Справа № 2а-40862/09/2070
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3922/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого: Олексієнка М.М.,

суддів: Гаманка О.І.,

Мойсюка М.І.,

Пасічник С.С.,

Рецебуринського
Ю.Й.,

розглянувши заяву Головного
управління Міндоходів у Харківській
області про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 21
травня 2014 року, постановленої за
результатами розгляду справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова, треті
особи: Державна податкова
адміністрація у Харківській області,
Управління Служби безпеки України в
Харківській області про визнання акта
незаконним,

в с
т а н о в и л а:

22 серпня 2014 року представник Головного
управління Міндоходів у Харківській
області у порядку статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) звернувся із заявою
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 21 травня 2014 року у справі
№К/9991/2722/11 з підстав неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

На обґрунтування заяви додав судове
рішення Вищого адміністративного суду
України від 17 лютого 2012 року (справа
№К-7493/09), в якому, на його думку, по
іншому ніж в оскаржуваній ухвалі
застосовано положення статті 26 Закону
України від 21 січня 1994 року №3855-XII «Про
державну таємницю» (далі - Закон №3855-XII).

Перевіривши наведені в заяві доводи,
колегія суддів дійшла висновку про
відмову в допуску справи до перегляду
Верховним Судом України з урахуванням
наступного.

Статтею 237 КАС України наведено перелік
підстав для подання сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі, заяви про перегляд судових
рішень в адміністративних справах
Верховним Судом України.

Відповідно до пункту 1 частини першої
цієї статті заява про перегляд судових
рішень в адміністративних справах може
бути подана виключно з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

При цьому, під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права розуміється,
зокрема, таке:

різне тлумачення змісту і сутності
правових норм, на підставі якого
зроблено висновок про різний зміст
суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

різне застосування правил конкуренції
правових норм при вирішенні колізій
між ними з урахуванням ієрархії цих
правових норм, а також дії норм у часі,
просторі та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

різне застосування правил аналогії
права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правих норм.

Виходячи з положень зазначеної норми,
якщо ухвалення різних за змістом
судових рішень обумовлено наявністю
різних обставин, які були встановлені
судами при розгляді зазначених справ,
то вказане не може свідчити про
неоднакове (різне) застосування судами
норм матеріального права.

Доводи, викладені в заяві, не дають
підстав вважати, що судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
неоднаково застосовані одні і ті ж само
норми права, що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

Зокрема, в ухвалі від 21.05.2014 року, яка є
предметом оскарження, касаційний суд, з
посиланням на частини другу та
четверту статті 26 Закону №3855-XII, пункт
725 Порядку організації та забезпечення
режиму секретності в органах державної
влади, місцевого самоврядування, на
підприємствах, установах і
організаціях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 02.10.2003 року № 1561-12, погодився з
висновком попередніх судів про те, що
документом, на підставі якого може бути
прийнято рішення про скасування
допуску до державної таємниці, є
комісійний висновок, складений за
результатами службового
розслідування.

В рішенні від 17 лютого 2012 року (справа
№К-7493/09) касаційний суд, тлумачив
статтю 63 Закону України від 9 квітня 1992
року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (в редакції
Закону чинній на момент виникнення
спірних правовідносин), укази
Президента України № 370 від 24.04.2003 року,
№ 595 від 12.07.2003 року та постанову
Кабінету Міністрів України від 15.04.1994
року № 414 щодо підстав та порядку
перерахунку пенсії.

Виходячи із зазначених судових рішень,
обставини, встановлені у справі, що
розглядається, не є подібними до
обставин, встановлених у справі, копію
рішення якого додано до заяви.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі не
наведено іншого, ніж у наданій для
порівняння судовому рішенні,
тлумачення норм матеріального права,
тому підстав у допуску справи до
провадження Верховного Суду України
немає.

Керуючись статтями 235-240 КАС України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у допуску до перегляду
Верховним судом України справи за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова, треті
особи: Державна податкова
адміністрація у Харківській області,
Управління Служби безпеки України в
Харківській області про визнання акта
незаконним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

О.І. Гаманко

М.І. Мойсюк

С.С. Пасічник

Ю.Й. Рецебуринський