Справа № 754/10355/14-а
Суддя: Смирнова Є. П.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/504/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

03.09.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді
Смирнова Є.П.

при секретарі Кузьменко
А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві

адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до

Управління
Пенсійного фонду України

в
Деснянському районі м. Києва, -

про
визнання дій та бездіяльності
незаконними

і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,

В С Т А Н О В И В :

19.06.2014 року ОСОБА_1 в особі свого
представника ОСОБА_2, звернувся до
суду з адміністративною позовною
заявою до Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.Києва,
в якій просить визнати незаконними дії
відповідача щодо застосування ним під
час нарахування/перерахунку пенсії
ОСОБА_1 положень Бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розмірі
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені ст.ст. 50,54 Закону України №
796 для відповідної категорії громадян.

Також, позивач, просить визнати
протиправною бездіяльність
відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати Позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
ст.ст.49,50,54 Закону України № 796.

Крім того, ОСОБА_1 просить зобов»язати
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва провести
нарахування, перерахунок та виплату
йому пенсії, відповідно, на підставі, у
порядку та розмірах, встановлених
Законом України № 796 у редакції діючих
Законів України № 230/96 № 231 та
пов»язаних із них Законами, - без
урахування неконституційних приписів
Бюджетних законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, якими визначено
розмірі пенсій для осіб, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
відмінні від законодавчо встановлених,
ще й у бік зменшення.

Зокрема, позивач просить зобов»язати
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва провести
нарахування, перерахунок та виплату
йому державної пенсії, згідно вимог
ст.ст.50, 54 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку не нижче 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна становити 75 %
мінімальної пенсії за віком, одночасно
враховуючи вимоги ст.. 67 Закону України
№ 796, за якими розміри пенсій
збільшуються у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Вказані розрахунки позивач просить
зобов»язати відповідача провести за
період, починаючи з 2005 року і до моменту
винесення рішення у цій справі.

Крім зазначених вимог, ОСОБА_1 просить
зобов»язати Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва перераховувати в подальшому,
визначені йому, згідно вимог ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» розміри пенсій, у зв»язку
зі збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого Законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача у порядку негайного
виконання, передбаченого ст. 256 КАС
України на його (позивача) користь суму
боргу за пенсійними виплатами, що виник
за весь період невиконання вимог
Законів України щодо нарахування та
перерахунку його пенсій, передбачених
ст.ст. 50,54 Закону України № 796.

При цьому ОСОБА_1 вказує на те, що він є
інвалідом 2-ї групи із числа учасників
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Як вказує позивач, він отримує пенсію
відповідно до ст. 49 Закону України № 796
та перебуває на обліку в Управлінні
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва.

Як інвалід 2-ї групи 1 категорії,
відповідно до положень ст.ст. 50,54 Закону
України № 796 він має право на
призначення йому державної пенсії у
розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій
за віком та щомісячно додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Крім того, ст.67 вказаного Закону
передбачено, що у разі збільшення
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, розмір пенсій
підвищується, і їх перерахунок
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Як зазначає ОСОБА_1, незважаючи на
положення Закону України № 796, його
права щодо встановлених цим Законом
розмірів пенсій грубо порушуються. У
зв»язку з чим 18.02.2014 року він звернувся
до відповідача із заявою про надання
йому розгорнутої довідки про розміри
нарахованих і виплачених йому,
починаючи з 2005 року, сум державної та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, що передбачені ст.ст. 50,54,67
цього Закону. Крім того, він просив
відповідача, що в разі нарахування йому
пенсії у меншому розмірі, ніж
передбачено Законом, провести
нарахування/перерахунок належних йому
пенсій відповідно до вимог Закону
України № 796 у редакції чинних Законів
України.

На своє звернення до Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва він
отримав відповідь від 24.02.2014 року про
те, що нарахування та виплати його
пенсії здійснюються відповідно та на
підставі чинного законодавства
України, а тому підстав для перерахунку
та проведення йому доплат відповідач
не вбачає.

ОСОБА_1 вважає таки дії та
бездіяльність відповідача щодо
відмови у здійсненні перерахунку його
пенсії відповідно до ст.ст. 49,50,54,67
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» неправомірними та просить
задовольнити його позовні вимоги в
повному обсязі.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 та
його представник ОСОБА_2 не з»явилися.
14.07.2014 року від представника позивача
надійшло клопотання щодо розгляду
справи за відсутності позивача та його
представника (а.с.26-27).

Представник Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва Садова О.Г. проти позову
заперечує.

При цьому Садова О.Г. просить
застосувати строк позовної давності до
вимог позивача, починаючи з 2005 року і до
моменту винесення рішення у справі, та
в подальшому перераховувати пенсію у
зв»язку зі збільшенням прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру.

Крім того, представник Управління
зазначила, що ОСОБА_1 вже звертався до
суду з аналогічними вимогами. Рішенням
Деснянського районного суду м.Києва
від 14.09.2011 року позов задоволено
частково. Визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва щодо
призначення та виплати ОСОБА_1, як
особі, постраждалій від наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС у
розмірах нижче від визначених ст.50
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». Зобов»язано Управління
здійснити з 11.11.2010 року перерахунок
додаткової пенсії ОСОБА_1, виходячи з
розмірів, визначених ст.50 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
а саме: додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров»ю - у розмірі 75%
мінімальної пенсії за віком та
виплатити недоплачені суми з
урахуванням проведених виплат та
положень ч.3 ст. 67 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи». В іншій
частині вимог - відмовити.

Також, Садова О.Г. вказує на те, що
згідно до редакції Закону, на який
посилається позивач, то на даний час
всі розміри пенсій та додаткових
виплат особам, на яких
розповсюджуються норми Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
переглянуто та внесено зміни.

Так, 14.06.2011 року Верховною Радою України
прийнято Закон України № 3401-У1 «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
пунктом 7 частини 1 якого Прикінцеві
положення закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено п.4, яким встановлено, що у 2011
році норми і положення ст.ст. 39,50,51,52,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Як зазначає представник Управління, на
реалізацію наведеного положення
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» Кабінетом Міністрів
України 06.07.2011 року прийнята постанова
№ 745 «Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету».

Зазначена постанова набула чинності з
23.07.2011 року, тому Садова О.Г. вважає, що
всі виплати позивачу повинні були
проводитися згідно рішення суду (по
справі, яка вже розглядалась з цього
питання) до 22.07.2011 року, з урахуванням
проведених виплат, в подальшому мають
застосовуватися норми постанови
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року № 745. При цьому, оскільки ні
положення Закону «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік», ні постанова
Кабінету Міністрів України від 06.07.2011
року № 745 не скасовані та не визнані
неконституційними то кінцевою датою
проведення перерахунку доплат, які
проводяться Пенсійним фондом є 22.07.2011
рік.

Посилаючись на викладені обставини,
представник Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
м.Києва Садова О.Г. просить відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Згідно з ухвали суду від 03.09.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в
Деснянському районі м.Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії за
період з 01.01.2005 року по 19.12.2013 року
залишено без розгляду.

Що стосується решти заявлених
позивачем вимог, то дослідивши
письмові докази по справі в їх
сукупності, суд дійшов до наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи, категорії 1,
є інвалідом ІІ групи, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Деснянському районі м.Києва
та отримує пенсію згідно із Законом
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(а.с.16,18).

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачає, що особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
відповідних розмірах, зокрема,
інвалідам ІІ групи - 75 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (в редакції, яка була
чинною до 31 грудня 2007 року) передбачено,
що розміри пенсій для інвалідів, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими, по ІІ групі інвалідності -
8 мінімальних пенсій за віком.

Стаття 50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» згідно з підпунктом 12
пункту 28 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року N 107-VI, який набрав
чинності з 1 січня 2008 року, була
викладена в новій редакції, а саме:
особам, віднесеним до 1 категорії,
інвалідам ІІ групи призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, у розмірі 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 вже
звертався до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України у
Деснянському районі м.Києва про
визнання дій неправомірними та
зобов»язання вчинити певні дії.

Як вбачається з Постанови Деснянського
районного суду м.Києва від 14.09.2011 року,
його позов про здійснення перерахунок
та в плату йому пенсії відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 01.01.2008 року по
час розгляду справи, задоволені
частково. Зокрема, зобов»язано
Управління пенсійного фонду України у
Деснянському районі м.Києва здійснити
з 11.11.2010 року перерахунок додаткової
пенсії ОСОБА_1, виходячи з розмірів,
визначених ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме:
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров»ю, - у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком та виплатити
недоплачені суми з урахуванням
проведених виплат та положень ч.3 ст.67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи». В інший частині вимог -
відмовлено. (а.с.34-35).

Постановою Київського
Апеляційного адміністративного суду
м.Києва від 13.09.2012 року Постанову
Деснянського районного суду м.Києва
від 14.09.2011 року змінено, доповнено
третій абзац її резолютивної частини
словосполученням: «по 22 липня 2011 року,
включно». В решті постанову залишено
без змін. (а.с .36-37).

Рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008 у справі N
1-28/2008 щодо предмету та змісту закону
про Державний бюджет України на 2008 рік
були визнанні такими, що не
відповідають Конституції України (є
неконституційними), положення пункту 28
розділу II «Внесення змін до деяких
законодавчих актів України». У
вказаному рішенні Конституційного
суду України було зазначено, що
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22 травня
2008 року.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
визнаних неконституційними.

Таким чином, з 22 травня 2008 року була
відновлена дія норм статті 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за якими особам постраждалим від
аварії на Чорнобильській АЕС та
віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІ
групи, до яких відноситься позивач,
повинна була призначатися та
виплачуватися Управлінням Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва щомісячно з 22 травня 2008
року додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, в розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно ч. 3 ст. 67 спеціального Закону у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до статті 54 цього Закону, а
також розмір додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, особам,
віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір
щомісячної компенсації сім'ям за
втрату годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи.
Перерахунок пенсії здійснюється з дня
встановлення нового розміру
прожиткового мінімуму.

Частиною 3 статті 4 даного Закону
передбачено, що прожитковий мінімум на
одну особу, а також окремо для тих, хто
відноситься до основних соціальних і
демографічних груп населення, щороку
затверджується Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік.
Прожитковий мінімум публікується в
офіційних виданнях загальнодержавної
сфери розповсюдження.

Частиною 2 статті 8 Конституції України
встановлено вимогу щодо законів
України, які приймаються виключно на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй.

Пунктом 3 частини першої статті 85 та
статтею 91 Конституції України до
повноважень Верховної Ради України як
єдиного органу законодавчої влади в
України віднесено прийняття законів.
Виключно законами України
встановлюються, зокрема, Державний
бюджет України і бюджетна система
(пункт 1 частини 2 статті 92 Конституції
України).

В частині 1 статті 96 Конституції
України закріплено, що Державний
бюджет України затверджується щорічно
Верховною Радою України на період з 1
січня по 31 грудня, а за особливих
обставин - на інший період.

Виключно законом про Державний бюджет
України визначаються будь-які видатки
держави на загальносуспільні потреби,
розмір і цільове спрямування цих
видатків (ст. 95 Конституції України).

При цьому, Конституційний Суд України в
мотивувальній частині свого Рішення
від 09.07.2007 року № 6-рп/2007 констатував:
метою і особливістю закону про
Державний бюджет України є
забезпечення належних умов для
реалізації положень інших законів
України, які передбачають фінансові
зобов'язання держави перед
громадянами, спрямовані на їх
соціальний захист, у тому числі й
надання пільг, компенсацій і гарантій.
Отже, при прийнятті закону про
Державний бюджет України мають бути
дотримані принципи соціальної,
правової держави, верховенства права,
забезпечена соціальна стабільність, а
також збережені пільги, компенсації і
гарантії, заробітна плата та пенсії для
забезпечення права кожного на
достатній життєвий рівень (стаття 48
Конституції України).

Враховуючи те, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, він наділений державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту.

Відповідно до частини 2 статті 3
Конституції України - права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 2 статті 3
Конституції України - права і свободи
людини та їх гарантії визначають зміст
і спрямованість діяльності держави.
Держава відповідає перед людиною за
свою діяльність. Утвердження і
забезпечення прав і свобод людини є
головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» від
14 червня 2011 року № 3491 І, який набрав
чинності 19 червня 2011 року, Прикінцеві
положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що норми і положення статей 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в 2011 році застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вищенаведеної норми
Закону України від 14 червня 2011 року №
3491- VІ Кабінетом Міністрів України 06
липня 2011 року прийнято постанову № 745
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», яка
набрала чинності 23 липня 2011 року,
згідно якої встановлено, серед іншого,
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено причинний зв'язок
інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Згідно Рішення Конституційного Суду
України від 25 січня 2012 року за №
3-рп/2012 у справі за конституційними
поданнями правління Пенсійного фонду
України щодо офіційного тлумачення
положень статті 1, частин 1, 2 та 3
статті 95, частини 2 статті 96, пунктів 2, 3,
6 статті 116, частини 2 статті 124, частини 1
статті 129 Конституції України, пункту 5
частини 1 статті 4 Бюджетного Кодексу
України, пункту 2 частини 1 статті 9
Кодексу Адміністративного судочинства
України, в системному зв'язку з
окремими положеннями Конституції
України встановлено, що
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту, за рахунок
державного бюджету країни, є складовою
бюджетного законодавства, відповідно
до п.5 частини 1 ст.4 Бюджетного кодексу
України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 95, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України , пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України, суди під час вирішення справ
про соціальний захист громадян
керуються, зокрема, принципом
законності. Цей принцип передбачає
застосування судами законів України, а
також нормативно-правових актів
відповідних органів державної влади,
виданих на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції, на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже суди загальної юрисдикції України
під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати нормативно
правові акти Кабінету Міністрів
України, прийняті на підставі і на
виконання Бюджетного кодексу України,
інших законів України, в тому числі
Закону "Про Державний бюджет України на
відповідний рік".

Відповідно до частини 3 статті 150
Конституції України Конституційний
Суд України ухвалює рішення, які є
обов'язковими до виконання на
території України, остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.8, 21, 48, 90, 124, 150
Конституції України, ст.ст. 10, 11, 17, 71, 94,
158, 159, 160-163, 183-2 Кодексу
Адміністративного Судочинства
України, ст.ст. 50, 54, 67 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
рішенням Конституційного суду України
від 22 травня 2008 року N 10-рп/2008, Рішенням
№ 3-рп/2012 Конституційного Суду України
від 25.01.2012 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі м.Києва про
визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів, з дня її
проголошення.

Суддя:
Є.П. Смирнова