Справа № 807/1482/14
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1482/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання -
Шмідзен І.Ю.

за участю представників

позивача: ОСОБА_1 (довіреність від
20.12.2013 року)

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними та
скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 11 серпня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини Постанови. Постанова в повному
обсязі складена 19 серпня 2014 року.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
(далі - позивач, ФОП ОСОБА_2 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою (а.с.3-9) до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області (далі - відповідач, ДПІ у м.
Ужгороді), якою просить визнати
протиправними та скасувати: податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 24 грудня 2013 року № (про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб у
сумі 469375,40 грн. (за основним платежем -
375500,32 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 93875,08 грн.); податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 24 грудня 2013 року № (про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на додану вартість у сумі
1328,00 грн. (за основним платежем - 313,50
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 1014,50 грн.); податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 3 березня 2014 року № (про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб у
сумі 11556,38 грн. (за основним платежем -
9245,10 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2311,28 грн.); вимогу про сплату
боргу (недоїмки) ДПІ у м. Ужгороді від 3
березня 2014 року № Ф-1/07-01-17-03 (про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 75122,47
грн.).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідачем під час проведення
перевірки позивача безпідставно,
всупереч чинного законодавства не
враховано витрати на загальну суму
1623616,71 грн. (в т.ч. витрати за 2011 рік -
633237,09 грн., за 2012 рік - 990379,62 грн.) та
відповідно безпідставно донараховано
податок на доходи фізичних осіб на
загальну суму 357525,05 грн. (в т.ч. 286020,04 грн.
за основним платежем та 71505,01 грн.
штрафних санкцій). А тому, податкове
повідомлення-рішення №
265/07-01-17-03//1263 від 03.03.2014 р. (повністю)
та податкове повідомлення-рішення №
1173/07-01-17-02//3754 від 24.12.2013 р. (в
частині грошового зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб в
розмірі 276774,94 грн. за основним платежем
та 69193,73 грн. за штрафними санкціями
підлягають визнанню протиправними та
скасуванню. Крім того, безпідставним є
донарахування відповідачем позивачу
єдиного соціального внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 20791,50
грн. та, як результат, є протиправним
застосування до позивача штрафу у
розмірі 1450,53 грн., тому вимога про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-1/07-01-17-03
1/07-01-17-03//1264 від 03.03.2014 р. (в частині
вимоги про сплату єдиного соціального
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 20791,50
грн. та рішення про застосування
штрафних санкцій №
264/07-01-17-03//1262 від 03.03.2014 р. (в частині
штрафу у розмірі 1 450,53 грн. за
донарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 20 791,50
грн.) підлягають визнанню
протиправними та скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав та
просить суд задовольнити позов,
визнавши протиправними оскаржені
рішення ДПІ у м. Ужгороді від 24.12.2013 року
за №№ та , від 03.03.2013 року за
№ та вимогу про сплату боргу
(недоїмки) ДПІ у м. Ужгороді від 3
березня 2014 року № Ф-1/07-01-17-03 з підстав,
що наведені у позовній заяві.

Відповідач надав суду заперечення
проти позову (лист представника ДПІ у м.
Ужгороді від 27.05.2014 року, а.с.206-209),
згідно яких позов не визнав,
посилаючись на те, що ФОП ОСОБА_2, в
порушення вимог Податкового кодексу
України та Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування"безпідставно
завищено податковий кредит по ПДВ,
завищено витрати пов'язані із
одержанням доходу, в зв'язку з чим
встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб, в зв'язку з чим
занижено суму єдиного внеску, що не
нарахований та несплачений до бюджету.
Відтак, оскаржені податкові
повідомлення - рішення, вимога про
сплату боргу та рішення про
застосування штрафних санкцій
прийняті ДПІ у м. Ужгороді правомірно, в
зв'язку з чим відсутні підстави для їх
скасування.

В судових засіданнях представники
відповідача проти позову заперечили з
підстав, що наведені у поданих
письмових запереченнях проти позову, в
судове засідання 11.08.2014 року
представник відповідача не з'явився
без повідомлення про причини не явки в
судове засідання та згідно ч. 4 ст. 128 КАС
України, розгляд справи проведено за
відсутності представника відповідача,
на підставі наявних в матеріалах
справи доказів.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про часткове задоволення
адміністративного позову, виходячи з
наступного:

Проведеною ДПІ у м. Ужгороді
документальною плановою виїзною
перевіркою ФОП ОСОБА_2 щодо
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків і
зборів, виконання валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2011р. по
31.12.2012p., дотримання законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками, правильності
нарахування, обчислення та сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р.,
встановлено порушення (акт ДПІ у м.
Ужгороді від 06.12.2013 року №
1892/07-01-17-02/НОМЕР_5, а.с.10-23), в частині яка
є предметом спору, а саме:

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177, п.177.2 ст.
177 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим відповідачу донараховано
до сплати податку на доходи фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності за 2011 рік в сумі 198776,08 грн.,
за 2012 рік в сумі 67084,88 грн.;

- ч.1 п.2 ст.6, ч.2 п.1 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", у зв'язку з чим,
відповідачу донараховано єдиного
внеску в сумі 120581,60 грн., в т.ч., по
звітних (податкових) періодах: за 2011 рік
в сумі 53496,72 грн., за 2012 рік в сумі 67084,88
грн.;

- п. 187.1 ст. 187, п.198.1 ст. 198, п.198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, в частині
заниження податкового зобов'язання та
завищення податкового кредиту,
донараховано податку на додану
вартість в сумі 1328 грн., в т.ч., за
червень 2011 року в сумі 78 грн., за
листопад 2011 року в сумі 1250,00 грн.

24 грудня 2013 року ДПІ у м. Ужгороді
прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення - рішення за
№ (а.с.27, про збільшення суми ФОП
ОСОБА_2 грошового зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб у
розмірі 469375,40 грн. (в тому числі, за
основним платежем - 375500,32 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
93875,08 грн.);

- податкове повідомлення - рішення за
№ (а.с.29, про збільшення суми ФОП
ОСОБА_2 грошового зобов'язання по
податку на додану вартість у розмірі
1641,50 грн. (в тому числі, за основним
платежем - 1328,00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 313,50 грн.);

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску за №
(а.с.31, про донарахування ФОП ОСОБА_2
120581,60 грн. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та застосування
штрафних санкцій у сумі 6029,08 грн.).

Крім того, проведеною ДПІ у м. Ужгороді
документальною позаплановою виїзною
перевіркою ФОП ОСОБА_2 з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по податку на доходи
фізичних осіб за період з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року, правильності нарахування,
обчислення та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
01.01.2011 року по 31.12.2012 року, встановлено
порушення відповідачем податкового
законодавства (акт ДПІ у м. Ужгороді
від 19.02.2014 року № 464/07-01-17-02/НОМЕР_5,
а.с.36-45), а саме:

- пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177, п.177.2 ст.
177 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим відповідачу донараховано
до сплати податку на доходи фізичних
осіб від здійснення підприємницької
діяльності за 2011 рік в сумі 208118,24 грн.,
за 2012 рік в сумі 176627,18 грн.;

- ч.1 п.2 ст.6, ч.1 п.2 ст. 7, п. 11 ст. 8 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", у зв'язку з чим,
перевіркою визначено суму податкових
зобов'язань єдиного внеску в сумі 75122,47
грн., в т.ч., по звітних (податкових)
періодах: за 2011 рік в сумі 27586,92 грн., за
2012 рік в сумі 47535,55 грн.

03 березня 2014 року ДПІ у м. Ужгороді
прийнято наступні рішення:

- податкове повідомлення-рішення №
(а.с.52, про збільшення ФОП ОСОБА_2
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 11556,38
грн. (в тому числі, за основним платежем
- 9245,10 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2311,28 грн.);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) №
Ф-1/07-01-17-03 (а.с.54, про зобов'язання
сплатити суму боргу зі сплати єдиного
внеску, штрафів та пені на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у сумі 75122,47 грн.);

- рішення про застосування штрафних
санкцій за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску за №
(а.с.55, про донарахування ФОП ОСОБА_2
75122,47 грн. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та застосування
штрафних санкцій у сумі 5135,47 грн.).

За результатами адміністративного
оскарження, рішенням про результат
розгляду скарги від 20.02.2014 р. №
70/Б/07-16-10-05-47:

- скаргу платника в частині оскарження
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м. Ужгороді від 24.12.2013 р. №
1174/07-01-17-02//3753 залишено без
задоволення, а відповідне податкове
повідомлення-рішення - без змін;

- скаргу платника в частині оскарження
податкового повідомлення-рішення ДПІ у
м. Ужгороді від 24.12.2013р. №
1173/07-01-17-02//3754 залишено без
задоволення та, водночас, збільшено на
9245,10 грн. суму податку із доходів
фізичних осіб та на 2311,28 грн. суму
штрафної санкції, визначених
податковим повідомленням-рішенням ДПІ
у м. Ужгороді від 24.12.2013р. №
1173/07-01-17-02//3754, вирішено ДПІ у м.
Ужгороді прийняти та направити
платнику податкове
повідомлення-рішення про визначення
грошового зобов'язання по податку із
доходів фізичних осіб;

- скаргу платника в частині оскарження
рішення про застосування штрафних
санкцій ДПІ у м. Ужгороді від 24.12.2013р. №
1175/07-01-17-02//3756 задоволено, а
відповідне рішення про застосування
штрафних санкцій - скасовано та
вважається відкликаним. ДПІ у м.
Ужгороді вирішено сформувати та
виставити вимогу про сплату 75122,47 грн.
єдиного внеску та рішення про
застосування штрафної санкції
(5135,47грн.) за донарахування
територіальним органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску.

За результатом адміністративного
оскарження та на підставі рішення
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області про результат
розгляду скарги від 20.02.2014 р. №
70/Б/07-16-10-05-47, відповідачем 03 березня 2014
р. прийнято:

- податкове повідомлення-рішення №
265/07-01-17-03//1263, яким збільшено
суму грошового зобов'язання по податку
із доходів фізичних в розмірі 9245,10 грн.
за основним платежем та 2311,28 грн. за
штрафними санкціями;

- вимогу про сплату боргу № Ф-1/07-01-17-03
1/07-01-17-03//1264, яким відповідач
вимагає сплатити єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 75122,47
грн.

- рішення про застосування штрафних
санкцій № 264/07-01-17-03//1262, яким
застосовано штраф у розмірі 5135,47 грн. за
донарахування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 75 122,47
грн.

Рішення Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області про
результат розгляду скарги №
70/Б/07-16-10-05-47 від 20.02.2014 р. та відповідні
податкові повідомлення-рішення
позивачем були оскаржені у
адміністративному порядку до
Міністерства доходів і зборів України,
однак рішенням Міністерства доходів і
зборів України № 2008/Б/99-99-10-01-03-14 від
03.04.2014 р. скаргу позивача в частині
податкових повідомлень-рішень
відповідача від 24.12.2013 р. за №
1173/07-01-17-02//3754, за №
1174/07-01-17-02//3753; від 03.03.2014 р. за №
265/07-01-17-03//1263 залишено без
задоволення, а рішенням Міністерства
доходів і зборів України №
1935/Б/99-99-10-01-07-15 від 01.04.2014 р. скаргу
позивача в частині вимоги про сплату
боргу № Ф-1/07-01-17-03 1/07-01-17-03//1264 від
03.03.2014 р. та рішення про застосування
штрафних санкцій №
264/07-01-17-03//1262 від 03.03.2014 р. залишено
без розгляду.

ФОП ОСОБА_2 звернувся до
Закарпатського окружного
адміністративного суду із позовом про
визнання протиправними та скасування
вищезазначених рішень ДПІ у м.
Ужгороді.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як встановлено в судовому засіданні та
підтверджено матеріалами справи, ФОП
ОСОБА_2 є фізичною особою - підприємцем
(свідоцтво про державну реєстрацію за
№ 2270), оподаткування доходів від
провадження діяльності з 01.01.2011 року по
31.12.2012 року здійснював на загальній
системі оподаткування, особливості
оподаткування доходів від обрання якої
з 01.01.2011 року встановлено ст.177
Податкового кодексу України та
сплачував до бюджету самостійно
розраховані авансові платежі з податку
на доходи фізичних осіб.

Згідно акту перевірки та рішення про
результат розгляду скарги від 20.02.2014 р.
№ 70/Б/07-16-10-05-47, підставою для
донарахування грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб та
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування є та
обставина, що ФОП ОСОБА_2 перерахував у
2011 році на рахунок фірми -
постачальника Pilana Tools Knives s.r.o. (Чеська
республіка) кошти у сумі 374036,21 грн.
(еквівалент 34082,07 євро) кредиторської
заборгованості за 2010 рік, перерахував
у 2012 році на рахунок фірми -
постачальника Pilana Tools Knives s.r.o. (Чеська
республіка) кошти у сумі 600010,27 грн.
(еквівалент 57496,92 євро) кредиторської
заборгованості за 2011 рік. На підставі п.
138.4 ст. 138 Податкового кодексу України
перевіркою вчинено висновок, що
кредиторська заборгованість за 2010 рік,
що погашена у 2011 році, та кредиторська
заборгованість за 2011 рік, що погашена у
2012 році - не включається до витрат
(відповідно) 2011 та 2012 року, оскільки
витрати, що формують собівартість
товарів (робіт, послуг), які включаються
до складу собівартості в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів
(виконаних робіт, наданих послуг). В
зв'язку з завищенням витрат,
безпосередньо пов'язаних з одержанням
доходу, ФОП ОСОБА_2 занижено чистий
оподаткований дохід, на який
нараховується єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відтак, в
порушення ст.. ст.. 6, 7, 8 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" занижено єдиний
внесок, в зв'язку з чим донараховано
штрафні санкції, у відповідності до ст.
25 цього Закону.

Обґрунтовуючи свою позицію при
викладенні висновків у акті перевірки
(з посиланням на норми Податкового
кодексу України та Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування") щодо заниження
податку на доходи фізичних осіб та
єдиного внеску з чистого
оподаткованого доходу, відповідач
припустився помилки з наступного:

Згідно п.1.1 ст. 1 Податкового кодексу
України від 2 грудня 2010 року № 2755 - VI
(діє з 1 січня 2011 року, далі - ПК України),
ПК України регулює відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Особливості оподаткування доходів,
отриманих фізичною особою -
підприємцем від провадження
господарської діяльності (крім осіб,
які обрали спрощену систему
оподаткування) регулюється ст. 177 ПК
України, та ч. 2 цієї статті встановлено,
що об'єктом оподаткування є чистий
оподатковуваний дохід, тобто різниця
між загальним оподатковуваним доходом
(виручка у грошовій та негрошовій
формі) і документально підтвердженими
витратами, пов'язаними з господарською
діяльністю такої фізичної особи -
підприємця.

Витрати, у розумінні норм ПК України, -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником) (пп.14.1.27 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно п.177.4 ст. 177 ПК України, до
переліку витрат, безпосередньо
пов'язаних з отриманням доходів,
належать документально підтверджені
витрати, що включаються до витрат
операційної діяльності згідно з
розділом III цього Кодексу.

Склад витрат та порядок їх визнання
встановлено ст. 138 розділу III ("Податок
на прибуток підприємств") ПК України, та
згідно п. 138.1 цієї статті - витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу,
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Витрати, що не враховуються при
визначенні оподаткування прибутку,
зазначені у ст. 139 ПК України, перелік є
вичерпним та не містить такого поняття
як "визначення оподатковуваного доходу
фізичної особи - підприємця за касовим
методом (фактично оплачених у звітному
періоді витрат)".

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України
встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно п. 44.2 ст. 44 розділу II
"Адміністрування податків, зборів,
платежів" ПК України, для обрахунку
об'єкта оподаткування платник податку
на прибуток використовує дані
бухгалтерського обліку щодо доходів та
витрат з врахуванням положень цього
Кодексу.

Згідно пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України, не
враховуються при визначені об'єкту
оподаткування витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

У відповідності до п138.4 ст.138 ПК України,
витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.

Системний аналіз наведених правових
норм свідчить про те, що фізична особа -
підприємець, що перебуває на загальній
системі оподаткування, при формуванні
валових витрат до витрат, що формують
вартість реалізованих товарів, має
право на віднесення витрат на
придбання таких товарів, які призвели
до зменшення економічних вигод
платника у вигляді збільшення його
зобов'язань, оскільки норми ПК України
не містить вказівки на те, що до складу
витрат фізичної особи - підприємця, що
перебуває на загальній системі
оподаткування, вправі відносити до
витрат звітного періоду виключно
витрати, за яким відбулась оплата в
цьому періоді (касовим методом), як і не
містить таких обмежень формування
витрат.

Трактування ДПІ у м. Ужгороді положень
ПК України щодо включення до складу
витрат звітного періоду виключно
витрат, за яким відбулась оплата в
цьому звітному періоді - є хибним,
оскільки таким чином заперечується як
право платника податків - фізичної
особи - підприємця, що перебуває на
загальній системі оподаткування, на
формування витрат у періоді, коли товар
був придбаний, так і на формування
витрат у періоді, в якому придбаний
товар був оплачений, в зв'язку з чим
платник податку взагалі позбавляється
права на віднесення до складу витрат
вартість товару у випадку коли
придбання і оплата здійснені у різних
звітних періодах. Таке трактування
норм податкового законодавства
порушує право позивача щодо
правомірного та обґрунтованого
зменшення останнім об'єкту
оподаткування в зв'язку із понесеними
ним витратами для здійснення
господарської діяльності.

Згідно до п. 7.3 ст.7 ПК України, будь-які
питання щодо оподаткування
регулюються цим Кодексом і не можуть
встановлюватися або змінюватися
іншими законами України, крім законів,
що містять виключно положення щодо
внесення змін до цього Кодексу та/або
положення, які встановлюють
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства.

Відповідно до ст. 4 ПК України,
податкове законодавство ґрунтується
на принципах рівності усіх платників
перед законом, недопущення будь-яких
проявів податкової дискримінації,
забезпечення однакового підходу до
всіх платників податків незалежно від
соціальної, расової, національної,
релігійної приналежності, форми
власності юридичної особи,
громадянства фізичної особи, місця
походження капіталу.

Виходячи з наведеного, ДПІ у м. Ужгороді
безпідставно не враховано витрати на
загальну суму 1623616,71 грн. (згідно ч. 3 ст.
72 КАС України, обставини, що визнаються
сторонами, доказуванню не підлягають
та сума неврахованих витрат не
заперечується сторонами,
підтверджується актами перевірки та
доданими в якості доказів копіями
первинних документів яким
підтверджується отримання товару та
оплата вартості товару (а.с.62-224),
відповідно, безпідставно донараховано
податок на доходи фізичних осіб у сумі
286020,04 грн. та безпідставно донараховано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі
71505,01 грн., в зв'язку з чим слід визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 03.03.2014 року № (про збільшення
суми грошового зобов'язання по податку
на доходи фізичних осіб у сумі 11556,38
грн.) та від 24.12.2013 року № (про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб у
сумі 469375,40 грн.) частково - в частині
суми 345968,67 грн. (з яких, основний платіж
- 276774,94 грн., застосовані санкції - 69193,73
грн.), залишивши оскаржені податкові
повідомлення - рішення в іншій частині
без змін, а позов в цій частині позовних
вимог - без задоволення.

Згідно преамбули Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 8 липня 2010
року за № 2464-VI (з наступними змінами та
доповненнями, в редакції станом на час
виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон 2464) - цей Закон визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку.

Платники єдиного внеску визначені ст. 4
Закону 2464, в тому числі, фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності (п. 4 ч. 1 цієї статті).

У відповідності до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 7
Закону 2464, для платників, зазначених у
п. 4 ч. 1 ст. 4 (крім осіб, що обрали
спрощену систему оподаткування),
єдиний внесок нараховується на суму
доходу (прибутку), отриманого від їх
діяльності, що підлягає оподаткуванню
податком на доходи фізичних осіб, та
нарахування єдиного внеску
здійснюється в межах максимальної
величини бази нарахування єдиного
внеску, що встановлена цим Законом.

Частиною 11 ст. 25 Закону 2464 передбачено
застосування штрафних внесків до
платників єдиного збору, в тому числі,
за донарахування органом доходів і
зборів або платником своєчасно не
нарахованого єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначеної суми за кожний
повний або неповний звітний період, за
який донараховано таку суму, але не
більш як 50 відсотків суми
донарахованого єдиного внеску (п. 3 ч. 11
цієї статті). Згідно ч. 4. ст. 25 Закону 2464,
орган доходів і зборів у порядку, за
формою та у строки, встановлені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
надсилає платникам єдиного внеску, які
мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Враховуючи встановлені в судовому
засіданні обставини щодо
безпідставності донарахування ФОП
ОСОБА_2 податку на доходи фізичних осіб
у сумі 286020,04 грн., суд приходить до
висновку про безпідставність
нарахування єдиного внеску на суму
надмірно визначеного податковим
органом доходу фізичної особи -
підприємця, в зв'язку з чим слід визнати
протиправною та скасувати вимогу ДПІ у
м. Ужгороді про сплату боргу від 03.03.2014
року № Ф-1/07-01-17-03 (про сплату
заборгованості зі сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 75122,47 грн.)
частково - в частині суми 20791,50 грн. та
слід визнати протиправним та скасувати
рішення ДПІ у м. Ужгороді від 03.03.2014 року
№ (про застосування штрафних
санкцій у сумі 5135,47 грн.) частково - в
частині суми 1450,53 грн., залишивши
оскаржені вимогу та рішення в іншій
частині без змін, а позов в цій частині
позовних вимог - без задоволення.

Стосовно вимог позову ОСОБА_2 щодо
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення ДПІ
у м. Ужгороді від 24 грудня 2013 року №
(про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 1328,00 грн. (за основним
платежем - 313,50 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 1014,50 грн.), то
суд приходить до висновку про відмову в
задоволенні позову в цій частині
позовних вимог, виходячи з наступного:

Податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу (пп.1.14.181 п.14.1 ст. 14 ПК України).

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з, придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг (абзац "а" п.198.1 ст. 198
ПК України).

Відповідно до п.198.3 ст. 198 ПК України,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (ст. 3)
розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

У розумінні пп. 14.1.36 ПК п.14.1 ст. 14 України
- господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами

Як встановлено в судовому засіданні,
податковий кредит у спірних
правовідносинах сформовано ФОП ОСОБА_2
за витратами, не пов'язаними з
провадженням господарської
діяльності, дана обставина не
спростована позивачем та
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами, що є підставою для
виключення сум ПДВ, сплачених
(нарахованих) при придбанні товарів
(робіт, послуг), не пов'язаними з
провадженням господарської
діяльності, зі складу податкового
кредиту, відтак, ДПІ у м. Ужгороді,
встановивши завищення податкового
кредиту, правомірно визначено грошове
зобов'язання по ПДВ.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача. Відповідачем не доведено
правомірності визначення грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб та єдиного соціального
внеску, тобто, не доведено
правомірності оскаржених податкового
повідомлення - рішення та рішення ДПІ у
м. Ужгороді, в зв'язку з чим вимоги
позову щодо визнання їх протиправним
та скасування відповідають вимогам
законодавства та встановленим в
судовому засіданні обставинам справи,
підтверджені належними та допустимими
доказами та позов слід задовольнити
частково, визнавши протиправним та
скасувавши податкове повідомлення -
рішення ДПІ у м. Ужгороді від 24 грудня
2013 року № , податкове
повідомлення - рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 3 березня 2014 року № , вимогу
про сплату боргу (недоїмки) ДПІ у м.
Ужгороді від 3 березня 2014 року №
Ф-1/07-01-17-03 та рішення ДПІ у м. Ужгороді
від 3 березня 2014 року № про
застосування штрафних санкцій у сумі
5135,47 грн. частково, залишивши їх в іншій
частині без змін, при цьому, відмовивши
в задоволенні позовної вимоги щодо
оскарження податкового повідомлення -
рішення ДПІ у м. Ужгороді від 24.12.2013 року
№ (про збільшення суми грошового
зобов'язання по податку на додану
вартість у сумі 1328,00 грн.) в цілому.

Згідно ч. 7 ст. 6 Закону України "Про
судовий збір" та у відповідності до ч. 3
ст. 94 КАС України, судові витрати слід
розподілити пропорційно задоволених
вимог від суми нарахованих зобов'язань,
що оскаржені за даним позовом, та з
врахуванням суми судового збору,
сплаченого позивачем при поданні
позову у відповідності до ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір" (у
розмірі 487,20 грн., згідно квитанції від
15.04.2014 року № НОМЕР_7, а.с.2), - слід
стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь
бюджету суму недоплаченого судового
збору у розмірі 1097,66 грн. У
відповідності до ч. 2 ст. 94 КАС України
та в зв'язку з відсутністю судових
витрат відповідача, судові витрати на
користь ДПІ у м. Ужгороді не стягуються
та за рахунок бюджету не компенсуються.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними
та скасування рішень - задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
24 грудня 2013 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб у
сумі 469375,40 грн. (за основним платежем -
375500,32 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 93875,08 грн.) частково - в
частині суми 345968,67 грн. (за основним
платежем - 276774,94 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 69193,73 грн.).

3. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
3 березня 2014 року № про
збільшення суми грошового зобов'язання
по податку на доходи фізичних осіб у
сумі 11556,38 грн. (за основним платежем -
9245,10 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 2311,28 грн.).

4. Визнати протиправною та скасувати
вимогу про сплату боргу (недоїмки)
Державної податкової інспекції в м.
Ужгороді Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області від
3 березня 2014 року № Ф-1/07-01-17-03 про
сплату заборгованості зі сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування в сумі
75122,47 грн. частково - в частині суми 20791,50
грн.

5. Визнати протиправним та скасувати
рішення Державної податкової
інспекції в м. Ужгороді Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області від 3 березня 2014 року №
про застосування штрафних санкцій у
сумі 5135,47 грн. частково - в частині суми
1450,53 грн.

6. В задоволенні позову в інших позовних
вимогах - відмовити.

7. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1
ідентифікаційний номер НОМЕР_5) до
Державного (місцевого) бюджету суму
недоплаченого судового збору у розмірі
1097,66 грн. (одна тисяча дев'яносто сім
гривень шістдесят шість копійок).

8. Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

Суддя С.І.
Рейті