Справа № 1510/5515/12
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1510/5515/12

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Бальжик О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - О.А. Шевчук,

суддів: І.О. Турецької, А.Г. Федусика,

при секретарі Н.В. Берекет

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області на постанову
Ізмаїльського міськрайонного суду
Одеської області від 11 червня 2014 року
по справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському
районі Одеської області про визнання
протиправним і скасування рішення та
зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2012 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому, після уточнення
позовних вимог, просив визнати
протиправним та скасувати рішення
управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області від 16.07.2012 року «Про
відмову у призначенні пенсії» та
зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
призначити і виплачувати йому пенсію
за віком на пільгових умовах, починаючи
з 12.06.2012 року. Позовні вимоги
обґрунтовано тим, що 12.06.2012 року позивач
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в м. Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
із заявою про призначення пенсії
згідно зі списком №1, оскільки йому
виповнилося 50 років та працював в
особливо шкідливих та особливо важких
умовах. Рішенням від 07.05.2012 року у
задоволенні його заяви було
відмовлено, у зв'язку з чим, він був
вимушений звернутися до суду.

Постановою Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 11 червня 2014 року позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням,
відповідач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позовних
вимог в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України, в
судове засідання не з'явились,
враховуючи що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
17.03.1986 року ОСОБА_1 прийнятий на посаду
учня формувальника-заливальника до
ливарної ділянки Ізмаїльського заводу
ремонтно-технологічного обладнання.
16.07.1986 року ОСОБА_1 присвоєна
спеціальність і кваліфікація
формувальника-заливальника другого
розряду та переведений на посаду
формувальника-заливальника другого
розряду до ливарної ділянки. 01.11.1988 року
позивач переведений на посаду
формувальника ручної формовки (за
участю в заливці) другого розряду
ливарної ділянки. 28.01.1997 року ОСОБА_1
звільнений із займаної посади за
власним бажанням, згідно ст.38 КЗпП
(а.с.8). 12.06.2012 року по досягненні
п'ятдесятирічного віку ОСОБА_1
звернувся до управління Пенсійного
фонду України в м.Ізмаїлі та
Ізмаїльському районі Одеської області
із заявою про призначення йому пенсії
на пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» (а.с.13). Рішенням
управління Пенсійного фонду України в
м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області від 16.07.2012 року
позивачу відмовлено у призначені
пенсії на пільгових умовах за тих
підстав, що атестація робочого місця за
умовами праці не проводилась; первинні
документи, які підтверджують характер
роботи та умови праці повний робочий
день до архівної установи не надходили,
а тому зайнятість на роботах з особливо
шкідливими умовами праці підтвердити
не має можливості (а.с.4).

Приймаючи рішення про задоволення
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що позивачем належним
чином підтверджено пільговий стаж
роботи, який дає право на пенсію на
пільгових умовах, позивач у
відповідності до вищезазначених норм
законодавства не несе
відповідальність за невиконання
керівником підприємства обов'язку щодо
проведення атестації робочого місця,
управлінням Пенсійного фонду України в
Ізмаїльському районі Одеської області
не доведено правомірність та
обґрунтованість свого рішення у
зв`язку з чим дійшов висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ (далі - Закон
№1788-ХІІ) на пільгових умовах мають
право на пенсію за віком, незалежно від
місця останньої роботи працівники,
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, - за списком №1
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 50 років і при стажі
роботи не менше 20 років, з них не менше 10
років на зазначених роботах.

Статтею 83 Закону №1788-ХІІ встановлено,
що пенсії призначаються з дня
звернення за пенсією, крім таких
випадків, коли пенсії призначаються з
більш раннього строку.

Відповідно до ст.62 Закону №1788-ХІІ
основним документом, що підтверджує
трудовий стаж, є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного
трудового стажу при відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній встановлюється Кабінетом
Міністрів України.

Згідно з п.20 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 року №637 у тих випадках, коли
у трудовій книжці відсутні відомості,
що визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Судом встановлено, що у зв'язку з тим, що
трудова книжка не містить всіх
необхідних відомостей щодо характеру
виконуваної роботи, ОСОБА_1 надав до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі
Одеської області довідку від 05.06.2012
року про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, за змістом
якої він у період з 16.07.1986 року по 21.08.1992
року працював повний робочий день на
Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання на
посаді формувальника-заливальника, яка
передбачена Списком N1 виробництв,
робіт, професій, посад і показників на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці, зайнятість в яких
повний робочий день дає право на
пенсію за віком на пільгових умовах,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України N36 від 16.01.2003 року. У
довідці також зазначено відомості щодо
виконуваної роботи та підстави її
видачі (а.с.12).

Крім того, в підтвердження періоду
роботи з 22.08.1992 року по 28.01.1997 року на
посаді із особливо шкідливими та
особливо важкими умовами праці на
Ізмаїльському заводі
ремонтно-технологічного обладнання
позивач надав архівні довідки
архівного відділу Ізмаїльської
міської ради за №А-159 від 18.04.2012 року,
№А-159/1 від 18.04.2012 року та №А-159/2 від
02.08.2012 року, а також особову карту форми
Т-2 (а.с. 10, 11, 14, 15).

Порядок проведення атестації робочих
місць за умовами праці затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок).

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно
до Порядку та Методичних
рекомендацій передбачає:
установлення факторів і причин
виникнення несприятливих умов праці;
санітарно-гігієнічне дослідження
факторів виробничого середовища,
важкості й напруженості трудового
процесу на робочому місці; комплексну
оцінку факторів виробничого
середовища і характеру праці на
відповідність їхніх характеристик
стандартам безпеки праці, будівельним
та санітарним нормам і правилам;
установлення ступеня шкідливості й
небезпечності праці та її характеру за
гігієнічною класифікацією;
обґрунтування віднесення робочого
місця до категорії зі шкідливими
(особливо шкідливими), важкими
(особливо важкими) умовами праці;
визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме: з повідомлень архівного відділу
Ізмаїльської міської ради за вих. №А-167
від 11.04.2014 року, арбітражного керуючого
Дарієнка В.Д. за вих. №02-35-134 від 25.04.2014
року та колишнього керівника
Ізмаїльського заводу
ремонтно-технологічного обладнання
ОСОБА_3 від 11.06.2014 року атестація
робочого місця за умовами праці на
підприємстві, на якому працював
позивач, не проводилася (а.с.108,127,143).

Крім того, колегія суддів зазначає, що
обов'язок проведення атестації робочих
місць законодавцем покладено на
керівників підприємств, а тому її
непроведення не може позбавити
громадян їх конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань надання пенсій за віком на
пільгових умовах відповідно до ст.13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення»

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню, оскільки є доведеними та
обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
ґрунтується на всебічному, повному та
об'єктивному розгляді всіх обставин
справи, які мають значення для
вирішення спору, відповідає нормам
матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції, викладених у зазначеній
постанові, у зв'язку з чим підстав для
її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі
та Ізмаїльському районі Одеської
області - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського
міськрайонного суду Одеської області
від 11 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів.
Особи, які брали участь у справі, однак
не були присутні у судовому засіданні
апеляційної інстанції, мають право
подати касаційну скаргу протягом 20
днів з дня отримання копії ухвали.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
І.О. Турецька

Суддя:
А.Г.
Федусик