Справа № 872/11411/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2014 рокусправа № 804/6878/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
завод "Павлоградхіммаш" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства завод "Павлоградхіммаш" до
Павлоградської міжрайонної виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

20 травня 2013 року Публічне акціонерне
товариство завод «Павлоградхіммаш»
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Павлоградської міжрайонної виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності з позовними вимогами
про визнання протиправним та
скасування рішення від 18 березня 2013
року № 25/14 про застосування
фінансових санкцій у розмірі 5578,65 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 червня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на
наступне:

- путівка № 230 видана терміном заїзду 21
доба з 20.05.2012 року по 09.06.2012 року включно.
Згідно виданого санаторієм «Сонячний»
зворотного талону до путівки
№ 230, строк перебування
застрахованої особи з 21.05.2012 року по
10.06.2012. включно. В даному випадку має
місце наявність двох документів, що
суперечать один одному. При цьому з
боку позивача не заявлялись клопотання
щодо переносу строку путівки;

- згідно пункту 4.15. Порядку путівка
(крім путівки до реабілітаційного
відділення) видається за два тижні до
початку строку заїзду. В порушення
вимог зазначеної норми відповідач на
підставі накладної № ООП від 17 травня
2012 року передав позивачу
санаторно-курортну путівку 17 травня 2012
року, тобто за два календарних дні до
дати початку строку путівки;

- відповідно до пункту 4.14 Порядку за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається. Часткова вартість за
путівку була сплачена застрахованою
особою 22.05.2012 року, що підтверджується
квитанцією № 112750548;

- згідно запису в Книзі обліку путівок
(яка була надана під час перевірки)
путівка була отримана застрахованою
особою 24.05.2012 року. Тобто, отримання
санаторної путівки застрахованою
особою відбулося після проведення
оплати вартості путівки застрахованою
особою. Підставою для прийняття
рішення № 25/14 явилось порушення
позивачем саме пункту 4.14 Порядку. Але
наявні у позивача документи
підтверджують зворотне, а саме,
дотримання позивачем вимог пункту 4.14.
Порядку.

Представник позивача в судовому
засіданні зазначив, що постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 червня 2013
року винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог.

Представники відповідача в судовому
засіданні вважали, що апеляційна
скарга задоволенню не підлягає, а
рішення суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим, а тому
підлягає залишенню без змін.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням»
(далі - Закон № 2240), відповідно до
«Інструкції про порядок проведення
перевірок страхувальників по коштах
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності,
прийняття рішень за їх результатами та
процедуру оскарження», затвердженої
постановою правління Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності № 29 від 22.12.2010
року (далі - Інструкція № 29),
відповідачем проведено планову
перевірку правильності нарахування,
сплати страхових внесків та цільового
використання коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності за період з 01.03.2012 року
по 01.01.2013 року, за результатами
якої складено акт № 69 від 05.03.2013 року.

Актом перевірки № 69 від 05.03.2013 року
встановлено, що санаторно-курортна
путівка № 230 до санаторію «Сонячний»,
вартістю 5313 грн. з терміном заїзду з
20.05.2012 року за рішенням комісії із
соціального страхування, протокол № 02
від 18.05.2012 року, виділена застрахованій
особі ОСОБА_1 за 30% та видана без сплати
часткової вартості за путівку
(часткова оплата за путівку в сумі 1593,90
грн. сплачена 22.05.2012 року (квитанція №
112750548), чим порушені вимоги «Порядку
отримання застрахованими особами і
членами їх сімей санаторно-курортного
лікування, що сплачується за рахунок
коштів Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності»,
затвердженого постановою правління
Фонду від 25.02.2009 року № 12 (далі - Порядок
№ 12), а саме видача путівки на
санаторно-курортне лікування
застрахованій особі проведена без
наявності квитанції або квитанції до
прибуткового касового ордеру по оплаті
часткової вартості за неї. Фактично
згідно зворотного талону до путівки №
230, встановлено, що застрахована особа
ОСОБА_1 перебував на лікуванні з 21.05.2012
року по 10.06.2012 року.

Порядком № 12, прийнятим правлінням
Фонду відповідно до положень
статті 47 Закон №2240, регламентовано
механізм отримання путівок
застрахованими особами, де, зокрема,
чітко визначено, що часткова оплата
вартості за путівку до санаторію
вноситься до каси страхувальника за
основним місцем роботи застрахованої
особи, а при відсутності каси - через
банківську установу на транзитний
рахунок органу Фонду за місцем обліку
страхувальника.

При відсутності квитанції до
прибуткового касового ордера або
квитанції про часткову оплату вартості
путівки, застрахованій особі вона не
видається.

Відповідно до вимог пункту 6.2 Порядку №
12 сума витрат за путівки, які видані з
його порушенням, не приймаються до
заліку та відшкодовуються за рахунок
страхувальника.

Відповідальність страхувальника за
порушення встановленого порядку
використання страхових коштів
визначена статтею 30 Закону № 2240, якою
зокрема передбачено, що страхувальники
та інші отримувачі страхових коштів у
разі порушення використання коштів
відшкодовують Фонду в повному обсязі
неправомірно витрачену суму страхових
коштів і сплачують штраф у розмірі 50
відсотків такої суми.

На підставі вказаного акту перевірки 18
березня 2013 року Павлоградська
міжрайонна виконавча дирекція
обласного відділення Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності прийняла
оскаржуване рішення № 25/14 про
повернення коштів Фонду та
застосування фінансових санкцій за
порушення законодавства про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності на
загальну суму 5578,65 грн., в тому числі: не
прийнято до заліку витрат в частині не
прийнятої до заліку вартості
санаторно-курортної путівки, виданої
при відсутності квитанції про часткову
оплату її вартості - 3719,10 грн., накладено
штраф у розмірі 1859,55грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до статті 47 Закону № 2240 для
забезпечення відновлення здоров'я
застрахована особа та члени її сім'ї
мають право на отримання
санаторно-курортного лікування,
оздоровлення в спеціалізованих
оздоровчих закладах у межах
асигнувань, установлених бюджетом
Фонду на зазначені цілі, та в порядку і
на умовах, визначених правлінням Фонду.

3 травня 2012 року ОСОБА_1 подав заяву про
надання йому санаторно-курортної
путівки для лікування згідно довідки.

Відповідач на підставі накладної № ООП
від 17.05.2012. передав позивачу
санаторно-курортну путівку 17 травня 2012
року.

Рішення про виділення путівки
застрахованій особі приймає комісія із
соціального страхування підприємства
із загальнообов'язкового державного
соціального страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням на
підставі особистої заяви та довідки
для одержання путівки.

18.05.2012 року протоколом № 02 відповідна
комісія прийняла рішення про виділення
путівки заявнику.

Наказом по підприємству від 21.05.2012 року
№ 848к ОСОБА_1, надано відпустку на 16 та 2
календарних дня, с 21.05.2012 року по 06.06.2012
року включно, та з 07.06.2012 року по 08.06.2012
року.

Згідно написів на зворотному боці
путівки № 230 вона видана 21.05.2012 року
ОСОБА_1 працівником ОСОБА_2 , підпис якої
посвідчено печаткою.

Згідно наданої позивачем квитанції,
часткова вартість за путівку в розмірі
1593,90 грн. була сплачена застрахованою
особою через установу банку 22.05.2012 року
на адресу ПАО завод Хіммаш, що
підтверджується квитанцією № 112750548.

Відповідно до пункту 4.14 Порядку № 12 за
відсутності квитанції до прибуткового
касового ордера або квитанції про
часткову оплату вартості путівки
застрахованій особі путівка не
видається.

Судом першої інстанції під час
розгляду справи оглянуто оригінал
Книги обліку путівок в будинок
відпочинку та санаторії, копії аркушів
1, 11 Книги долучені до матеріалів
справи.

Так, на 11 аркуші зазначеної Книги
здійснено перший за 2012 рік запис: дата
одержання - 18.05.2012 року; номер накладної
- 0011; від якої організації - ФССНВ;
найменування санаторію - санаторій
«Сонячний», номер путівки - 230; термін
путівки - 21 день; вартість путівки - 5313, 00
грн.; дата видачі - 24.05.2012 року; підстава
видача - протокол № 02 від 18.05.2012 року;
прізвище та ініціали одержувача -
ОСОБА_1; де працює - управління, помічник
голови правління; дата сплати грошей -
22.05.2012 року; номер квитанції - 12Т50548; сума
- 1593; розписи про одержання путівки -
проставлений підпис; дата одержання
зворотного талону до путівки - 20.06.2012
року; талон зберігається - папка № 2.

Також встановлено, що досліджений
запис у Книзі обліку путівок має 3
виправлення-підчищення у графах: дата
одержання - 18.05.2012 року, виправленою
поверх олівця-коректора є цифра 18; дата
видачі - 24.05.2012 року - підчищеною та
виправленою є цифра 24; дата
одержання зворотного талону до путівки
- 20.06.2012 року є написаною поверх
коректора-олівця.

Зазначені виправлення також
вбачаються із копій аркушів
відповідної книги, що долучені до
матеріалів справи.

Відповідачем надано копію історії
хвороби ОСОБА_1, складеної санаторієм,
згідно якої ОСОБА_1 по путівці № 230
строком з 20.05.2012 року по 09.06.2012 року
поступив 21.05.2012 року та виписаний 10.06.2012
року.

Надаючи оцінку доводам позивача про те,
що путівка була отримана застрахованою
особою 24.05.2012 р. після надання квитанції
про часткову оплату її вартості від
22.05.2012 року, слід зазначити наступне.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції досліджено надані позивачем
табелі обліку використання робочого
часу за травень та червень 2012 року,
складені на працівника ОСОБА_1, згідно
яких працівник з 21.05.2012 року по 08.06.2012
року знаходився у відпустці.

Також позивачем надано письмові
відомості від 19.06.2013 року про
відсутність в травні 2012 року на
підприємстві каси та неможливість
надання засвідченої копії табелю
обліку робочого часу за спірний період
у зв'язку із веденням його в
електронній формі.

Під час розгляду справи судом першої
інстанції допитано як свідка
застраховану особу ОСОБА_1, який
пояснив, що надав комісії форму 70 мед,
оскільки потребував путівки; коли
прийшла путівка він пішов у банк,
сплатив кошти, надав чек на
підприємство, після йому в конверті
принесли путівку. Термінів заїзду -
виїзду не пам'ятав. Коли і як добирався
до санаторію не пам'ятав, зазначив, що
машиною привіз його або водій заводу
або син. Коли сплатив за путівку не
пам'ятав, однак платив у банку, так як
каса була закрита, у журналі про
отримання путівки розписався у
власному кабінеті, дату не пам'ятає.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Санаторій
«Сонячний» 15
березня 2013 року за вихідним № 206 надало
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності
Павлоградської міжрайонної виконавчої
дирекції Д. В. листа «Про
надання інформації», згідно якого на
запит № 03-67-375 від 15.03.2013 року
адміністрація ТОВ «Санаторія
«Сонячний» повідомляє, що за путівкою
№ 000230 фактичний термін прибування в
санаторії з 21.05.2012 року по 10.06.2012 року на
санаторно-курортному лікуванні
перебував ОСОБА_1 Історія хвороби № 199.
Лікування отримав в повному обсязі.

Зворотній талон до путівки № 230 виданий
на строк з 21.05.2012 року по 10.06.2012
року.

Таким чином, враховуючи підчистки у
даті видачі путівок у відповідній
Книзі, наявні відомості про
перебування застрахованої особи на
лікуванні з 21.05.2012 року, пряму вказівку
про видачу путівки 21.05.2012 року
безпосередньо в тексті путівки,
встановлено, що отримання санаторної
путівки застрахованою особою
відбулося 21.05.2012 року до проведення
оплати вартості путівки, яка здійснена
22.05.2012 року.

В даному випадку колегія суддів
зазначає про допущення порушення
Порядку № 12, оскільки часткова
оплата вартості за путівку вноситься
до каси страхувальника за основним
місцем роботи застрахованої особи, а
при відсутності каси - через банківську
установу на транзитний рахунок органу
Фонду за місцем обліку страхувальника.

Фактично платіж здійснено через
банківську установу на рахунок заводу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства завод
"Павлоградхіммаш" - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
20 червня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Публічного акціонерного товариства
завод "Павлоградхіммаш" до
Павлоградської міжрайонної виконавчої
дирекції Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності про визнання
протиправним та скасування рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай