Справа № 826/10359/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 1/234
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без
розгляду

28 серпня 2014 року м. Київ
№ 826/10359/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В., при
секретарі судового засідання Легейді
Я.А., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

ОСОБА_1 до треті особи Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проскасування
сертифікату відповідності КВ 000479 від
15.06.2010,за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_7

представник відповідача, ОСОБА_8,

представник третьої особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_9,

представник третьої особи ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_10,

третя особа 3, не прибув,

третя особа 4, не прибув,

третя особа 5, не прибув,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Інспекції
державного - архітектурно будівельного
контролю у м. Києві (далі - відповідач),
треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування
сертифікату відповідності державним
будівельним нормам, стандартам та
правилам, реєстраційний номер КВ 000479
від 15.06.2010, виданого Інспекцією
державного - архітектурно будівельного
контролю у м. Києві щодо закінченого
будівництва об'єкта: приватного
будинку (літ. А) загальною площею 3 337,5
кв. м., у т.ч. житловою площею 1 113,6 кв. м.,
за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.08.2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/10359/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04.08.2014 року
закінчено підготовче провадження в
адміністративній справі та призначено
до судового засідання.

19 серпня 2014 до Окружного
адміністративного суду міста Києва
надійшло клопотання від представника
ОСОБА_5 про залишення позовної заяви
без розгляду, оскільки, позивач
дізналася про оскаржуваний сертифікат
відповідності державним будівельним
нормам КВ 000479 від 15.06.2010 не з рішення
Печерського районного суду м. Києва від
21.01.2014 № 2-4139/12, а раніше.

Зокрема, представник ОСОБА_5 зазначив,
що в межах розгляду іншої справи №
2-4139/12 (в якій ОСОБА_1 також виступала
позивачем) неодноразово подавався
спірний сертифікат, а саме: під час
заявлення клопотання про призначення
будівельно-технічної експертизи від
13.02.2013, під час подачі заперечень на
позовну заяву від 19.03.2013.

За твердженням представника третьої
особи, позивач була обізнана про
існування даного сертифікату ще з
початку 2013 року, а тому звертаючись до
Окружного адміністративного суду
міста Києва лише 18.07.2014, більше ніж
через рік, позивач пропустила строк
звернення до суду без поважних причин.

20 серпня 2014 до Окружного
адміністративного суду міста Києва
надійшло клопотання від Інспекції
державного - архітектурно будівельного
контролю у м. Києві про залишення
позовної заяви без розгляду, оскільки,
позивач пропустила шестимісячний
строк звернення до суду.

Вищевказане клопотання відповідач
обґрунтовував тим, що позивач у
позовній заяві зазначила, що
сертифікат відповідності КВ 000479 від
15.06.2010 щодо закінченого будівництва
об'єкта: приватного будинку (літ. А)
загальною площею 3 337,5 кв. м., у т.ч.
житловою площею 1 113,6 кв. м., за адресою:
АДРЕСА_1 був виданий з порушенням,
оскільки, будівництво житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, який
знаходиться на сусідній ділянці,
відбувалося із значними порушеннями
ДБН та її прав.

Крім цього, представник відповідача
зазначив, що приватний житловий
будинок (літ. А) за адресою: АДРЕСА_1 був
побудований у 2007 році, згідно
технічного паспорту на садибний
(індивідуальний) житловий будинок,
виготовлений Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкт
нерухомого майна станом на 22.03.2010.

Таким чином, після закінчення
будівництва вищевказаного будинку
минуло майже 7 років, а з моменту
прийняття об'єкта в експлуатацію - 4
роки, у зв'язку з чим, шестимісячний
строк звернення до суду, який
обчислюється з дня коли особа
дізналася або могла дізнатися про
порушення своїх прав, свобод чи
інтересів, минув декілька років назад.

В судовому засіданні 28.08.2014 представник
відповідача підтримала подане 20.08.2014
року клопотання про залишення позовної
заяви без розгляду.

Представники третіх осіб також
підтримали клопотання про залишення
позовної заяви без розгляду.

Представник позивача заперечував
проти задоволення клопотання про
залишення позовної заяви без розгляду
та подав клопотання про визнання
поважними причин пропуску строку.

При цьому, судові засідання
відкладалися за клопотанням позивача
для підготовки документів (19.08.2014) та у
зв'язку з неприбуттям позивача в судове
засідання (20.08.2014).

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

Згідно ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах
строку звернення до адміністративного
суду, встановленого законом" означає,
що позов має подаватися лише в тих
межах часу, які встановлені законом.
Крім того, можливість захисту прав та
інтересів залежить від дотримання
строків, встановлених на цей випадок
законом.

У ч. 2 ст. 99 КАС України встановлено
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи.

Дана норма закону означає, що за
загальним правилом перебіг строку на
звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Необхідно зазначити, що процесуальним
строком є проміжок часу, встановлений
законом або судом, у який суд та особи,
що беруть участь у справі, та інші
учасники процесу вчиняють певні
процесуальні дії, передбачені Кодексом
адміністративного судочинства
України, в результаті вчинення яких
настають певні правові наслідки.

На виконання вищевказаних положень КАС
України судом було встановлено
наступне.

В провадженні Печерського районного
суду м. Києва перебувала цивільна
справа № 2-4139/12 за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
про усунення перешкод в користуванні
майном.

Представником ОСОБА_5 було подано до
Печерського районного суду м. Києва
клопотання про призначення судової
будівельно-технічної експертизи у
справі № 2-4139/12 (вх. № 9736 від 13.02.2013), в
якому другим додатком саме зазначено
сертифікат відповідності КВ 000479 від
15.06.2010 (Т. 1, арк. 188).

Крім цього, представником ОСОБА_5 було
подано до Печерського районного суду м.
Києва заперечення на позовну заяву у
справі № 2-4139/12 (вх. № 17426 від 19.03.2013 - Т. 1,
арк. 185), в якому містяться посилання на
сертифікат відповідності державним
будівельним нормам, стандартам та
правилам, реєстраційний номер КВ 000479
від 15.06.2010.

Відтак, позивач не була позбавлена
можливості отримати його копію,
ознайомитись зі змістом та звернутись
до суду у встановлений строк.

Небажання позивача особисто брати
участь в судових засіданнях
Печерського районного суду м. Києва,
небажання особисто ознайомлюватися з
матеріалами справи не може вважатися
поважною причиною пропуску строку.

Натомість, з матеріалів справи
Печерського районного суду м. Києва
вбачається, що представник позивача
ознайомлювалася з матеріалами справи
№ 2-4139/12 декілька разів, а саме: 06.12.2013,
17.12.2013, 18.12.2013 (Т. 2, арк. 28, 65-67).

Таким чином, позивач повинна була
дізнатися про оскаржуваний сертифікат
ще в лютому 2013 року, тобто півтора року
тому, оскільки вважається, що
повідомлення представника позивача є
належним повідомленням позивача.

Однак, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7,
стверджує, що його довіритель не знала
про існування спірного сертифікату
відповідності КВ 000479 від 15.06.2010,
оскільки, представник в цивільній
справі № 2-4139/12, яка представляла
інтереси ОСОБА_1 - ОСОБА_11, не належним
чином виконувала свої зобов'язання,
передбачені довіреністю від 12.12.2012, та
не повідомила ОСОБА_1 про наявність
оскаржуваного в даній справі
сертифікату відповідності КВ 000479 від
15.06.2010, що унеможливило позивача вчасно
звернутися з позовом до
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав та інтересів.

Разом з тим, суду не надано жодного
доказу того, що ОСОБА_11 неналежним
чином виконувала обов'язки
представника.

Натомість, наявні у справі докази
взагалі спростовують таке твердження.

Зокрема, наявні копії журналів судових
засідань Печерського районного суду м.
Києва, з яких вбачається, що ОСОБА_11
регулярно брала участь в судових
засіданнях (Т. 2, арк. 36-40).

Наявні докази, що ОСОБА_11 систематично
ознайомлювалася з матеріалами справи в
Печерському районному суді м. Києва,
подавала клопотання, в тому числі про
забезпечення позову, яке було
задоволено судом (Т. 2, арк. 28, 42-43, 65-67).

Відтак, підстави стверджувати, що
ОСОБА_11 неналежними чином захищала
права позивача, а тому позивач не могла
звернутися до Окружного
адміністративного суду м. Києва немає.

Крім цього, суд звертає увагу на
суперечливість пояснень представника
позивача щодо причин пропуску строку
звернення до суду.

Так, в іншому судовому засіданні,
представник позивача стверджував, що
позивач можливо знала про існування
сертифікату, але не розуміла його
змісту та значення до того моменту,
поки не було винесено рішення
Печерського районного суду м. Києва від
21.01.2014, а тому слід вважати, що позивач
дізналася про нього лише з рішення
Печерського районного суду м. Києва. І
тільки після цього зрозуміла, що він
порушує її права.

Крім цього, в судовому засіданні 28.08.2014,
представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 повідомив,
що з 16 січня 2014 року інтереси ОСОБА_1 в
цивільній справі № 2-4139/12 представляла
інша особа - ОСОБА_12, яка в повній мірі
виконувала свої обов'язки щодо захисту
прав та інтересів довіреної особи.
Даний факт підтверджується наданими до
матеріалів справи фотокопії договору
про надання правової допомоги від
16.01.2014 № 2/01, укладений між ОСОБА_1 та
ОСОБА_12 (Т. 2, арк. 72).

Разом з тим, незрозуміло, з яких причин,
навіть після залучення в січні 2014 року
належного, на думку позивача,
представника, позивач все одно не
зверталась до Окружного
адміністративного суду м. Києва за
оскарженням сертифікату відповідності
КВ 000479 від 15.06.2010.

Відтак, доводи представника позивача
про те, що позивач не могла дізнатися
про оскаржуваний сертифікат є
суперечливими між собою та
спростовуються наявними у справі
доказами.

З матеріалів справи (Т. 2, арк. 68)
вбачається, що 08 січня 2014 року позивач
особисто підписала клопотання про те,
що вона не погоджується з висновком
експертів, вважає його таким, що
суперечить даним землевпорядної
документації та просить викликати
експертів, які проводили призначену
судом комплексну судову
земельно-технічну та
будівельно-технічну експертизу та
підписали висновок експертів від 29.11.2013
за її результатами.

Відтак, позивачеві було достеменно
відомо про оскаржуваний сертифікат,
адже висновок експертів, з яким не
погоджувалась позивач після його
дослідження (абз. 3 висновку, стор. 22
висновку, Т. 2, арк. спр. 64) посилається на
вказаний сертифікат, який знаходиться
в цивільній справі № 2-4139/12 (Т. 1 цив. спр.,
арк. 159).

Таким чином, аналізуючи матеріали
справи, суд дійшов висновку, що з
листопада 2014 року (експертиза) ОСОБА_1
достеменно знала про існування
сертифікату відповідності КВ 000479 від
15.06.2010, оскільки, у висновку експертів
від 29.11.2013 № 2987/13-41/2988/13-43, з яким була
незгодна позивач, зазначено, що
житловий будинок АДРЕСА_1 станом на
22.03.2010 відповідає ДБН та документам, які
містяться в наданих на дослідження
матеріалах справи, а саме: сертифікату
відповідності державним будівельним
нормам, стандартам та правилам від
15.06.2010 р. (Т. 2, арк. 64).

Крім цього, представник позивача
підтвердив, що з 16.01.2014 новий
представник позивача належним чином
виконував свої обов'язки, проте до
Окружного адміністративного суду м.
Києва за оскарженням сертифікату
відповідності КВ 000479 від 15.06.2010 все одно
не звернувся.

Щодо твердження представника позивача
про те, що існування даного сертифікату
є триваючим порушенням - з ним
погодитись не можна, оскільки даний
сертифікат був реалізований та на його
підставі відповідну будівлю було
прийнято в експлуатацію. Після
прийняття будівлі в експлуатацію даний
сертифікат не використовується. А тому
не можна стверджувати про триваючись
порушення.

Суд звертає увагу, що доказів
неналежного виконання ОСОБА_11
обов'язків представника довірителя
суду надано не було.

Проте позивач звернулась до суду лише
18.07.2014, через півтора роки після того, як
сертифікат відповідності був наявний у
справі Печерського районного суду м.
Києва і позивач могла і повинна була
про нього дізнатися, а з матеріалів
справи і підписаних представником
позивача і позивачем клопотань
вбачається, що позивач знала про
наявність даного сертифікату.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод та
інтересів.

Проте, позивач лише 18 липня 2014 року
подала адміністративний позов до
Окружного адміністративного суду
міста Києва для захисту свого
порушеного справа, після закінчення
строку на звернення до
адміністративного суду.

Частиною 1 ст. 100 КАС України
встановлено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Тобто, внаслідок пропущення строків
звернення до адміністративного суду
для позивача наступають негативні
юридичні наслідки.

Слід зауважити, що встановлення
процесуальних строків законом та судом
передбачено з метою дисциплінування
учасників адміністративного
судочинства та своєчасного виконання
ними, передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, певних процесуальних дій.

Крім цього, з матеріалів справи
вбачається, що навіть після того, як
позивач достеменно знала про
сертифікат і залучила іншого
представника, вона все одно понад
півроку не зверталася за оскарженням
до суду.

Так, позивачем не вказано жодної
поважної причини щодо бездіяльності та
незвернення до суду з даним позовом у
період з січня 2014 року по липень 2014
року.

Жодної перешкоди не було, проте, ані
позивач, ані її новий представник не
вчинили необхідних дій для оскарження
в суді сертифікату відповідності КВ
000479 від 15.06.2010, з яким не погоджувались.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КАС України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході судового розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи
відсутність підстав для визнання
поважними причин пропуску строку
звернення до суду, суд дійшов висновку
про необхідність залишення позовної
заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 5, 99, 100, 155, 160, 165 КАС
України, Окружний адміністративний
суд м. Києва, -

У Х В А Л И В:

1. У задоволенні клопотання позивача
про визнання поважними причин пропуску
строку звернення до суду - відмовити.

2. Клопотання відповідача та третіх
осіб - ОСОБА_5, ОСОБА_4 - задовольнити.

3. Залишити позовну заяву ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києві про скасування
сертифікату відповідності від 15.06.2010 р.
- без розгляду.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Н.В. Клочкова

повний текст ухвали виготовлено та
підписано 01.09.2014 р.