Справа № 826/11416/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Галак А.В.,

у відкритому судовому засіданні в адміністративній справі

за позовом

Державної податкової інспекції у Подільському районі ГУ Міндоходів у м. Києві

до

Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод»

про

стягнення заборгованості

встановив:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 серпня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позивачем пропущеним строк звернення до суду, а відтак позов підлягає залишенню без розгляду, з огляду на таке.

В процесі адміністративного оскарження повідомлення-рішення було прийнято рішення ДПІ у Подільському районі м. Києва від 22 травня 2007 року №7729/10/25-007, яким у зв’язку з невірним визначенням валового доходу збільшено на 221 гривню суму податкового зобов’язання з податку на прибуток та 110 гривень штрафної санкції.

Відповідач повторно звертався зі скаргою до ДПА у м. Києві з вимогами про скасування вищезазначених повідомлень-рішень, проте рішенням ДПА у м. Києві від 20 червня 2007 року №2226/10/25-114 скаргу відповідача залишено без розгляду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2008 року у справі 8/133 у задоволенні позовних вимог Закритого акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» відмовлено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 квітня 2008 року залишено без змін.

Згідно резолютивної частини вказаної ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2009 року, ухвала набрала законної сили з моменту проголошення.

Слід звернути увагу, що на час виникнення боргу з податку на прибуток підприємств діяв Закон України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами», який був спеціальним законом з питань оподаткування, що установлював порядок погашення зобов’язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов’язкових платежів), включаючи збір на обов’язкове державне пенсійне страхування та внески на загальнообов’язкове державне соціальне страхування, нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків контролюючими органами, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, та визначав процедуру оскарження дій органів стягнення.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 цього Закону податковий борг (недоїмка) – податкове зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгоджене платником податків або узгоджене в адміністративному чи судовому порядку, але не сплачене у встановлений строк, а також пеня, нарахована на суму такого податкового зобов’язання.

Підпунктом 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону визначено, що у випадках апеляційного узгодження суми податкового зобов’язання платник податків зобов’язаний самостійно погасити її узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом десяти календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» узгоджена сума податкового зобов’язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Позивач стверджував, а відповідач не спростував, що сума боргу за наведеними вище повідомленнями-рішеннями погашена не була.

Відповідно до п.п. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов’язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків не сплачує узгоджену суму податкового зобов’язання в установлені строки, податковий орган надсилає такому платнику податків податкові вимоги.

Зокрема, перша податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати узгодженої суми податкового зобов’язання, а друга податкова вимога – не раніше тридцятого календарного дня від дня направлення (вручення) першої податкової вимоги (пп. 6.2.3 п. 6.2 ст. 6 Закону).

Відповідно до п.п. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Закону у разі коли, передбачені цим Законом, заходи з погашення податкового боргу не дали позитивного результату, податковий орган здійснює за платника податків на користь держави заходи щодо залучення додаткових джерел погашення суми податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а за їх недостатності – шляхом продажу інших активів такого платника податків.

Стягнення коштів та продаж інших активів платника податків проводяться не раніше тридцятого календарного дня з моменту надіслання йому другої податкової вимоги.

Водночас, відповідно до положень п.п. 15.2.1 п. 15.2. ст. 15 Закону податковий борг може бути стягнутий протягом 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу.

З вимогою про стягнення податкового боргу позивач звернувся у серпні 2014 року, тобто поза межами встановленого законом строку у 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.

Посилання представника позивача, що податкова вимога була направлена відповідачу 21 серпня 2013 року №17-11 відповідно до вимог п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, суд до уваги не бере, оскільки строк звернення до суду щодо стягнення податкового боргу протягом 1095 днів пов’язується законодавцем з днем виникнення податкового боргу, а не днем направлення податкової вимоги.

Крім того, з податкової вимоги від 21 серпня 2013 року №17-11 вбачається, що станом на 21.08.2013 року сума податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов’язаннями становить 277 728,33 грн., а саме: - плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення 423,57 грн.; - податок на додану вартість по вітчизняних товарах (роботах, послугах) 277 304,76 грн.

За нормами статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до адміністративного суду, доказів в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивачем не наведено та не додано, - суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

Суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними (пункт 9 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись ст.ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва –

ухвалив:

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку, встановленому ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.