Справа № 826/9957/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2014 року 11:38 № 826/9957/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю., за
участю секретаря судового засіданні
Непомнящої О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Піксель" до
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м.Києві про
визнання протиправними та скасування
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Піксель» (далі по
тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі по тексту - відповідач) в якому
просить суд: визнати протиправним та
скасувати податкову вимогу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 21 березня 2014 року № 2459-25 та рішення
№ 216/26-59-25-01-14 про опис майна.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 14 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/9957/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 24 липня 2014 року.
У судовому засіданні 24 липня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив
проти позовних вимог.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Державною податковою інспекцією у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
підставі картки особового рахунку ТОВ
«Піксель» з платежу 11024000 «Авансові
внески з податку на прибуток приватних
підприємств» за 2014 рік прийнято
податкову вимогу від 21 березня 2014 року
№ 2459-25 про сплату 19 769,81 грн. авансового
внеску з податку на прибуток приватних
підприємств та пені у сумі 59,12 грн. та
рішення № 216/26-59-25-01-14 про опис майна у
податкову заставу

За результатом адміністративного
оскарження податкова вимога від 21
березня 2014 року № 2459-25 та рішення про
опис майна у податкову заставу від 21
березня 2014 року № 216/26-59-25-01-14
залишені без змін, скарга позивача - без
задоволення.

Не погоджуючись із вищевказаними
рішеннями, позивач зазначає, що ТОВ
«Піксель» є платником єдиного податку,
відповідно не сплачує податок на
прибуток підприємств.

Підпунктом 14.1.153. пункту 14.1. статті 14
Податкового кодексу України податкова
вимога - письмова вимога контролюючого
органу до платника податків щодо
погашення суми податкового боргу.

Аналіз пункту 59.1. статті 59 Податкового
кодексу України дає підстави
стверджувати, що в разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, відповідно до
п. 14.1.175 ст. 14 ПКУ є податковим
боргом.

В свою чергу, статті 54 Податкового
кодексу України встановлює, що у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу
(визначення податкових зобов'язань у
конфліктних ситуаціях, тобто, у зв'язку
з порушеннями законодавства, які мали
місце на думку контролюючого органу),
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. Тобто, у зазначених випадках
платник податків повинен або
ініціювати процедуру оскарження
рішення контролюючого органу в
адміністративному або судовому
порядку (див. коментар до ст. 56 ПКУ)
протягом 10-ти календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, або у цей же
строк сплатити визначену контролюючим
органом суму грошового зобов'язання. У
разі, якщо платник податків не сплатить
визначену контролюючим органом суму
податкового зобов'язання або ж не
ініціює процедуру оскарження такого
рішення контролюючого органу, на 11-й
календарний день, наступний за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, сума, визначена
контролюючим органом, вважається
узгодженою.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Піксель» отримано
свідоцтво платника єдиного податку
Серії А №360372, відповідно до якого з 01
січня 2014 року позивач здійснює перехід
на спрощену систему оподаткування за
ставкою єдиного податку 7% (6 група).

Відповідно до пункту 297.1. статті 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з таких
податків і зборів: податку на прибуток
підприємств; податку на доходи
фізичних осіб у частині доходів
(об'єкта оподаткування), що отримані в
результаті господарської діяльності
фізичної особи та оподатковані згідно
з цією главою; податку на додану
вартість з операцій з постачання
товарів, робіт та послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, крім податку на
додану вартість, що сплачується
фізичними особами та юридичними
особами, які обрали ставку єдиного
податку, визначену підпунктом 1
підпункту 293.3.1 пункту 293.3 або
підпунктом 1 підпункту 293.3.2 пункту 293.3
статті 293 цього Кодексу; земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності; збору за
провадження деяких видів
підприємницької діяльності; збору на
розвиток виноградарства, садівництва і
хмелярства.

Матеріали справи свідчать, що
станом на 08 липня 2014 року позивач заяви
щодо відмови від застосування
спрощеної системи оподаткування у
зв'язку з переходом на сплату інших
податків і зборів не подавав, рішення
відповідача про виключення з реєстру
платників єдиного податку (анулювання)
також відсутнє. В свою чергу, 18 квітня
2014 року позивачем сплачена сума
єдиного податку в розмірі 2024,32 грн.

З матеріалів справи вбачається,
що підставою для нарахування позивачу
авансового внеску з податку на
прибуток стало відображення в
податкових деклараціях за 2012 рік
(звітна, річна) - дата подачі 08 лютого 2013
року; за 2012 (уточнююча, річна) дата
подачі - 23 серпня 2013 року - суми
авансових платежів з податку на
прибуток.

Проте, відповідно до пункту 291.3.
статті 291 Податкового кодексу України
юридична особа чи фізична особа -
підприємець може самостійно обрати
спрощену систему оподаткування, якщо
така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Для обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до контролюючого
органу заяву (підпункт 298.1.1. пункту 298.1.
статті 298 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 298.1.4. пункту 298.1.
статті 298 Податкового кодексу України
суб'єкт господарювання, який є
платником інших податків і зборів
відповідно до норм цього Кодексу, може
прийняти рішення про перехід на
спрощену систему оподаткування шляхом
подання заяви до контролюючого органу
не пізніше ніж за 15 календарних днів до
початку наступного календарного
кварталу. Такий суб'єкт господарювання
може здійснити перехід на спрощену
систему оподаткування один раз
протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему
оподаткування суб'єкта господарювання,
зазначеного в абзаці першому цього
підпункту, може бути здійснений за
умови, якщо протягом календарного року,
що передує періоду переходу на
спрощену систему оподаткування,
суб'єктом господарювання дотримано
вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті
291 цього Кодексу.

Заява про перехід на спрощену систему
оподаткування подана 25 листопада 2013
року (копія додана до матеріалів
справи). 09 квітня 2014 року позивачем
подано податкову декларацію платника
єдиного податку - юридичної особи, яка
прийнята відповідачем.

Відповідно до пункту 294.3. статті 294
Податкового кодексу України для
суб'єктів господарювання, які перейшли
на сплату єдиного податку із сплати
інших податків і зборів, встановлених
цим Кодексом, перший податковий
(звітний) період починається з першого
числа місяця, що настає за наступним
податковим (звітним) кварталом, у якому
особу зареєстровано платником єдиного
податку, і закінчується останнім
календарним днем останнього місяця
такого періоду.

За таких обставин, з урахуванням
приписів пункту 297.1 статті 297
Податкового кодексу України платник
податку на прибуток у разі переходу на
спрощену систему оподаткування на
початку року подає податкову
декларацію з податку на прибуток за
звітний період: рік, у термін,
передбачений для подання податкової
звітності з податку на прибуток для
річної звітності (60 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) періоду).

При цьому, така позиція викладена в
Узагальнюючий податковій консультації
з окремих питань щодо сплати
щомісячних авансових внесків з податку
на прибуток, затвердженій Наказом
Міндоходів від 22 листопада 2013 року № 698:
зокрема на запитання "чи сплачує
авансові внески платник податку, що
перейшов із загальної системи
оподаткування на спрощену, починаючи з
1 січня 2013 року?" Відповідь: "Такий
платник звільняється від обов'язку
сплати авансових внесків у 2013 році".

Таким чином, суд дійшов висновку, що з 01
січня 2014 року на позивача не покладено
обов'язок сплати податку на прибуток,
відтак нарахування контролюючим
органом зобов'язання зі сплати
авансового внеску з податку на
прибуток приватних підприємств у сумі
19 769,81 грн. та пені у розмірі 59,12 грн. є
неправомірним, а тому податкова вимога
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 21 березня 2014 року № 2459-25 підлягає
скасуванню.

Відповідно до пункту 89.1. статті 89
Податкового кодексу України право
податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку; несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

Враховуючи висновки суду про
неправомірність сформування
податкової вимоги та її скасування,
рішення про опис майна у податкову
заставу, також підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, податковим органом не
доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття спірних
рішень з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Піксель» підлягає
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Піксель"
задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкову вимогу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 21 березня 2014 року № 2459-25.

3. Визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 21 березня 2014 року №
216/26-59-25-01-14 про опис майна.

4. Судові витрати в сумі 182,70 грн.
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Піксель"
за рахунок Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник