Справа № 805/3750/14
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кравченко Т.О.
Суддя-доповідач - Юрко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
справа №805/3750/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Юрко І.В., суддів
Міронової Г.М., Блохіна А.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у справі №805/3750/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м.Донецька до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В
И В :

Позивач 25.03.2014 року звернувся до суду з
позовом до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька про стягнення витрат
з виплати та доставки пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання за період з
01.10.2013 року по 31.01.2014 року у сумі 465,08 грн..

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Стягнуто з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Куйбишевському районі м.Донецька
витрати на виплату пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві ОСОБА_2 за
період з 01 жовтня 2013 року по 31 січня 2014
року в сумі 465 гривень 08 копійок.

Відповідач не погодився з таким
рішенням суду, подав апеляційну
скаргу, якою просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення про відмову
в задоволенні позову.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Колегія суддів розглядає дану
справу за вимогами ст. 197 КАС України
у порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в
разі встановлення під час
апеляційного провадження порушень,
допущених судом першої інстанції, які
призвели до неправильного вирішення
справи.

Колегія суддів, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Судом першої інстанцій встановлено,
що Управління Пенсійного фонду
України в Куйбишевському районі
м.Донецька були направлені відповідачу
акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з 01.10.2013 року по
31.01.2014 року на загальну суму 465,08 грн..

Відповідачем не прийняті до
відшкодування витрати, здійснені УПФУ
протягом спірного періоду на виплату
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві
ОСОБА_2 на загальну суму 465,08 грн. -
основний розмір пенсії, в тому числі за
жовтень 2013 року - 116,27 грн., за листопад
2013 року - 116,27 грн., за грудень 2013 року -
116,27 грн. та за січень 2014 року - 116,27 грн., з
тієї причини, що за висновком
відповідача, страховий випадок стався
на території Російської Федерації.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, навчаючись у
Донецькому індустріальному технікумі
та тимчасово працюючи в цеху ЗИЛ-130
пресового корпусу на дільниці
«Молдинги» Московського
автомобільного заводу імені
І.А.Лихачова, постраждав внаслідок
нещасного випадку на виробництві, який
стався на цьому підприємстві 11 вересня
1986 року, що підтверджено актом про
нещасний випадок на виробництві № 59
від 12 вересня 1986 року, складеним за
формою Н-1 (а.с.6-7).

З 03 лютого 1987 року ОСОБА_2 встановлена
безстроково третя група інвалідності з
причини трудового каліцтва, про що
свідчить виписка із акта огляду у ВТЕК
серії ДОН-К-82 № 005339 від 03 лютого 1987 року
(а.с.8, 10).

Факт призначення ОСОБА_2 пенсії по
інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом підтверджений
розпорядженням № 117770 від 08 серпня 2008
року (а.с.9).

Відповідно до ст.ст.21, 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23 вересня 1999 року
№ 1105-ХІV(далі по тексту -
Закон № 1105) у разі настання страхового
випадку обов'язок своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження здоров'я або в разі його
смерті, виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні, зокрема,
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання чи пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Згідно з ч.5 ст.24 Закону № 1105, якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. При цьому
страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі по тексту - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування - це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 Основ залежно від
страхового випадку існують такі види
загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням; медичне страхування;
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття.

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду, що передбачено ст.12 Основ.

За пенсійним страхуванням, згідно з
приписами ст.25 Основ, надаються такі
види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених ч.4 цієї статті; медичні
профілактично-реабілітаційні заходи;
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.25 Основ за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Ч.4 ст.26 Основ передбачено наступне,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Приймаючи до уваги те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тобто тим суб'єктом, хто має надавати
застрахованій особі матеріальну
допомогу чи соціальні послуги,
відповідно до ст.25 Основ, є Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

За змістом ч.2 ст.2 Закону № 1105 особи,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві з застрахованою особою або
виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Пунктом «а» ч.1 ст.27 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» від 5 листопада
1991 року № 1788-XII (далі по тексту - Закон №
1788) встановлено, що громадянам України
- переселенцям з інших держав, які не
працювали в Україні, пенсії по
інвалідності внаслідок трудового
каліцтва або професійного
захворювання призначаються незалежно
від стажу роботи.

Згідно з абз.2 п.3 Прикінцевих положень
Закону № 1105 відшкодування шкоди,
медична, професійна та соціальна
реабілітація провадяться Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків також зазначеним у ст.8 цього
Закону особам, які потерпіли до
набрання ним чинності та мали право на
зазначені страхові виплати і соціальні
послуги.

Абз.3 п.3 Прикінцевих положень Закону №
1105 встановлено, що уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей, яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України.

Таким чином, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували Фонду страхові
платежі підприємства, що ліквідувалися
та на яких було ушкоджено здоров`я
потерпілого.

Відповідно до положень абз.7 п.3 Закону
№ 1105 Фонд соціального страхування від
нещасних випадків є правонаступником
державного, галузевих та регіональних
фондів охорони праці, передбачених ст.21
Закону України «Про охорону праці», які
ліквідуються.

13 березня 1992 року між
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав (в тому числі
Російською Федерацією і Україною)
підписано Угоду про гарантії прав
громадян у сфері пенсійного
забезпечення, в преамбулі якої
визначено, що держави-учасниці
Співдружності мають зобов'язання щодо
непрацездатних осіб, які отримали
право на пенсійне забезпечення на
їхній території або на території інших
республік за період їх входження до
складу СРСР і реалізують це право на
території держав-учасниць Угоди.

Відповідно до умов Угоди пенсійне
забезпечення громадян держав-учасниць
даної Угоди та членів їх сімей
здійснюється за законодавством
держави, на території якої вони
проживають (ст.1); всі витрати, пов'язані
із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, що надає забезпечення (ст.3);
призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди проводиться за
місцем проживання; для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою
(ст.6); при переселенні пенсіонера в
межах держав-учасниць Угоди виплата
пенсії за попереднім місцем проживання
припиняється, якщо пенсія того ж виду
передбачена законодавством держави за
новим місцем проживання пенсіонера
(ст.7).

Правові норми, закріплені ст.1 Угоди,
передбачають, що пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї Угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Ст.3 Угоди визначено, що всі витрати,
пов'язані із здійсненням пенсійного
забезпечення за цією Угодою, несе
держава, яка надає забезпечення.
Взаємні розрахунки не здійснюються,
якщо інше не передбачено двосторонніми
угодами.

Зміст цієї норми свідчить, що взаємні
розрахунки між державами можуть
проводитися лише на підставі
двосторонніх договорів.

Таким чином, пенсія по інвалідності,
яка є наслідком нещасного випадку на
виробництві, що стався на території
будь-якої з держав-учасниць СНД або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР, виплачується
особам за законодавством тієї
держави-учасниці Співдружності, на
території якої вони проживають.

Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затверджений постановою
Правління Пенсійного фонду України та
Правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань від 4 березня 2003 року № 5-4/4,
визначає механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом № 1105,
(крім осіб, зазначених в п.2 ст.8 цього
Закону), у тому числі добровільно
застраховані, та потерпілим особам,
право яких на отримання відшкодування
шкоди раніше було встановлено згідно
із законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків.

Відповідно до п.4 Порядку відшкодуванню
підлягають суми, що виплачуються
відповідно до Законів України «Про
пенсійне забезпечення», «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Фактичні обставини щодо отримання
ОСОБА_2 інвалідності внаслідок
трудового каліцтва та призначення їм
пенсії по інвалідності встановлені
такими, що набрали законної сили
судовими рішеннями, а саме постановою
Донецького окружного
адміністративного суду від 03 лютого 2014
року по справі № 805/484/14 (а.с.20-22),
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19 березня 2014 року
(а.с.23-25).

За приписами ч.1 ст.72 КАС України,
відповідно до якої обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, та ч.2
ст.255 КАС України, згідно з якою
обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін,
згадані вище обставини не підлягають
доведенню та не можуть оспорюватися
сторонами.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а
також на території будь-якої з
держав-учасниць СНД, (а в разі виплати
такої органами Пенсійного фонду
України - відшкодувати останньому
витрати), є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
інвалідність ОСОБА_2 є наслідком
страхового випадку, який стався на
виробництві на території Російської
РФСР, тобто держави колишнього СРСР, а
ця особа постійно проживає в Україні,
позовні вимоги УПФУ про стягнення з
Відділення Фонду витрат на виплату цій
особі основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві за період з 01
жовтня 2013 року по 31 січня 2014 року в сумі
465,08 грн. є законними та обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України покладається на відповідача,
якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька по даній справі не
доведено правомірність відмови у
відшкодуванні суми сплаченої пенсії
ОСОБА_2 за період з 01 жовтня 2013 року по
31 січня 2014 року 465,08 грн.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи та постанова прийнята
з дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Куйбишевському
районі м.Донецька на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у справі №805/3750/14 залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 28 квітня 2014
року у справі №805/3750/14 залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції,
постановлена у порядку письмового
провадження, набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі, і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Юрко

Судді
Г.М.Міронова

А.А.Блохін