Справа № 2а-0370/3565/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
876/898/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я. ,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу представника позивача ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Волинського
окружного адміністративного суду від 4
грудня 2012 року про закриття
провадження у справі за позовом ОСОБА_2
до Перемильської сільської ради
Волинської області, Горохівського
районного відділення Державного
казначейства України у Волинській
області про скасування свідоцтва про
право власності, визнання недійсним
договору купівлі-продажу будинку та
відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Волинського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом про
скасування свідоцтва про право
власності на будинок, виданого
виконавчим комітетом Перемильської
сільської ради Волинської області від
26 грудня 2007 року на підставі його
рішення від 22 листопада 2007 року № 63;
визнання недійсним договору
купівлі-продажу житлового будинку від
26 грудня 2007 року, укладеного між
Перемильською сільською радою та
ОСОБА_3, а також відшкодування
моральної шкоди позивачу та членові
його сім'ї в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2012
року закрито провадження в частині
позовних вимог про визнання недійсним
договору купівлі-продажу житлового
будинку від 26 грудня 2007 року,
укладеного між Перемильською
сільською радою та ОСОБА_3.

З таким судовим рішенням не погодився
позивач ОСОБА_2, представником якого
подано апеляційну скаргу на це рішення.

В апеляційні скарзі представник
позивача послався на неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, порушення судом прав та законних
інтересів позивача, а також
невідповідність висновків суду
фактичним обставинам справи, неповним
з'ясуванням судом першої інстанції
всіх обставин справи. Просив скасувати
оскаржуване судове рішення. В якості
обґрунтування апелянт зазначив, що
оскаржувана ухвала перешкоджає
реалізації позивачем права на захист.
Так суд не взяв до уваги той факт, що
предметом оскарження є договір, який
укладений суб'єктом владних
повноважень - Перемильською сільською
радою в інтересах ОСОБА_2 При укладенні
договору відповідач здійснював владні
управлінські функції. Саме тому захист
прав позивача має відбуватися в
порядку адміністративного
судочинства.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, хоча були належним чином
повідомлені про час та місце судового
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Згідно матеріалів справи, позивач
просить суд визнати недійсним договір
купівлі-продажу житлового будинку від
26 грудня 2007 року, укладений між
Перемильською сільською радою та
ОСОБА_3.

За правилами пункту 1 частини першої
статті 3 КАС України справа
адміністративної юрисдикції - це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини першої статті 2
КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС
України суб'єкт владних повноважень -
це орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

З наведених процесуальних норм
вбачається, що предмет та фактичний
зміст позову щодо визнання недійсним
цивільного договору через призму
завдань адміністративного
судочинства, не може розглядатися
адміністративним судом.

Заявлені у цьому провадженні позовні
вимоги випливають із відносин
власності, що мають приватно-правовий
характер.

За таких обставин участь у справі
сільської ради, яка є суб'єктом владних
повноважень, не змінює правову природу
спірних відносин і не перетворює цей
спір у публічно-правовий.

Таким чином, зазначений спір не є
публічно-правовим і не підпадає під
визначення справи адміністративної
юрисдикції (адміністративної справи),
наведене у пункті 1 частини 1 статті 3
КАС.

Компетенція адміністративних судів,
встановлена статтею 17 зазначеного
Кодексу, на цей спір не поширюється.

Таке трактування законодавства
відповідає правовій позиції,
висловленій Верховним Судом України у
Постанові від 27 травня 2008 року у справі
за позовом Державного підприємства -
Готельний комплекс «Національний»
Управління справами Апарату Верховної
Ради України до Кабінету Міністрів
України та Акціонерного комерційного
агропромислового банку «Україна» про
визнання недійсними договору
купівлі-продажу права оренди будинку
та розпорядження Кабінету Міністрів
України від 4 грудня 2003 року № 734-р «Про
розміщення Мін'юсту».

Також слід зазначити, що позивач
просить визнати недійсним цивільний
договір, що не віднесено до повноважень
адміністративного суду.

Позивач в межах даного спору не просить
визнати дії сільської ради при
виконанні нею управлінських функцій
протиправними, хоча такого права він не
позбавлений.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Таким чином, захист порушеного права
позивача повинен відбуватися в порядку
статті 15 Цивільного процесуального
кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України
суд закриває провадження у справі, якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку про те, що судом першої
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального та процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 199, 200,
205, 206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2
залишити без задоволення, а ухвалу
Волинського окружного
адміністративного суду від 4 грудня 2012
року про закриття провадження за
частиною позовних вимог у
адміністративній справі № 2а-0370/3565/12 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст ухвали виготовлено 26
серпня 2014 року.