Справа № 9101/162851/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-04-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 квітня 2014 рокусправа № 2а/0470/6280/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Південний
радіозавод»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 року

у справі № 2а/0470/6280/12

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Південний радіозавод»

до Територіальної державної інспекції
праці у Дніпропетровській області

про визнання дій відповідача під час
проведення перевірки 17.05.2012
протиправними і визнання протиправним
та скасування припису відповідача
№04-04-92/17-17 від 17.05.2012,-

встановила:

Відкрите акціонерне товариство
«Південний радіозавод» звернувся до
суду з позовом до Територіальної
державної інспекції праці у
Дніпропетровській області, в якому
просило визнати протиправними та
скасувати Припис територіальної
державної інспекції праці у
Дніпропетровській області №04-04-92/17-17
від 17.05.2012.

Позов обґрунтованим тим, що відповідач
мав право здійснювати перевірку
позивача виключно за наявності
документів, які засвідчують
повноваження його представників, проте
всупереч вказаному посадова особа
відповідача не пред'явила керівнику
позивача ані посвідчення (направлення)
на перевірку, ані службового
посвідчення, ані наказу на проведення
перевірки. Позивач зазначає, що Закон
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» від 05.04.2007
№877-V має вищу юридичну силу над
Положенням про Державний департамент
нагляду за додержанням законодавства
про працю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №50 від
18.01.2003, а відтак Закон є тим нормативним
актом, яким відповідач має керуватись
при здійсненні державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності. Також, позивач зазначає, що
відповідачем не було отримано згоди
центрального органу виконавчої влади
на проведення позапланової перевірки
та в порушення вимог ст.6 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» питання, необхідність
перевірки яких стала підставою для
здійснення позапланової перевірки не
встановлені. Крім того, позивач
наголошує, що факти, викладені у
приписі, не відповідають дійсності,
оскільки позивач знаходиться у
процедурі ліквідації у зв'язку із
визнанням його банкрутом та порядок
погашення заборгованості й оплата
поточних платежів відбувається у
відповідності до ст. 13 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
заборгованість по заробітній платі
погашається відповідно до визначеної
діючим законодавством черговості
задоволення кредиторських вимог та у
розмірі пропорційної сумі вимог, що
належить кожному кредиторові однієї
черги.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.
Постанову суду мотивовано доведеністю
факту, що спірний припис винесено за
наявності підстав, в межах повноважень
Інспекції.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу (а. с.80), в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову та прийняти нову
постанову, якою задовольнити позов у
повному обсязі. Апеляційна скарга
фактично мотивована доводами,
викладеними в адміністративному
позові.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справи сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, відповідачем
проведено планову первинну (на
виконання вимоги прокуратури 31/с-12 від
29.03.2012) перевірку за дотриманням
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за результатами
якої складено акт №04-04-92/17 від 17.05.2012.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем ч.1 ст.115 КЗпП України «Строки
виплати заробітної плати», ст.24 ЗУ «Про
оплату праці»; ст.34 «Компенсація
працівникам втрати частки заробітної
плати к зв'язку з затримкою термінів її
виплати» Закону України «Про оплату
праці»; ст.15 Закону України «Про оплату
праці» «Організація оплати праці на
підприємствах».

17.05.2012 відповідачем видано припис
№04-04-92/17-17, яким зобов'язано позивача
привести у відповідність з вимогами ч.1
ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону
України «Про оплату праці»
періодичність оплати праці; виплатити
компенсацію працівникам втрати частки
заробітної плати у зв'язку з затримкою
термінів її виплати у відповідності з
вимогами ст.34 Закону України «Про
оплату праці»; виплату заборгованих
сум перед звільненими працівниками
проводити з урахуванням вимог ст.15
Закону України «Про оплату праці».

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, погоджується з
судом першої інстанції про відсутність
підстав для задоволення позову.

Відповідно до положень ст.259 Кодексу
Законів про працю нагляд і контроль за
додержанням законодавства про працю
здійснюють спеціально уповноважені на
те органи та інспекції, які не залежать
у своїй діяльності від власника або
уповноваженого ним органу.

Спеціально уповноваженим органом
інспекцією, яка не залежить у своїй
діяльності від власника або
уповноваженого ним органу відповідно
до постанови Кабінету Міністрів
України №879 від 17.08.2011 «Про утворення
територіальних органів Державної
інспекції з питань праці» є
Територіальна державна інспекція
праці у Дніпропетровській області.

Указом Президента України №386/2011 від
06.04.2011 затверджено Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці.

ТДІзПП є територіальним органом
Державної інспекції України з питань
праці, який є центральним органом,
виконавча діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Віце-прем'єр-міністра України -
Міністра соціальної політики України.

Основними завданнями Держпраці
України є реалізація державної
політики з питань державного нагляду
та контролю за дотриманням
законодавства про працю (п.3 Положення).

У відповідності до пп.1 п.4 Положення про
Державну інспекцію України з питань
праці Держпраці України відповідно до
покладених на неї завдань: здійснює
державний нагляд та контроль за
додержанням підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності, виду діяльності,
господарювання, фізичними особами, які
використовують найману працю та
працю фізичних осіб, Радою міністрів
Автономної Республіки Крим, органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування (далі - роботодавці)
законодавства про працю з питань
трудових відносин, робочого часу та
часу відпочинку, нормування праці,
оплати праці, надання гарантій і
компенсацій, пільг для працівників,
які поєднують роботу з навчанням,
дотримання трудової дисципліни, умов
праці жінок, молоді, інвалідів, надання
пільг і компенсацій за важкі та
шкідливі умови праці, забезпечення
спеціальним одягом і спеціальним
взуттям, засобами індивідуального
захисту, мийними та знешкоджувальними
засобами, молоком і
лікувально-профілактичним
харчуванням; проведення обов'язкових
медичних оглядів працівників певних
категорій; дотримання режимів праці
та інших норм законодавства.

Відповідно до пп.5 п.6 вказаного
Положення Держпраці України для
виконання покладених на неї завдань
має право здійснювати безперешкодно
перевірки у виробничих,

службових та адміністративних
приміщеннях роботодавців, а також
перевірки робочих місць працівників,
розташованих поза цими приміщеннями,
з метою нагляду та контролю за
додержанням законодавства про працю,
зайнятість населення, ознайомлюватися
під час проведення перевірок з
інформацією, документами і матеріалами
та одержувати від роботодавців
необхідні для виконання повноважень
Держпраці України копії або витяги з
документів, ведення яких передбачено
законодавством про працю (у тому
числі з питань,

передбачених підпунктом 1 пункту 4
цього Положення) та законодавством
про зайнятість.

Держпраці України здійснює свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах
Києві та Севастополі (п.7 Положення).

Також повноваження державних
інспекторів Держпраці та
територіальних державних інспекцій
визначені конвенціями Міжнародної
організації праці, ратифікованих
законами України «Про ратифікацію
Конвенцій міжнародної організації
праці».

Так, згідно з пп. «а» п.1, п.2 статті 12
Конвенції міжнародної організації
праці про інспекцію праці у
промисловості й торгівлі від 11.07.1947 №81
державним інспекторам праці надається
право проходити на підприємство у
будь-яку годину доби. Інспекторам праці
дозволено не повідомляти роботодавця
або його представника про свою
присутність на підприємстві, якщо вони
вважатимуть, що таке повідомлення може
завдати шкоди виконанню їх обов'язків,
тобто ефективності здійснення
контрольних заходів.

Контрольні заходи на підприємствах
проводяться так часто і так
ретельно, як це необхідно для
забезпечення ефективного застосування
відповідних правових норм (ст.16
Конвенції).

Отже, нормами Конвенції чітко
передбачено повноваження інспекторів
праці, які вони мають під час
проведення перевірок, а також спосіб
інформування роботодавців про їх
присутність.

Також на час спірних правовідносин
діяв Порядок проведення перевірки
стану додержання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, що проводиться
посадовими особами Державного
департаменту нагляду за додержанням
законодавства про працю та його
територіальних органів, затверджений
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України 21.03.2003 № 72
.

Згідно п.1.4 вказаного Порядку
перевірки, що проводяться посадовими
особами Держнаглядпраці та ТДІП,
можна підрозділити на: планові та
позапланові; за дорученням
керівництва Держнаглядпраці та ТДІП,
правоохоронних органів; за
пропозиціями установ, організацій; за
зверненнями громадян.

Перевірки додержання законодавства
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування проводяться
тільки за зверненнями громадян та за
дорученням керівництва
Держнаглядпраці та ТДІП.

Відовідно до п.1.5 цього Порядку функції,
права й обов'язки посадових осіб
Держнаглядпраці та ТДІП при здійсненні
перевірок регламентуються Положенням
про Державний департамент нагляду
за додержанням законодавства про
працю, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 №
50.

За правилами п.2.4 Поряду інспектор
праці має право на проведення
перевірки за

наявності в нього: службового
посвідчення встановленого зразка;
Положення про Державний департамент
нагляду за додержанням законодавства
про працю, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 18.01.2003 N
50; Положення про територіальну
державну інспекцію праці Автономної
Республіки Крим, областей, міст Києва
та Севастополя; у разі перевірки за
дорученням - доручення відповідного
органу (керівництва Держнаглядпраці
та ТДІП, правоохоронних органів);
персональної круглої номерної печатки.

Інспектор розпочинає здійснення
перевірки з повідомлення керівництва
об'єкта перевірки про її проведення.
Інспектор повинен відрекомендуватися
(показати посвідчення), у разі потреби
розповісти про свої обов'язки і
повноваження, ознайомити з питаннями,
які розглядатимуться під час
перевірки; обумовити, які документи
необхідно надати для здійснення
перевірки.

За результатами кожної перевірки
обов'язково складається акт перевірки,
а в разі виявлення порушень
законодавства про працю чи
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - припис щодо їх
усунення (п.4.1 Порядку).

Акт - документ, складений посадовою
особою Держнаглядпраці чи ТДІП, що
підтверджує будь-які встановлені факти
порушення законодавства про працю чи
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Припис - документ органів
Держнаглядпраці про усунення
виявлених порушень, що можуть
призвести до шкідливих наслідків.

Отже наведені норми в їх сукупності
свідчать про наявності у відповідача
повноважень щодо проведення перевірки
та складення за її результатом припису.

Посилання позивача Закон України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» не приймається колегією
суддів до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 2 Закону
України №877-V від 05.04.2007 «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» дія
цього Закону поширюється на відносини,
пов'язані зі здійсненням державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» від 05.04.2007 № 877-V, в якості
підстави для здійснення позапланових
заходів, визначено звернення фізичних
та юридичних осіб про порушення
суб'єктом господарювання вимог
законодавства.

Одночасно зазначено, що позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального
органу виконавчої влади на його
проведення.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» для здійснення планового
або позапланового заходу орган
державного нагляду (контролю) видає
наказ, який має містити найменування
суб'єкта господарювання, щодо якого
буде здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

В той же час, Конвенцією міжнародної
організації праці про інспекцію праці
у промисловості й торгівлі встановлені
інші порядок та процедура здійснення
перевірочних заходів дотримання вимог
законодавства про працю ніж Законом
№877-V.

Відповідно до ч.6 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо міжнародним договором, згода на
обов'язковість якого надана Верховною
Радою України, встановлені інші
правила, ніж ті, що встановлені законом,
то застосовуються правила
міжнародного договору.

Зважаючи на викладене, у
правовідносинах, що склалися, повинні
застосовуватися положення наведеної
вище Конвенції №81 та спеціальні норми,
що безпосередньо регулюють питання
проведення перевірки стану
додержання законодавства про працю.

Матеріалами справи підтверджено, що на
виконання вимог наведених вище
правових норм, що регулюють спірні
правовідносини, державним інспектором
праці за наслідками проведеної
перевірки позивача складено акт
перевірки, а також внесено припис щодо
усунення виявлених в ході перевірки
порушень.

При цьому дії відповідача свідчать про
їх правомірність, послідовність та
чітку відповідність приписам
законодавства, в межах наданих
повноважень.

Щодо тверджень позивача про
протиправність та скасування припису
№04-04-92/17-17 від 17.05.2012 колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно положень спірного припису
позивач зобов'язаний привести у
відповідність з вимогами ч.1 ст.115 КЗпП
України та ст.24 Закону України «Про
оплату праці» періодичність оплати
праці; виплатити компенсацію
працівникам втрати частки заробітної
плати у зв'язку з затримкою термінів її
виплати у відповідності з вимогами ст.34
Закону України «Про оплату праці» та
здійснювати виплату заборгованих сум
перед звільненими працівниками з
урахуванням вимог ст.15 Закону України
«Про оплату праці».

Як вбачається з акту перевірки від
17.05.2012 та довідки про наявність
заборгованості перед звільненими
працівниками, у позивача станом на
01.05.2012 наявна заборгованість перед
звільненими працівниками у загальній
сумі 2444 тис. грн.

Колегія суддів дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, доходить до
висновку, що позивачем не вчинено
жодних дій щодо зменшення розміру
заборгованості перед колишніми
працівниками, виявлені в ході
перевірки обставини позивачем не
спростовані, а відтак вимоги вказаного
вище припису є законними та
обґрунтованими.

З огляду на викладене вище, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правомірного висновку про
безпідставність позовних вимог.

Під час розгляду даної
адміністративної справи судом першої
інстанції в повному обсязі з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, ухвалено законне та
обґрунтоване рішення, передбачені ст.202
Кодексу адміністративного судочинства
України підстави для його скасування
та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Південний
радіозавод» залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 10
вересня 2012 у справі № 2а/0470/6280/12 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко