Справа № 817/2431/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2431/14

08 вересня 2014 р. 19год. 15хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі колегії суддів - Шарапа В.М.
(головуючий), суддів Комшелюк Т.О.
Кравчук Т.О. , за участю секретаря
судового засідання Климчук В.В. та
сторін і інших осіб, які беруть участь у
справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник Черпак М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

ОСОБА_1 доДержавної виконавчої
служби України про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії,ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України, в якому
просить:

- визнати протиправною бездіяльність
щодо невиконання рішення
Європейського суду з прав людини від
25.07.2013 року у справі "Хворостяной та
інші проти України" (заява №54552/09 та 249
інших заяв) в частині зобов'язання
виконати рішення національного суду -
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року;

- зобов'язати виконати рішення
Європейського суду з прав людини від
25.07.2013 року у справі "Хворостяной та
інші проти України" (заява №54552/09 та 249
інших заяв) в частині зобов'язання
виконати рішення національного суду -
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року.

Позивач та його представник у судовому
засіданні позовні вимоги підтримали.
На їх обґрунтування пояснили, що на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебуває виконавче
провадження з виконання рішення
Європейського суду з прав людини від
25.07.2013 року у справі "Хворостяной та
інші проти України" (заява №54552/09 та 249
інших заяв). Зазначили, що на даний час
рішення виконано лише в частині
виплати стягувачеві - ОСОБА_1 суми
справедливої сатисфакції. Водночас,
позивач та його представник вказують,
що рішенням Європейського суду з прав
людини державу Україна також
зобов'язано виконати на користь
заявників рішення національних судів,
зокрема, постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
05.05.2009 року про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
зробити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 пенсію за віком та додаткову
пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю.
Позивач та його представник
наголошують, що стягувач неодноразово
звертався до Державної виконавчої
служби України із заявами про
виконання відділом примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України рішення Європейського
суду з прав людини в цій частині, проте
жодних дій відповідачем вчинено не
було. Вважають наведену бездіяльність
відповідача протиправною, просять
позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечив. На обґрунтування
своїх заперечень пояснив, що
передбачене у рішенні Європейського
суду з прав людини зобов'язання
виконати рішення національного суду є
додатковим заходом індивідуального
характеру, повноваження щодо
здійснення якого покладається на
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини.
Представник відповідача зазначив, що
Державна виконавча служба України
виконала рішення Європейського суду з
прав людини від 25.07.2013 року у справі
"Хворостяной та інші проти України"
(заява №54552/09 та 249 інших заяв) в частині
виплати стягувачеві - ОСОБА_1 суми
справедливої сатисфакції. Щодо
виконання постанови Рівненського
міського суду Рівненської області від
05.05.2009 року представник відповідача
вказав, що дане рішення перебуває на
виконанні у відділі примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області. Наголосив, що відповідно до
чинного законодавства Державна
виконавча служба України не має
повноважень щодо виконання даного
рішення національного суду. Вважає, що
протиправної бездіяльності відповідач
не допускав, просить у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в
сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
в задоволенні позову слід відмовити
повністю.

Судом встановлено, що 25.07.2013 року
Європейським судом з прав людини
прийнято рішення у справі "Хворостяной
та інші проти України" (заява №54552/09 та
249 інших заяв), яким постановлено, що у
справах, наведених у додатку 1 до
рішення, в тому числі, у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Рівне про
визнання протиправними дій та рішень,
зобов'язання вчинити дії (постанова
Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року):

(а)було порушення пункту 1 статті 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, статті 1 Першого
протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод;

(b)було порушення статті 13 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод;

(c)протягом трьох місяців
держава-відповідач має виконати
рішення національних судів, ухвалені
на користь заявників, які залишаються
невиконаними, та сплатити 2000 (дві
тисячі) євро кожному заявнику або
його/її спадкоємцю; ці суми є
відшкодуванням матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсацією
судових витрат, і мають бути сплачені
разом з будь-якими податками, що можуть
нараховуватись, та конвертовані в
національну валюту за курсом на день
здійснення платежу;

(d)зі спливом зазначеного тримісячного
строку і до остаточного розрахунку на
ці суми нараховуватиметься простий
відсоток (simple interest) у розмірі граничної
позичкової ставки Європейського
центрального банку, яка діятиме в
період несплати, до якої може бути
додано три відсоткові пункти.

Вказане рішення є остаточним (а.с. 62-85).

21.08.2013 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрито виконавче провадження №39436904
з виконання на користь стягувача -
ОСОБА_1 рішення Європейського суду з
прав людини від 25.07.2013 року у справі
"Хворостяной та інші проти України"
№54552/09, про що винесено відповідну
постанову (а.с. 92).

В межах здійснення даного виконавчого
провадження 07.11.2013 року Міністерством
юстиції України виплачено ОСОБА_1
справедливу сатисфакцію у розмірі 2000,00
Євро, що дорівнює 21608,28 грн., як
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди, а також компенсацію
судових витрат (а.с. 101, 111).

ОСОБА_1 звертався до Державної
виконавчої служби України із заявами
від 05.03.2014 року та від 24.06.2014 року про
необхідність виконання відділом
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
рішення Європейського суду з прав
людини від 25.07.2013 року у справі
"Хворостяной та інші проти України"
№54552/09 в частині зобов'язання виконати
рішення національного суду, а саме -
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року (а.с.
112-120).

Листом Державної виконавчої служби
України від 16.07.2014 року №Л-9655-2-396/16
стягувача повідомлено про
необхідність звернення до органу
державної виконавчої служби, в який
пред'явлено рішення національного суду
до виконання, для вирішення даного
питання (а.с. 112-113).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції
України, чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод, що
ратифікована Законом України від 17.07.1997
року №475/97-ВР (надалі - Конвенція),
високі Договірні Сторони
зобов'язуються виконувати остаточні
рішення Європейського суду з прав
людині в будь-яких справах, у яких вони
є сторонами.

Пунктом 9 частини 2 статті 17 Закону
України "Про виконавче провадження" від
21.04.1999 року №606-XIV передбачено, що
рішення Європейського суду з прав
людини підлягають виконанню державною
виконавчою службою відповідно до цього
Закону, з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV.

Абзацом 9 частини 1 статті 1 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
визначено, що виконання рішення - це а)
виплата Стягувачеві відшкодування та
вжиття додаткових заходів
індивідуального характеру; б) вжиття
заходів загального характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, протягом
десяти днів від дня отримання
повідомлення Суду про набуття Рішенням
статусу остаточного Орган
представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення
з роз'ясненням його права подати до
державної виконавчої служби заяву про
виплату відшкодування, в якій мають
бути зазначені реквізити банківського
рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої
служби оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
оригінальний текст і переклад
резолютивної частини остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України,
оригінальний текст і переклад рішення
Суду щодо дружнього врегулювання у
справі проти України, оригінальний
текст і переклад рішення Суду про
схвалення умов односторонньої
декларації у справі проти України.
Автентичність перекладу засвідчується
Органом представництва.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV, державна
виконавча служба упродовж десяти днів
з дня надходження документів,
зазначених у пункті "б" цієї частини,
відкриває виконавче провадження.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
встановлено, що виплата Стягувачеві
відшкодування має бути здійснена у
тримісячний строк з моменту набуття
Рішенням статусу остаточного або у
строк, передбачений у Рішенні.

Частиною 5 статті 8 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
передбачено, що підтвердження списання
відшкодування, отримане від
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, та підтвердження
виконання всіх вимог, зазначених у
резолютивній частині остаточного
рішення Суду у справі проти України,
яким визнано порушення Конвенції,
резолютивній частині остаточного
рішення Суду щодо справедливої
сатисфакції у справі проти України, у
рішенні Суду щодо дружнього
врегулювання у справі проти України, у
рішенні Суду про схвалення умов
односторонньої декларації у справі
проти України, є для державної
виконавчої служби підставою для
закінчення виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року
№3477-IV, з метою забезпечення
відновлення порушених прав Стягувача,
крім виплати відшкодування, вживаються
додаткові заходи індивідуального
характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV,
додатковими заходами індивідуального
характеру є:

а) відновлення настільки, наскільки це
можливо, попереднього юридичного
стану, який Стягувач мав до порушення
Конвенції (restitutio in integrum);

б) інші заходи, передбачені у Рішенні.

Таким чином, обов'язок виконати рішення
національного суду, передбачений у
рішенні Європейського суду з прав
людини, по своїй суті, є додатковим
заходом індивідуального характеру в
розумінні Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV.

В свою чергу, частиною 1 статті 11 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
передбачені наступні дії щодо вжиття
додаткових заходів індивідуального
характеру - протягом десяти днів від
дня одержання повідомлення про набуття
Рішенням статусу остаточного Орган
представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з
роз'ясненням його права порушити
провадження про перегляд справи та/або
про його право на відновлення
провадження відповідно до чинного
законодавства;

б) повідомляє органи, які є
відповідальними за виконання
передбачених у Рішенні додаткових
заходів індивідуального характеру, про
зміст, порядок і строки виконання цих
заходів. До повідомлення додається
переклад Рішення, автентичність якого
засвідчується Органом представництва.

Частиною 2 статті 11 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
встановлено, що контроль за виконанням
додаткових заходів індивідуального
характеру, передбачених у Рішенні, що
здійснюються під наглядом Комітету
міністрів Ради Європи, покладається на
Орган представництва.

Абзацом 10 частини 1 статті 11 Закону
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
визначено, що Органом представництва є
орган, відповідальний за забезпечення
представництва України в
Європейському суді з прав людини та
координацію виконання його рішень.

В силу вимог Постанови Кабінету
Міністрів України від 31.05.2006 року №784,
функції Органу представництва виконує
Міністерство юстиції України через
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини.

Тому, органом, що уповноважений
повідомляти органи, які є
відповідальними за виконання
передбачених у рішенні Європейського
суду з прав людини додаткових заходів
індивідуального характеру, про зміст,
порядок і строки виконання цих заходів,
а також контролювати вжиття цих
заходів такими органами є Урядовий
уповноважений у справах Європейського
суду з прав людини.

У частині 1 статті 12 Закону України "Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" від 23.02.2006 року №3477-IV
закріплено, що органи, відповідальні за
виконання додаткових заходів
індивідуального характеру,
зобов'язані:

а) невідкладно та у визначений Рішенням
та/або чинним законодавством строк
виконати додаткові заходи
індивідуального характеру;

б) надавати інформацію на запити Органу
представництва про перебіг і наслідки
виконання додаткових заходів
індивідуального характеру;

в) дієво та без зволікань реагувати на
подання Органу представництва;

г) про виконання додаткових заходів
індивідуального характеру повідомити
Орган представництва.

Отже, законодавством визначено, що
вжиття додаткових заходів
індивідуального характеру,
передбачених у рішенні Європейського
суду з прав людини, в тому числі щодо
виконання рішення національного суду,
повинно здійснюватись органами
відповідальними за їх вжиття.

Як вбачається з матеріалів справи,
постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року
частково задоволено позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Рівне про визнання протиправними дій
та рішень, зобов'язання вчинити дії.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Рівне зробити
перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію
у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю в розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком з дня звернення - з
16.01.2009 року. Pішення набрало законної
сили (а.с.88-90,103-107).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 пред'явив
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року до
виконання до відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області. 27.09.2011 року державним
виконавцем відкрито виконавче
провадження №28937619 з виконання даного
судового рішення (а.с. 109).

07.03.2012 року виконавче провадження
№28937619 закінчено на підставі пункту 11
частини 1 статті 49 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№606-XIV, у зв'язку із поверненням
виконавчого документу до суду, про що
винесено відповідну постанову (а.с. 110).

Під час судового розгляду справи
відповідачем надано суду докази
скасування постанови державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області про закінчення виконавчого
провадження №28937619 від 07.03.2012 року, про
що в.о. начальника відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області винесено постанову від 12.08.2014
року (а.с. 123).

Таким чином, на час розгляду даної
адміністративної справи, постанова
Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року
перебуває на виконанні у відділі
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області.

Докази виконання даного судового
рішення сторонами не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Питання взаємодії Державної
виконавчої служби України та
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини щодо вжиття заходів з виконання
рішень Європейського суду з прав
людини регламентовані у Порядку
взаємодії Державної виконавчої служби
України та Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини під
час забезпечення представництва
України в Європейському суді з прав
людини та виконання рішень
Європейського суду з прав людини, що
затверджений Наказом Міністерства
юстиції України від 23.09.2013 року №1989/5,
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 24.09.2013 року за №1642/24174, який
набрав чинності 01.10.2013 року (надалі -
Порядок).

Згідно з п. 9 Порядку, у разі невиконання
рішення національного суду на дату
постановлення рішення Європейським
судом з прав людини Державна виконавча
служба України протягом місяця з дати
отримання автентичного перекладу
рішення Європейського суду з прав
людини організовує перевірку стану
виконання рішення національного суду,
вживає заходів щодо його виконання, при
неможливості виконання рішення без
зміни порядку та способу його
виконання повідомляє Секретаріат
Урядового уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини з
подальшим вжиттям заходів,
передбачених пунктами 10, 11 та 12 цього
Порядку.

Пунктом 10 Порядку (який набрав чинності
з 01.01.2014 року) передбачено, що в разі,
якщо рішення суду не виконано, його
виконання знаходиться на постійному
контролі Державної виконавчої служби
України до повного виконання рішення
національного суду. Щомісяця до 7 числа
наступного за звітним періодом місяця
Державна виконавча служба України
подає Секретаріату Урядового
уповноваженого у справах
Європейського суду з прав людини
інформацію про стан виконання такого
рішення суду.

Пунктом 11 Порядку встановлено, що у
разі якщо рішення національного суду, в
якому передбачається вжиття заходів
зобов'язального (немайнового)
характеру, не може бути виконане
протягом одного місяця з дня отримання
Державною виконавчою службою України
автентичного перекладу тексту
відповідного рішення Європейського
суду з прав людини державний
виконавець, на виконанні в якого
перебувало рішення національного суду,
звертається до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення із
обов'язковим повідомленням суду про
необхідність залучення представника
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини як спеціаліста в галузі
застосування Конвенції та виконання
рішень Європейського суду з прав
людини.

Отже, Державна виконавча служба
України, з метою вжиття заходів
індивідуального характеру,
передбачених у рішенні Європейського
суду з прав людини, в тому числі шляхом
виконання рішення національного суду,
наділена вичерпним переліком
повноважень, а саме щодо здійснення
постійного контролю за станом його
виконання та повідомлення
Секретаріату Урядового уповноваженого
у справах Європейського суду з прав
людини про хід виконання останнього.

При цьому, суд зазначає, що чинне
законодавство, в тому числі Закон
України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини" від 23.02.2006 року
№3477-IV, не покладає на Державну
виконавчу службу України повноваження
щодо безпосереднього виконання нею або
відділом примусового виконання рішень,
який входить до структури останньої,
рішень національних судів.

Крім того, повноваження щодо вжиття
заходів з примусового виконання рішень
національного суду немайнового
характеру, в межах виконання рішення
Європейського суду з прав людини, в
разі неможливості їх виконання без
зміни способу і порядку виконання
рішення суду, покладені на державного
виконавця органу державної виконавчої
служби, на виконанні в якого перебувало
таке рішення національного суду.

Наявними у матеріалах справи доказами
підтверджується, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Рівненській
області звернувся до Рівненського
міського суду Рівненської області із
поданням від 03.09.2014 року про зміну
способу і порядку виконання постанови
Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року (а.с.
121-122).

Тому, суд приходить до висновку, що
твердження позивача щодо допущення
відповідачем бездіяльності щодо
невиконання рішення Європейського
суду з прав людини від 25.07.2013 року у
справі "Хворостяной та інші проти
України" №54552/09 в частині виконання
постанови Рівненського міського суду
Рівненської області від 05.05.2009 року, є
безпідставними та спростовуються
дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд розглядає адміністративні
справи не інакше як за позовною заявою,
поданою відповідно до цього Кодексу, і
не може виходити за межі позовних
вимог. Суд може вийти за межі позовних
вимог тільки в разі, якщо це необхідно
для повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Суд зазначає, що позивач обрав спосіб
захисту свого порушеного права шляхом
визнання протиправною бездіяльності
відповідача в частині безпосереднього
невиконання рішення національного
суду та зобов'язання виконати таке
рішення.

Враховуючи відсутність у Державної
виконавчої служби України повноважень
здійснювати виконання рішень
національних судів в межах виконання
рішень Європейського суду з прав
людини, суд відмовляє позивачеві у
задоволенні адміністративного позову
з підстав, наведених у позовній заяві
та підтриманих у судовому засіданні

В силу вимог п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України
"Про судовий збір" від 08.07.2011 року №3674-VI
позивач звільнений від сплати судового
збору, отже судовий збір до Державного
бюджету України з позивача не
стягується.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позивачеві - ОСОБА_1 у задоволенні
адміністративного позову до Державної
виконавчої служби України про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити дії - відмовити
повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий cуддя
Шарапа В.М.

Судді
Комшелюк Т.О.

Кравчук Т.О.