Справа № 808/4471/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Справа № 808/4471/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., при
секретарі Петрусь Д.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали адміністративної справи

за позовною заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів: 1. Запорізької митниці
Міндоходів

2. Головного управління
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області

про скасування рішень про коригування
митної вартості ті стягнення суми
податку на додану вартість у розмірі
89975,24 грн., -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 1
від 10.06.2014)

від відповідача -1 - Проценко Ю.В.
(довіреність № 07.1-01-11-23/4821 від 30.12.2013)

від відповідача-2 - не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Запорізької
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області
про визнання протиправними та
скасування рішення Запорізької
митниці про коригування митної
вартості №112050000/2014/000010/1 від 14.01.2014,
№112050000/2014/2014/000129/1 від 03.04.2014 та
стягнення надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість у розмірі
89975,24 грн.

Ухвалою суду від 15.07.2014 відкрито
провадження у адміністративній справі
№808/4471/14 та призначено до судового
розгляду на 30.07.2014. За клопотанням
сторін провадження у справі було
зупинено до 18.08.2014.

Позивач вважає протиправним рішення
щодо коригування митної вартості
товарів за шостим методом, оскільки
вважає, що ним були подані всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за першим методом, у
зв'язку з чим вважає прийняті
відповідачем рішення протиправними,
просить їх скасувати.

В обґрунтування позову посилається на
те, що відмова у прийнятті заявленої
митної вартості не була обґрунтована у
відповідності до вимог частини шостої
статті 54 Митного кодексу України (далі -
МК України). Вказує, що 13.01.2014 до митного
посту "Запоріжжя-Центральний"
позивачем подана для митного
оформлення митна декларація на товар -
арахіс сирий у ядрах, сорт Bold, фракцій
50/60 та 60/70, врожаю 2013 року, митна
вартість якого була визначена за ціною
господарських операцій. Проте, митний
орган дійшов висновку, що документи,
які надані до митного оформлення
товару не містять всіх даних
відповідно до обраного декларантом
методу визначення митної вартості та
містять розбіжності, які, як вважає
підприємець, не мають практичного
значення, оскільки стосуються
формальних недоліків документів.
Зазначає, що посилання в якості
розбіжностей на нічим не підтверджене
припущення про різні умови поставок,
про обов'язок надати документи, які не є
обов'язковими при митному оформленні
тощо по-перше, не має впливу на
обрахунок числового значення
складових митної вартості, який
підтверджений усіма іншими
документами в сукупності; по-друге, є
перевищенням службових повноважень,
по-третє, прямо заборонено в силу
приписів статті 62 Конституції України.
Вказує, що підставою для виникнення
сумнівів у правильності заявленої
декларантом митної вартості в рішеннях
зазначена наявна у митного органу
інформація щодо митної вартості
подібних товарів на іншому рівні ціни,
разом з тим, така підстава для відмови в
митному оформлені відсутня серед
переліку виключних підстав,
передбачених ч.6 ст. 54 МК України.
Стверджує, що в межах строку дії
гарантійних зобов'язань, відповідно до
ч.8 ст 55 МК України підприємцем були
надані всі додаткові документи та
відомості, які підтверджують
правильність числового визначення
митної вартості декларантом за першим
методом (за ціною угоди). Тому,
підприємець вважає, що відмовляючи у
застосуванні митної вартості,
заявленої декларантом, відповідач діяв
всупереч законодавству України з
питань митної справи, застосовуючи
формальний підхід, без аналізу поданих
документів.

В обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення надмірно сплачених грошових
зобов'язань з ПДВ позивач посилається
на положення п.п. 14.1.115 ст. 14, п. 43.5 ст. 43 та
п. 206.1 ст. 206 ПК України і зазначає, що
правовим наслідком скасування спірних
рішень про коригування митної вартості
товару є повернення позивачу різниці
між сумою митних платежів (ПДВ),
визначеної. декларантом та сумою
митних платежів, яка визначена митним
органом у рішеннях.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, та надала
суду пояснення в їх обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач 1 позов не визнав, у
письмових запереченнях зазначив, що
при перевірці правильності визначення
митної вартості товару, згідно вимог
ст. 53 МК України, митниця дійшла
висновку, що документи, які надані до
митного оформлення товару не містять
всіх даних відповідно до обраного
декларантом методом визначення митної
вартості та містять розбіжності. З
огляду на це, декларанту була
пред'явлена письмова вимога щодо
необхідності подання додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товарів. Вказує, що оскільки
документи не були подані в повному
обсязі, митну вартість товару, що
імпортуються, визначено із
застосуванням резервного методу,
згідно наявної у органу доходів і
зборів інформації, з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).
Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 59 МК України
використана наявна в органу Міндоходів
і зборів інформація щодо раніше
визнаних органами митниці митних
вартостей. Щодо стягнення грошових
коштів Запорізька митниця, з
посиланням на постанову Верховного
Суду України від 17.12.2013, зазначає, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься до
виключної компетенції митних органів.
Тому, суд, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надміру сплачену з такої суми вартість
ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості. Натомість зазначає, що
підстав для повернення грошових коштів
не має, оскільки Запорізька митниця не
відмовляла підприємцю в поверненні
грошових коштів. На підставі
викладеного, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні підтримав заперечення.
Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. 29.07.2014 до суду надійшли
письмові пояснення, в яких Головне
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
просить розглянути справу за
відсутності уповноваженого
представника та врахувати при розгляді
справи надані пояснення. Зокрема,
відповідач 2 в поясненнях звертає увагу
суду на те, що порядок повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно сплачених до бюджету
митних платежів, затверджений спільним
наказом Державної митної служби
України та Державного казначейства
України від 20.07.2007 № 611/147 передбачає, що
повернення митних платежів з бюджету
здійснюється органами Державної
казначейської служби України на
підставі висновку митного органу.
Оскільки відповідний висновок щодо
повернення ФОП ОСОБА_1 надмірно
сплаченого податку на додану вартість
на суму 89975,24грн. на адресу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
не надходив, то і підстави для
перерахування коштів відсутні. Також
зазначає, що позивач звертається з
вимогою щодо повернення з державного
бюджету платежів, при цьому до позовної
заяви не додано жодного доказу на
підтвердження зарахування коштів до
Державного бюджету.

У засіданні 18.08.2014, судом, відповідно до
ст.160 КАС України, сторонам проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Контроль правильності визначення
митної вартості здійснює митний орган
згідно з положенням Митного Кодексу
України.

Загальні положення щодо митної
вартості товарів та методи її
визначення врегульовані Митним
кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Як встановлено судом, 07.11.2013 року між
ФОП ОСОБА_1 (покупець) та компанією Jalarm
Agri export Індія, продавець), був укладений
контракт № 49, відповідно до умов якого
продавець зобов'язується поставити, а
покупець сплатити та прийняти товар
походженням з Індії "арахіс сирий у
ядрах".

Відповідно до базисних умов поставки
(п.3.1.) відвантаження товару
здійснюється товарними партіями
згідно до умов укладених між сторонами
специфікацій, в яких зазначається ціна
за одиницю товару, умови оплати, вага.
Такі специфікації є невід'ємною
частиною контракту. Умови поставки
товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07.11.2013р. сторонами зазначеного вище
контракту була підписана Специфікація
№1 відповідно до якої продавець
зобов'язується поставити, а покупець
сплатити та прийняти товар індійського
походженням:

арахіс сирий в ядрах розміром 50/60 сорту
Bold, врожаю 2013 року, в кількості 38 тон
(нетто) за ціною 990 доларів США за тону,

арахіс сирий в ядрах розміром 60/70 сорту
Bold врожаю 2013 року, в кількості 76МТ
(нетто) за ціною 970 доларів США за тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF
Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість
товару за специфікацією складає 111 340, 00
(сто одинадцять тисяч триста сорок
доларів 340 центів США на умовах 100%
документарного інкасо.

13.01.2014 року до митного поста "Запоріжжя -
центральний" Запорізької митниці
Міндоходів декларантом позивача була
подана для митного оформлення
зазначеного вище товару електронна
митна декларація якій було присвоєно
№ 112050000/2014/000300 на товар "арахіс сирий в
ядрах розміром 50/60 сорту Bold, врожаю 2013
року, в кількості 38 тон (нетто) за ціною
990 доларів США за тону, арахіс сирий в
ядрах розміром 60/70 сорту Bold врожаю 2013
року, в кількості 76МТ (нетто) за ціною 970
доларів США за тону".

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості товару
позивачем до митної декларації №
112050000/2014/000300 від 13.01.2014р. були надані
наступні товаросупровідні та
товаротранспортні документи на вантаж:
картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 17.10.12 №
112/2012/0000126; міжнародні автомобільна
накладна (CMR) від 153997 від 10.01.2014р.,№ 276204
від 10.01.2014, 936/1 від 10.01.2014р., коносамент
(Bill of Landing) від №951229044 від 06.12.2013р, №951229045
від 06.12.2013р.,платіжне доручення №40 та
№41 від 26.12.2013р., бухгалтерська виписка
147 від 27.12.2013р, інвойс JAE/C171/2013-2014 від
26.11.2013р. та JAE/C172/2013-2014 від 26.11.2013р.,
пакувальний лист б/н від 26.11.2013р.,
зовнішньоекономічний контракт №49 від
07.11.2013р., специфікація №1 від 07.11.2013р.,
дозволи різних видів супутнього
контролю, фіто санітарний сертифікат
від 04.12.2013р. № 52РС167765, від 04.12.2013р
№52РС167766, сертифікат про походження
товару загальної форми від №254 від
04.12.2013р., заява імпортера №3 від 08.01.2014р.,
сертифікат якості ТUV (I)4781/13-14 від
02.12.2013р., ТUV (I)4782/13-14 від 02.12.2013р, платіжне
доручення, що підтверджує сплату
митних платежів від 08.01.2014 № 3.

При перевірці правильності визначення
митної вартості товару, Запорізька
митниця дійшла висновку, що документи,
які надані для оформлення товару не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару та
містять розбіжності: 1)пунктом 6
розділу 2 специфікації 1 від 07.11.2013р. до
контракту №49 від 07.11.2013р. передбачено
наявність такого документу як
фумігаційний сертифікат, який до
митного оформлення надано не було; 2) в
інвойсах №JAE /С171/2013-2014 від 26.11.2013 та №
№JAE /С172/2013-2014 від 26.11.2013 номери
коносаментів зазначені не повністю
(951229044 та 95129045 відповідно) а в
сертифікатах якості № TUV (1)4781/13-14 від
02.12.2013 та TUV (1)4782/13-14 від 02.12.2013 номери
вказано MAEU 951229044 та MAEU 951229045 відповідно,
що не дає змоги ідентифікувати
поставку

У відповідності з вимогами частини 3
статті 53 МК України, 14.01.2014 декларанту
була пред'явлена письмова вимога щодо
необхідності подання додаткових
документів для митної вартості товару,
а саме: 1) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; 2) копію митної декларації
країни відправлення; 3) висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.4. інші документи
для підтвердження митної вартості за
бажанням декларанта"

14.01.2014 декларантом додатково надано:
Прайс-лист виробника товару за
листопад 2013року; Звіт про незалежну
експертну оцінку№333 від 22.12.2013р., Митна
декларація країни відправлення №8683198
від 28.11.2013р та №8683243 від 28.11.2013р завірені
печаткою постачальника товару.,
Фумігаційні сертифікати №AMD/ALP/13-14/12/008
від 02.12.2013 року та AMD/ALP/13-14/12/008 від
02.12.2013р.

Незважаючи на подання
декларантом в повному обсязі
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, Запорізькою митницею
видано рішення про коригування митної
вартості товарів від 14.01.2014р. №
112050000/2014/000010/1 за 6-м методом митної
оцінки за ціною коригування 1,41 доларів
США за кг. Джерелом коригування митної
вартості товару за шостим (резервним)
методом митний орган визначив митні
декларації №125130000/2014/400098 від 10.01.2014р.
№125110000/2014/000227 від 10.01.2014, №807100000/2014/000603
від 13.01.2014р.

Окрім того, своє рішення про
коригування митної вартості товару
відповідач-1 обґрунтував тим, що
документи які надані до митного
оформлення товару містять ряд
розбіжностей: 1)пунктом 6 розділу 2
специфікації 1 від 07.11.2013р. до контракту
№49 від 07.11.2013р. передбачено наявність
такого документу як фумігаційний
сертифікат, який до митного оформлення
надано не було; 2) в інвойсах №JAE
/С171/2013-2014 від 26.11.2013 та № №JAE /С172/2013-2014
від 26.11.2013 номери коносаментів
зазначені не повністю (951229044 та 95129045
відповідно) а в сертифікатах якості №
TUV (1)4781/13-14 від 02.12.2013 та TUV (1)4782/13-14 від
02.12.2013 номери вказано MAEU 951229044 та MAEU
951229045 відповідно, що не дає змоги
ідентифікувати поставку

Додатково надані декларації країни
відправлення містять наступні
розбіжності: вказані в деклараціях
країни відправлення пломби відмінні
від пломб зазначених в інвойсах №
JAE/C171/2013-2014 від 26.11.2013р. та JAE/C172/2013-2014 від
26.11.2013р., в деклараціях країни
відправлення зазначено умови поставки
FOB, а в інвойсах JAE/C171/2013-2014 від 26.11.2013р.
та JAE/C172/2013-2014 від 26.11.2013р. зазначено
умови поставки CIF.

У зв'язку з незгодою з визначеною
відповідачем-1 митною вартістю товару
позивач, на підставі частини сьомої
статті 55 МК України, скористався правом
на випуск товарів, що декларуються, у
вільний обіг за митною декларацією №
112050000/2014/000332 від 14.01.2014, за ціною товару,
визначеною митним органом.

17.10.2012року між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та
компанією DIVYA CORPORATION" (Індія, продавець),
був укладений контракт № 17,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язується поставити, а покупець
сплатити та прийняти товар походженням
з Індії "арахіс сирий у ядрах, арахіс
бланширований у ядрах ".

Відповідно до базисних умов поставки
(п.3.1.) відвантаження товару
здійснюється товарними партіями
згідно до умов укладених між сторонами
специфікацій, в яких зазначається ціна
за одиницю товару, умови оплати, вага.
Такі специфікації є невід'ємною
частиною контракту. Умови поставки
товару CIF Одеса (Інкотермс 2010).

07.02.2014р . сторонами зазначеного вище
контракту була підписана
Специфікація №3 відповідно до якої
продавець зобов'язується поставити, а
покупець сплатити та прийняти товар
індійського походження: арахіс
бланширований в ядрах розміром 50/60
сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37650
тон (нетто) за ціною 1280,00 доларів США за
тону.

Поставка здійснювалася на умовах CIF
Одеса (Інкотермс 2010). Загальна вартість
товару за специфікацією складає 48192,00
(сорок вісім тисяч сто дев'яносто два
долари 00 центів США на умовах
безвідкличного документарного
непідтвердженого акредитиву..

31.03.2014 року до митного поста "Запоріжжя -
центральний" Запорізької митниці
Міндоходів декларантом позивача була
подана для митного оформлення
зазначеного вище товару електронна
митна декларація якій було присвоєно
№ 112050000/2014/0007027 на товар "арахіс
бланширований в ядрах розміром 50/60
сорту Bold, врожаю 2013 року, в кількості 37650
тон (нетто) за ціною 1280,00 доларів США за
тону. ".

На підтвердження обґрунтованості
заявленої митної вартості товару
позивачем подано митному органу
наступні товаросупровідні та
товаротранспортні документи на вантаж:
картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 17.10.12 №
112/2012/0000126; міжнародні автомобільна
накладна (CMR) від 276218 від 28.03.2014р.,
коносамент (Bill of Landing) від MSCUI0901786р.,
платіжне доручення №40 та №41 від
26.12.2013р., лист 81/07-209 від 18.03.2014р.,
бухгалтерська виписка 44 від 27.03.2014р.,
інвойс DC/PEE/055 від 19.02.2014р.,пакувальний
лист б/н від 19.02.2014р.,
зовнішньоекономічний контракт №17 від
17.10.2012р., специфікація №3 від 07.02.2014р.,
дозволи різних видів супутнього
контролю, фіто санітарний сертифікат
від № 52РС199981, сертифікат про
походження товару загальної форми від
№40514 від 03.03.2014р., сертифікат якості
040865А від 03.03.2014р., платіжне доручення, що
підтверджує сплату митних платежів №
139 від 26.03.2014р.

При перевірці правильності визначення
митної вартості товару, Запорізька
митниця дійшла висновку, що документи,
які надані для оформлення товару не
містять всіх даних відповідно до
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару та
містять розбіжності: специфікацією від
07.02.2014р №3 до контракту від 17.10.2012 №17
передбачена наявність страхового
полісу, хоча до митного оформлення
зазначений документ наданий не був.

У відповідності з вимогами частини 3
статті 53 МК України, 31.03.2014 декларанту
була пред'явлена письмова вимога щодо
необхідності подання додаткових
документів для митної вартості товару,
а саме: 1) виписку з бухгалтерської
документації 2) каталоги, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 3) копію
митної декларації країни відправлення;
4) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.5) інші документи
для підтвердження митної вартості за
бажанням декларанта"

03.04.2014 декларантом додатково надано:
виписка з бухгалтерської документації
№44 від 27.03.2014 року, прайс-лист виробника
товару від 07.02.2014 року, копія митної
декларації країни відправлення від
21.02.2014р. №1190336, висновок ТПП №ОИ-104 від
01.04.2014р., страховий поліс 38808 від 19.02.2014р.
Також за власним бажанням декларантом
було надано комерційні пропозиції
чотирьох інших виробників від 01.04.2014р.,
цінова інформація з інтернет - ресурсу
від 01.04.2014р, лист про цінову інформацію
на товар №46 від 02.04.2014р.

Незважаючи на подання
декларантом в повному обсязі
додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості товару, Запорізька митниця
видає рішення про коригування митної
вартості товарів від 03.04.2014р. №
112050000/2014/000129/1 за 6-м методом митної
оцінки за ціною коригування 1,41 доларів
США за кг. Джерелом коригування митної
вартості товару за шостим (резервним)
методом митний орган визначив митну
декларацію №100270001/2014/024814 від 18.02.2014р.

Окрім того, своє рішення про
коригування митної вартості товару
відповідач-1 обґрунтував тим, що під час
розгляду документів які надані до
митного оформлення товару містять ряд
розбіжностей: У наданому страховому
сертифікаті від 19.02.2014 №38808 зазначені
умови поставки CIF - без зазначення
географічного пункту поставки, У
декларації країни відправлення від
21.02.2014 №1190336 зазначено умови поставки
FOB, натомість в інвойсі від 19.02.2014
№DC/PEE/055 та контракті від 17.10.2012 №17 -
умови поставки CIF-UA Одеса., У
комерційній пропозиції від виробника
Anay Agro від 01.04.2014 б/н зазначені умови
поставки CIF без зазначення
географічного пункту поставки
товару., Бухгалтерська виписка
покупця-резидента від 27.03.2014 №44 містить
відомості про взаєморозрахунки з
нерезидентом та підтверджує тільки
рух коштів., В прайс-листі виробника не
зазначено умови поставки товарів.,
також в рішенні зазначалося , що в
наданих документах "не міститься в
повному обсязі інформація щодо умов
продажу товару."

У зв'язку з незгодою з визначеною
відповідачем-1 митною вартістю товару
позивач, на підставі частини сьомої
статті 55 МК України, скористався правом
на випуск товарів, що декларуються, у
вільний обіг за митною декларацією від
№112050000/2014/0007360 від 03.04.2014р., за ціною
товару, визначеною митним органом.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку про те, що позовні вимоги в цій
частині слід задовольнити з огляду на
наступне.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з
01.06.2012.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу
України метою митного оформлення є
забезпечення дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

В силу приписів статті 318 Митного
кодексу України митний контроль
передбачає виконання митними органами
мінімуму митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи.

Відповідно до статті 248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

За приписом статті 257 МК України,
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України
визначено, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість товарів
використовуються, зокрема, для
нарахування митних платежів.

Система визначення митної вартості
товарів ґрунтується на загальних
принципах митної оцінки, прийнятих у
міжнародній практиці.
Міжнародно-правовим стандартом, на
який зорієнтоване українське митне
законодавство, є угоди по застосуванню
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року (ГААТ).

Згідно з частиною другою статті VII ГААТ
оцінка імпортованого товару для митних
цілей повинна базуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на який
розраховується мито, або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Частинами четвертою та п'ятою статті 58
МК України також передбачено, що митною
вартістю товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за товари, якщо вони продаються на
експорт в Україну, скоригована в разі
потреби з урахуванням положень частини
десятої цієї статті. При цьому, ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Згідно із статтею 51 МК України митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом. При цьому,
декларант зобов'язаний: заявляти митну
вартість, визначену ним самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації (стаття 52
МК України).

Відповідно до статті 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за основним методом (тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції)) та
другорядними: за ціною договору щодо
ідентичних товарів; за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів; на
основі віднімання вартості; на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); за резервним. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 МК України встановлено, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52
цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

В силу частини п'ятої статті 53 МК
України забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин першої та другої
статті 53 МК України вбачається, що
Митним кодексом передбачено вичерпний
перелік документів, що подається
декларантом митному органу для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів та обраного методу її
визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 МК України, якою
встановлено, що митний контроль має
передбачати виконання митними
органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Це також відповідає стандартним
правилам, встановленим пунктами 3.16 та
6.2 Загального додатку до Міжнародної
конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур, до якої
Україна приєдналась згідно із Законом
України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення
змін до Закону України "Про приєднання
України до Протоколу про внесення змін
до Міжнародної конвенції про спрощення
та гармонізацію митних процедур", якими
запроваджено стандартні правила: на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства; митний контроль
обмежується мінімумом, необхідним для
забезпечення дотримання митного
законодавства.

Відповідно до статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України
передбачено, що метод визначення
митної вартості за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо щодо
продажу оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів. Метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні. У разі якщо митна вартість
не може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 МК України митний орган під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Частиною третьою статті 53 МК України
передбачено, що в разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин першої, другої та п'ятої
статті 54, статті 58 МК України дає
підстави для висновку про те, що митний
орган при здійсненні контролю за
правильністю визначення митної
вартості зобов'язаний перевірити
складові числового значення митної
вартості, правильність розрахунку,
здійсненого декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 МК України.

Митний орган має право відійти від
наведених вище законодавчих обмежень,
що пов'язують з перевіркою основного
переліку документів, які підтверджують
митну вартість, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише
якщо надані декларантом документи
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, адже
такі вади не дозволяють митному органу
законно здійснити визначений законом
мінімум митних формальностей,
необхідних для забезпечення
додержання законодавства України з
питань державної митної справи для
розмитнення задекларованого товару.

Отже, з огляду на законодавчо
встановлену компетенцію митниці при
перевірці митної вартості
імпортованих товарів, зазначені
розбіжності повинні бути не будь-якими,
а лише тими, що стосуються числового
значення заявленої митної вартості чи
розрахунку митної вартості здійсненої
декларантом.

У якості причини неможливості
визнання заявленої декларантом
митної вартості товару у спірних
рішеннях відповідачем-1 зокрема
зазначено те, що подані до митного
оформлення товару документи не
містять всіх даних, відповідно до
обраного декларантом методу, однак
ані у рішенні, ані у запереченнях
представника відповідача-1 не
зазначено, яких саме даних не містять
подані документи. Друга причина,
вказана відповідачем у спірному
рішенні - наявність розбіжностей у
поданих документах. З цього приводу суд
зазначає, що зазначені у цій частині
спірного рішення розбіжності по суті
не є розбіжностями, оскільки не містять
суперечностей з іншими поданими
позивачем документами та не впливають
на можливість або неможливість
перевірки числового значення
заявленої митної вартості товару.

Крім того, у спірних рішеннях
відповідач-1 у якості причини
неможливості визначення митної
вартості за першим методом зазначив
про те, що використані декларантом
відомості не підтверджені
документально, не визначені
достовірно, декларантом не подано
документи, які підтверджують митну
вартість.

З цього приводу суд зазначає, що
по-перше, відповідачем-1 у рішенні
жодним чином не зазначено, у зв'язку з
якими фактичними обставинами
відповідач-1 дійшов вищезазначеного
висновку, по-друге, відповідачем-1 у
спірному рішенні не зазначено про
наявність застережень, щодо
застосування першого методу,
визначених у частині першій статті 58 МК
України та/або про наявність зауважень
до розрахунку, здійсненого
декларантом, оскільки саме ці
обставини згідно вимог ч. 2 ст. 54 МК
України підлягають з'ясуванню митним
органом під час контролю правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції).

Отже, суд вважає за необхідне
зазначити, що подані позивачем до
митного оформлення документи повністю
відповідали вимогам ч. 2 ст. 58 Митного
кодексу України і не створювали
підстав для виникнення у митниці
обґрунтованих сумнівів відносно не
підтвердження чи невизначеності
кількісно і достовірно та/або
відсутності хоча б однієї із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України
право органу доходів і зборів на
висунення письмової вимоги про надання
додаткових документів виникає лише у
разі, коли у документах поданих для
митного оформлення згідно ч. 2 ст. 53 МК
України, наявні розбіжності, ознаки
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, наявні
обґрунтовані підстави вважати, про
наявність взаємозв'язку між продавцем
і покупцем, який впливає на заявлену
декларантом митну вартість.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно
до ст.71 КАС України відповідачем-1 не
доведено наявність обставин,
визначених ч. 3 ст. 53 МК України, для
витребування додаткових документів.

Отже, витребування Запорізькою
митницею Міндоходів додаткових
документів здійснено за відсутності
визначених законом правових підстав.

Тому, не подання, або подання
декларантом додатково запитаних
документів не в повному обсязі, не
створює наразі для позивача негативних
наслідків, оскільки разом із
деклараціями митної вартості були
подані всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК
України документи, які давали змогу
Запорізькій митниці достовірно та
обґрунтовано визначити митну вартість
товарів за основним методом.

Крім того, ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості. Зазначений висновок
зроблено у постанові Верховного Суду
України від 11 вересня 2012 року
(реєстраційний №26347525 в Єдиному
державному реєстрі судових рішень).

Проте, слід все ж таки зазначити, що не
дивлячись на відсутність у митниці
об'єктивних підстав для витребування у
декларанта додаткових документів,
позивачем все ж таки подавались
бухгалтерські виписки по
взаєморозрахункам з нерезидентом;
Прайс-листи виробника товару, звіт про
незалежну експертну оцінку№333 від
22.12.2013р., митні декларації країни
відправлення №8683198 від 28.11.2013р, №8683243
від 28.11.2013р від 21.02.2014р. №1190336, висновок
ТПП №ОИ-104 від 01.04.2014р., страховий поліс
38808 від 19.02.2014р., фумігаційні
сертифікати №AMD/ALP/13-14/12/008 від 02.12.2013
року та AMD/ALP/13-14/12/008 від 02.12.2013р.,
комерційні пропозиції чотирьох інших
виробників ід 01.04.2014р. , цінова
інформація з інтернет - ресурсу від
01.04.2014р, лист про цінову інформацію на
товар №46 від 02.04.2014р.

Вказані документи, на думку суду,
додатково підтверджують
обґрунтованість визначення
декларантом митної вартості за
основним методом.

Згідно частини 6 статті 54 Митного
кодексу України митний орган може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до частини 1 статті 55
Митного кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів. Прийняте митним органом
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано, наявну в
митного органу інформацію (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом; обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої митним органом, та фактів,
які вплинули на таке коригування, що
встановлено частинами першою, другою
статті 55 МК України.

В оскаржуваних рішеннях зазначено, що
митну вартість визначено за резервним
методом на підставі наявної у митного
органу інформації, згідно МД
№125130000/2014/400098 від 10.01.2014р., №125110000/2014/000227
від 10.01.2014, №807100000/2014/000603 від 13.01.2014р. та
МД №100270001/2014/024814 від 18.02.2014р.

Частина друга статті 64 МК України
встановлює, що митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті (при застосуванні резервного
методу), повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) митними органами
митних вартостях. Відповідно до
частини першої статті 33 МК України
інформаційні ресурси митних органів
складаються із відомостей, що
містяться у документах, які надаються
під час проведення митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів, та інших
документах. Їх використання для
здійснення митного контролю
обумовлене МК України.

Проте, за загальним правилом формально
інший рівень митної вартості
імпортованого позивачем товару від
рівня митної вартості іншого митного
оформлення, сам по собі не є перешкодою
для застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Приймаючи оскаржувані рішення про
коригування митної вартості
Запорізькою митницею у графі 33 спірних
рішень, крім номера та дати митних
декларацій, які були взяті за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, не надано пояснень
щодо зроблених коригувань на обсягів
партії ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, умов поставки,
комерційних умов тощо та не зазначена
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
визначенні митної вартості оцінюваних
товарів із застосуванням резервного
методу.

Підставою для виникнення сумнівів у
правильності заявленої позивачем
митної вартості у всіх рішеннях
зазначена наявність у митного органу
інформації щодо митної вартості
подібних товарів на більш високому
рівні, ніж, зазначена декларантом (1,41
долар США/кг), разом з тим така підстава
для відмови в митному оформленні
відсутня серед переліку виключних
підстав, передбачених ч. 6 ст. 54 МК
України. Такого обмеження не містить
також ст. 58 МК України.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно статті 57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до статті 58 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість не
може бути визначена за основним
методом, застосовуються другорядні
методи, зазначені у пункті 2 частини
першої статті 57 цього Кодексу.

Тобто, з боку відповідача-1 допущено
порушення послідовності застосування
методів визначення митної вартості
товарів.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони: 1) на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7)
з дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); 9)
з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи те, що під час розгляду
справи по суті було встановлено судом
відсутність у митниці об'єктивних
підстав для надсилання декларанту
письмових вимог щодо подання
додаткових документів, та достатність
поданих позивачем документів для
митного оформлення товару за основним
методом, а відповідач 1 всупереч
встановленому частиною другою статті
71 КАС України обов'язку не надав суду
достатніх і беззаперечних доказів
правомірності прийняття рішень про
коригування митної вартості товарів,
то рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості від 14.01.2014 №112050000/2014/000010/1 та
від 03.04.2014 №112050000/2014/2014/000129/1 слід
визнати протиправними та скасувати.

Отже, адміністративний позов в цій
частині підлягає задоволенню .

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплаченого за митними
деклараціями податку на додану
вартість на загальну суму 89975,24 суд
зазначає наступне.

Частиною першою статті 301 Митного
кодексу України повернення помилково
та/або надміру сплачених сум митних
платежів здійснюється відповідно до
Бюджетного та Податкового кодексів
України.

Згідно з приписами частини третьої
зазначеної статті, помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів,
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

На виконання частини другої статті 45
Бюджетного кодексу України розроблено
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затверджений наказом
Державної митної служби України від
20.07.2007 № 618.

Розділом III зазначеного Порядку
передбачено, що для повернення з
Державного бюджету України митних та
інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передається
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум. Відділ перевіряє факт
перерахування митних та інших платежів
з відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

Спільним наказом Державної митної
служби України та Державного
казначейства України від 20.07.2007 № 611/147
затверджено Порядок взаємодії митних
органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи (далі -
Порядок № 611/147).

Згідно з пунктом 2 вказаного вище
Порядку повернення помилково та/або
надмірно зарахованих до бюджету митних
та інших платежів здійснюється на
підставі висновку митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Зазначений висновок оформлюється
відповідно до заяви платника, яка
подається до митного органу, що
здійснював оформлення митної
декларації.

Пунктом 5 Порядку № 611/147 передбачено, що
митний орган на підставі заяви
платника готує висновок про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
форма якого наведена в додатку 1 до
цього Порядку, та не пізніше п'яти
робочих днів від дня прийняття
керівником (заступником керівника)
митного органу рішення про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи, направляє його для виконання
відповідному органу Державного
казначейства України разом із
супровідним листом, в якому вказується
кількість висновків, загальна сума, яка
підлягає поверненню, а також
наводиться перелік висновків із
зазначенням такої інформації: номера
та дати висновку, найменування
юридичної або ім'я фізичної особи -
платника, ідентифікаційного коду за
ЄДРПОУ платника - юридичної особи або
ідентифікаційного номера за ДРФО
платника - фізичної особи (за
наявності), суми, яка підлягає
поверненню за кожним з висновків.

На підставі отриманого висновку про
повернення відповідний орган
Державного казначейства України готує
платіжні документи на перерахування
коштів з рахунку з обліку доходів
державного бюджету на рахунок,
зазначений у Висновку про повернення,
та протягом п'яти робочих днів від дати
отримання Висновку про повернення
здійснює повернення коштів з бюджету
(пункт 7 Порядку № 611/147).

Під час судового розгляду справи
представником позивача не надано суду
доказів подання до митного органу
заяви про повернення з Державного
бюджету України надмірно сплаченого
податку на додану вартість, у зв'язку з
чим суд дійшов висновку, що позивачем
не дотримано визначеного вказаними
вище нормативними актами порядку
повернення надмірно сплачених
платежів.

Відтак, позовні вимоги позивача про
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплаченого податку на додану
вартість задоволенню не підлягають,
оскільки є формою втручання в
повноваження митних органів та органів
Державного казначейства України та
виходять за межі завдань
адміністративного судочинства.

Крім того, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, фактично визначить митну
вартість ввезеного нею товару за
першим методом, чим підмінить митний
орган. Аналогічна позиція висвітлена у
постанові Верховного Суду України 17
грудня 2013 року в справі № 21-439а13, яка в
силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійсненні позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог,
а відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці про
коригування митної вартості від 14.01.2014
№112050000/2014/000010/1 та від 03.04.2014
№112050000/2014/2014/000129/1.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судові витрати у
розмірі 427,50 грн. (чотириста двадцять
сім гривень 50 коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 15.09.2014.

Суддя О.М.
Нечипуренко