Справа № 522/23344/13-а
Суддя: Шеметенко Л.П.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 р. Справа № 522/23344/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Чернявська Л.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого судді -Шеметенко
Л.П.судді -Домусчі С.Д. судді -Кравець
О.О.

при секретарі - Гречаному В.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Приморського районного суду м. Одеси
від 15 травня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Одеської міської ради про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2013 року ОСОБА_4 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Одеської міської ради про:

- визнання противоправними дій в
частині порушення процедури розгляду
клопотання позивача про виділення та
передачу у власність земельної ділянки
для будівництва і обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
і споруд (присадибної ділянки) у межах
норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 0,10 га в межах
Одеської міської ради;

- зобов'язати винести на засідання
чергової сесії Одеської міської ради
та розглянути подане позивачем
клопотання про надання дозволу на
розробку проекту землеустрою щодо
виділення та передачі у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,10 га в межах Одеської міської
ради у відповідності до норм чинного
законодавства;

- зобов'язати відшкодувати шкоду у
розмірі 9000 гривень, яка завдана
неправомірними діями та витрати,
пов'язані зі сплатою судового збору.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач
вказувала, що у травні 2013 року вона
звернулась до Одеської міської ради з
клопотанням щодо виділення земельної
ділянки в межах міста Одеси для
будівництва будинку в порядку
реалізації її права на отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, однак їй було неправомірно
відмовлено у задоволенні цього
клопотання. Також, вказувала, що через
неправомірні дії відповідача вона була
змушена витратити на правову допомогу 9
000 грн., які відповідач повинен
відшкодувати.

Відповідач позов не визнав, вказуючи,
що розгляд заяви позивача здійснений
відповідно до діючого Регламенту
виконавчих органів ОМР, затвердженого
31.10.2005 року та передана на попереднє
опрацювання до Департаменту.
Департаментом комунальної власності
Одеської міської ради розглянуто
клопотання та виявлено відсутність
зазначення конкретної земельної
ділянки. В зв'язку з чим позивачеві було
запропоновано виконати вимоги ст. 118 ЗК
України.

Постановою Приморського районного
суду м. Одеси від 15 травня 2014 року в
задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, ОСОБА_4 подала
апеляційну скаргу, в якій ставиться
питання про скасування рішення суду
першої інстанції, в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та прийняття нової постанови про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах позовних вимог та
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

ОСОБА_4 звернулась до Одеської міської
ради з заявою про виділення земельної
ділянки в порядку ст. 118 ЗК України.

Зазначене звернення було направлено до
Департаменту комунальної власності
Одеської міської ради, враховуючи його
компетенцію та повноваження.

Листом Департамента комунальної
власності Одеської міської ради від
19.06.2013 р. № 01-26/Ф-32-674-09-02 ОСОБА_4
повідомлено, що відповідно ст. 118 ЗК
України, громадянин, зацікавлений в
одержанні безоплатно у власність
земельної ділянки, подає до
відповідної міської ради клопотання
зазначивши цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки. Міська рада у місячний строк
розглядає дане клопотання та у разі
відповідності місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, затвердженої у
встановленому законом порядку, надає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки. Для того, аби визначити, чи
відповідає запитувана земельна
ділянка нормам законодавства, вказаним
в попередньому абзаці, Департамент
повинен надіслати запит до управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради, яке є спеціально
уповноваженим виконавчим органом
Одеської міської ради з питань
містобудування та архітектури. Також,
Департамент повідомив заявника, що на
даний час підготувати такий запит є
неможливим, оскільки до клопотання не
були надані графічні матеріали, на яких
би зазначалося бажане місце
розташування земельної ділянки. За
наявності вказаних матеріалів,
Департаментом буде підготовлено запит
до управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради
щодо відповідності розташування
об'єкта Генеральному плану м. Одеси та
іншої містобудівної документації. У
разі виконання вимог ст. 118 Земельного
кодексу України матеріали щодо надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою будуть направлені для
прийняття Одеською міською радою
відповідного рішення.

Графічні матеріали на визначену
земельну ділянку в м. Одесі позивачем
не надавалися. В порядку ч.7 ст. 118 ЗК
України зацікавленою особою не було
замовлено розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки без надання дозволу ОМР.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що позивач при
зверненні з заявою до Одеської міської
ради не дотримався процедури
визначеної ст. 118 ЗК України, тому не
підлягають задоволенню вимоги щодо
зобов'язання відповідача винести на
засідання чергової сесії Одеської
міської ради та розглянути подане
позивачем клопотання. Відповідно, у
зв'язку з відсутності підстав для
задоволення позову, не підлягають
задоволенню вимоги про відшкодування
вартості надання правової допомоги в
розмірі 9000 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4
вказується, що нерозгляд її клопотання
по суті на черговій сесії Одеської
міської ради свідчить про
протиправність дій відповідача, що
помилково не було встановлено судом
першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та не
приймає доводи апелянта, виходячи за
наступного.

Відповідно до ч.ч.6, 7 ст. 118 ЗК України (в
редакції, яка діяла на час виникнення
спірних правовідносин), громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інші графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
погодження землекористувача (у разі
вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

В інформаційному запиті до управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради позивач
зазначила, що для використання свого
законного права (передбаченого ч.6 ст. 118
ЗК України) на вибір бажаного місця
розташування земельної ділянки їй
повинні бути відомі райони м. Одеси,
визначені для безоплатної передачі
земельних ділянок (а.с.17).

Цей запит надійшов до управління
архітектури та містобудування
Одеської міської ради 28 травня 2013 року,
однак, у зв'язку з відсутністю на ньому
підпису заявника він не був
задоволений, про що було повідомлено
позивача 03 червня 2013 року (а.с.19).

Майже одночасно, а саме: 27 травня 2013
року до Одеської міської ради надійшло
клопотання позивача, в якому,
посилаючись на відсутність
оприлюднених пропозицій вільних
земельних ділянок, вона просила
виділити їй земельну ділянку,
орієнтованою площею 0,10 га в межах міста
Одеси. До клопотання було додано
Інтернет-карту частини Одеській
області з окресленням позивачем меж
міста Одеси, що, на її думку,
відповідало вимогам ч.6 ст. 117 ЗК України
про додання до заяви графічних
матеріалів, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки
(а.с.15, 16, 22).

19 червня 2013 року Департамент
комунальної власності Одеської
міської ради повідомив позивача, що до
клопотання не надані графічні
матеріали з зазначенням бажаного місця
розташування земельної ділянки, у
зв'язку з чим, подане клопотання не може
бути розглянуто радою.

Наведені обставини свідчать, що
одночасно зі спробою реалізувати своє
право на вибір місця розташування
земельної ділянки позивач звернулась
до органу місцевого самоврядування з
проханням здійснити такий вибір на
його власний розсуд. У подальшому, не
довівши до кінця спробу реалізувати
своє право на вибір місця розташування
земельної ділянки, позивач по суті
оскаржила до суду дії органу місцевого
самоврядування щодо небажання
використовувати «делеговані» йому
позивачем повноваження з вибору місця
розташування земельної ділянки.

Колегія суддів зазначає, що зі змісту
вищенаведеної норми ч.6 ст. 117 ЗК України
вбачається, що вибір місця
розташування земельної ділянки
здійснюється виключно громадянином,
зацікавленим в її одержанні, а не
органом місцевого самоврядування, який
лише перевіряє відповідність бажаного
місця вимогам законів та містобудівної
документації), тому доводи апеляційної
скарги, що прохання позивача про
визначення відповідачем земельної
ділянки самостійно ніяким чином не
суперечать жодній нормі матеріального
права є необґрунтованими.

Також, колегія суддів вважає, що додана
до клопотання Інтернет-карта частини
Одеській області з окресленням меж
міста Одеси не є графічними
матеріалами, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки у
розумінні ч.6 ст. 117 ЗК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
вказане клопотання обґрунтовано не
було допущено на розгляд сесії
Одеської міської ради, як таке, що не
відповідає вимогам ч.6 ст. 117 ЗК України,
у зв'язку з чим, не має підстав
стверджувати про протиправність дій
відповідача у спірних правовідносинах,
що було вірно встановлено судом першої
інстанції.

З огляду на викладені обставини,
колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги як необґрунтовані
та погоджується з висновками суду
першої інстанції про необхідність
відмови в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи все вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що при
розгляді справи судом першої інстанції
правильно застосовані норми
матеріального та процесуального права,
вірно встановлено фактичні обставини
справи та дана правова оцінка, а
наведені в апеляційній скарзі доводи
не дають підстав для висновку про
незаконність чи необґрунтованість
судового рішення.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Приморського районного суду
м. Одеси від 15 травня 2014 року - залишити
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Повний текст судового рішення
виготовлено 12 вересня 2014 року.

Головуючий: Л Л.П. Шеметенко Суддя:
С.Д. Домусчі Суддя: О.О. Кравець