Справа № 802/3036/14-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

08 вересня 2014 р.
Справа № 802/3036/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Сала
П.І.,

за участю

секретаря судового засідання:
Кошевого Б.А.,

представника позивача:
Антощука В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: державного підприємства
"Гайсинське лісове господарство"

до: Гайсинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

11.08.2014 року державне підприємство
"Гайсинське лісове господарство" (далі -
ДП "Гайсинське лісове господарство")
звернулося до суду з адміністративним
позовом, у якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Гайсинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області (далі -
Гайсинська ОДПІ) № від 31.07.2014 року
про збільшення грошового зобов'язання
з податку на доходи фізичних осіб на
загальну суму 1 183 245,89 грн., в тому числі
за основним платежем на суму 613 120,57 грн.
та за штрафними (фінансовими) санкціями
на суму 570 125,32 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що за
результатами виїзної планової
перевірки ДП "Гайсинське лісове
господарство" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року відповідачем було складено
акт № 427/2200/00991396 від 23.07.2014 року, у якому
зроблено висновок про порушення
підприємством вимог п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст.
57, пп. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України, а також
зазначено, що самостійно визначене
платником грошове зобов'язання не
сплачене до бюджету станом на 31.12.2013
року в сумі 613 120,57 грн. вважати
узгодженим податковим агентом в момент
виникнення податкового зобов'язання.
На підставі вказаного акту перевірки
31.07.2014 року Гайсинською ОДПІ прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, яке, на думку
підприємства, є протиправним і таким,
що підлягає скасуванню. Зокрема
позивач вважає, що на час винесення
відповідачем цього рішення сума
податкового зобов'язання за основним
платежем, а саме 613 120,57 грн., була
повністю сплачена ДП "Гайсинське
лісове господарство", що
підтверджується документально. Також
позивач зазначає, що у матеріалах
перевірки відсутнє належне
обґрунтування стосовно застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
50 та 75 % від суми донарахованого
грошового зобов'язання, а до
податкового повідомлення-рішення
відповідного розрахунку не додано.
Крім того, за своїм змістом, характером
та суттю порушення підприємством
строків сплати податку на доходи
фізичних осіб є триваючим
правопорушенням, а отже за
результатами перевірки могла бути
застосована лише одна штрафна санкція,
а штрафні санкції окремо за кожен
випадок несвоєчасної сплати податку.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав та надав пояснення згідно з
позовною заявою та додатковими
письмовими поясненнями (а.с. 111-112).
Просить суд адміністративний позов
задовольнити.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги заперечили з
підстав, викладених у письмових
запереченнях на адміністративний
позов (а.с. 102-103). Наполягають на тому, що
при проведенні планової виїзної
перевірки ДП "Гайсинське лісове
господарство" і прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення Гайсинська ОДПІ
діяла відповідно до вимог чинного
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України, а тому
адміністративний позов не може бути
задоволений. В останнє судове
засідання представники відповідача не
з'явилися, що однак не перешкоджає
розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи у їх
сукупності, заслухавши пояснення
сторін та оцінивши інші докази, які є у
справі, суд доходить висновку, що
заявлений адміністративний позов
належить задовольнити частково з
огляду на таке.

Встановлено, що ДП "Гайсинське лісове
господарство" як юридична особа
зареєстроване 12.08.2004 року Гайсинською
районною державною адміністрацією
Вінницької області (),
взяте на податковий облік 25.12.1991 року за
№ 289 та у спірний період було платником
податку з доходів фізичних осіб.

Відповідно до плану-графіка проведення
планових виїзних перевірок суб'єктів
господарювання та на підставі
направлень № 167-169 від 03.06.2014 року та № 172
від 10.06.2014 року посадовими особами
Гайсинської ОДПІ в період з 03.06.2014 року
по 02.07.2014 року проведена планова виїзна
перевірка ДП "Гайсинське лісове
господарство" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт
№ 427/2200/00991396 від 23.07.2014 року (а.с. 9-70), у
якому зроблено висновок про порушення
позивачем вимог п. 54.2 ст. 54, п. 57.1 ст. 57,
пп. "а" п. 176.2 ст. 176 ПК України, а також
констатовано, що самостійно визначене
платником грошове зобов'язання в сумі
613 120,57 грн., не сплачене ним до бюджету
станом на 31.12.2013 року вважати
узгодженим податковим агентом в момент
виникнення такого податкового
зобов'язання.

Крім того, згідно з додатком № 1 до
вищевказаного акту перевірки
відповідачем здійснено розрахунок
штрафних (фінансових) санкцій, які
підлягають застосуванню до ДП
"Гайсинське лісове господарство" на
підставі ст. 127 ПК України за
несвоєчасне внесення до бюджету сум
податку на доходи фізичних осіб (а.с. 71).

31.07.2014 року Гайсинською ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення за №
про збільшення позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб на загальну суму 1
183 245,89 грн., в тому числі за основним
платежем на суму 613 120,57 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями на
суму 570 125,32 грн. (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку
вищезазначеному рішенню суб'єкта
владних повноважень, суд керується
такими мотивами.

Як вбачається з акту перевірки №
427/2200/00991396 від 23.07.2014 року (а.с. 44-47),
проведеною перевіркою податковим
органом виявлено випадки
несвоєчасного перерахування ДП
"Гайсинське лісове господарство", як
податковим агентом, податку з доходів
фізичних осіб, у зв'язку з чим за
прострочення встановлених строків
сплати податку нараховано пеню в
розмірі 120 % річних облікової ставки НБУ
в сумі 96 433,71 грн.

Крім того, перевіркою встановлено, що
станом на 31.12.2013 року узгоджені грошові
зобов'язання підприємства з податку на
доходи фізичних осіб в сумі 613 120,57 грн.
не сплачені, у зв'язку з чим на підставі
ст. 127 ПК України контролюючим органом
здійснено розрахунок штрафних
(фінансових) санкцій в загальному
розмірі 570 125,32 грн. (а.с. 71).

У ході судового розгляду справи
позивачем підтверджено факти
несвоєчасного перерахування та сплати
податку на доходи фізичних осіб за
перевіряємий період. Також ним не
оспорюється правомірність нарахування
відповідачем пені за прострочення
визначених законом строків сплати
цього виду податків.

Разом із тим, позивач не погоджується з
нарахуванням йому грошового
зобов'язання за основним платежем в
розмірі 613 120,57 грн. та розрахунком
штрафних санкцій з податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 570 125,32 грн.,
посилаючись при цьому на те, що вказані
грошові зобов'язання на час винесення
податкового повідомлення-рішення №
від 31.07.2014 року були сплачені у
повному обсязі. Щодо штрафних
(фінансових) санкцій, то вони
застосовані відповідачем протиправно,
оскільки допущене порушення строків
сплати податку на доходи фізичних осіб
мало триваючий характер, а тому до
підприємства могла бути застосована
лише одна штрафна санкція, а не штрафні
(фінансові) санкції окремо за кожен
випадок несвоєчасної сплати податку.

Перевіряючи вищенаведені доводи
позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України
кожен зобов'язаний сплачувати податки
і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Згідно з п. 162.1 ст. 162 ПК України
платником податку з доходів фізичних
осіб є, зокрема, податковий агент.

В силу вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України
податковий агент зобов'язаний сплатити
суму податкового зобов'язання (суму
нарахованого (утриманого) податку),
самостійно визначеного ним з доходу, що
виплачується на користь платника
податку - фізичної особи та за рахунок
такої виплати, у строки, передбачені
цим Кодексом.

Пунктом 54.2 статті 54 ПК України
передбачено, що грошове зобов'язання
щодо суми податкових зобов'язань з
податку, що підлягає утриманню та
сплаті (перерахуванню) до бюджету в
разі нарахування/виплати доходу на
користь платника податку - фізичної
особи, вважається узгодженим
податковим агентом або платником
податку, який отримує доходи не від
податкового агента, в момент
виникнення податкового зобов'язання,
який визначається за календарною
датою, встановленою розділом ІV цього
Кодексу для граничного строку сплати
податку до відповідного бюджету.

За змістом пп. 168.1.6 п. 168.1 ст. 168 ПК
України для цілей розділу ІV "Податок на
доходи фізичних осіб" та п. 54.2 ст. 54
Податкового кодексу України під
терміном "граничний термін сплати до
бюджету податку" розуміються строки
сплати податку, визначені цим пунктом.

Водночас у відповідності з пп. 168.1.2 п.
168.1 ст. 168 ПК України податок на доходи
фізичних осіб сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету.

При цьому згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК
України базою оподаткування податку з
доходів фізичних осіб є загальний
оподатковуваний дохід, з урахуванням
особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - це
будь-який дохід, який підлягає
оподаткуванню, нарахований
(виплачений, наданий) на користь
платника податку протягом звітного
податкового періоду.

Крім того, пунктом 164.6 статті 164 ПК
України передбачено, що під час
нарахування доходів у формі заробітної
плати база оподаткування визначається
як нарахована заробітна плата,
зменшена на суму єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, страхових
внесків до Накопичувального фонду, а у
випадках, передбачених законом, -
обов'язкових страхових внесків до
недержавного пенсійного фонду, які
відповідно до закону сплачуються за
рахунок заробітної плати працівника, а
також на суму податкової соціальної
пільги за її наявності.

Отже, правовий аналіз вищевказаних
норм податкового закону дає підстави
для висновку про те, що позивач ДП
"Гайсинське лісове господарство", як
податковий агент та платник податку з
доходів фізичних осіб, зобов'язаний
здійснювати сплату (перерахування) до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб під час виплати заробітної плати
працівникам підприємства, що і слід
вважати граничним терміном сплати
цього виду податків.

Як встановлено судом, протягом 2013 року
позивач щоквартально подавав до
Гайсинської ОДПІ податкові розрахунки
сум доходу, нарахованого (сплаченого)
на користь платників податку, і сум
утриманого з них податку форми 1ДФ (а.с.
113-143), у яких самостійно визначав суми
утриманого
(нарахованого/перерахованого) податку,
а також свої зобов'язання, в тому числі
заборгованість щодо сплати податку з
доходів фізичних осіб.

Відповідно до розрахунку повноти і
своєчасності перерахування до бюджету
сум податку з доходів фізичних осіб,
який складено головним державним
податковим інспектором Гайсинської
ОДПІ Романюком В.В. та головним
бухгалтером ДП "Гайсинське лісове
господарство" Рублею О.П., станом на
31.12.2013 року за позивачем обліковувалися
узгоджені грошові зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
613 120,57 грн., не сплачені підприємством
за період лютий-грудень 2013 року (а.с.
163-164).

Факт несплати позивачем вищевказаних
грошових зобов'язань станом на 31.12.2013
року, тобто станом на кінець періоду, що
перевірявся, правомірно зафіксовано в
акті перевірки № 427/2200/00991396 від 23.07.2014
року.

Разом із тим, при прийнятті
оскаржуваного рішення відповідачем не
враховано, що така сума грошових
зобов'язань була сплачена позивачем в
повному обсязі, що підтверджується
платіжними дорученнями № 484 від 28.02.2014
року на суму 60 000 грн., № 711 від 28.03.2014
року на суму 100 000 грн., № 1052 від 30.04.2014
року на суму 150 000 грн., № 1315 від 22.05.2014
року на суму 70 000 грн., № 1323 від 23.05.2014
року на суму 30 000 грн., № 1467 від 05.06.2014
року на суму 48 000 грн., № 1729 від 27.06.2014
року на суму 52 000 грн., № 1733 від 27.06.2014
року на суму 88 000 грн. та № 1937 від 23.07.2014
року на суму 60 000 грн. (а.с. 72-80).

Відтак, на переконання суду, станом на
31.07.2014 року, тобто станом на дату
винесення Гайсинською ОДПІ
податкового повідомлення-рішення №
, грошове зобов'язання ДП
"Гайсинське лісове господарство" з
податку на доходи фізичних осіб в сумі
613 120,57 грн. було повністю сплачене, а
отже неправомірно включене податковим
органом до вказаного рішення за
основним платежем.

Відповідач стверджує, що факт сплати
підприємством прострочених податкових
зобов'язань мав місце не в період, за
який проводилась перевірка, тобто не з
01.04.2011 року по 31.12.2013 року, а протягом І
півріччя 2014 року. Тому зарахування
коштів згідно вищезазначених
платіжних доручень могло відбутись не
в рахунок погашення недоїмки, про яку
йдеться в акті № 427/2200/00991396 від 23.07.2014
року.

Перевіряючи такі доводи суб'єкта
владних повноважень, суд виходить з
того, що згідно із п. 87.9 ст. 87 ПК України
у разі наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Як вже зазначалось раніше, сума
нарахованих, але не сплачених грошових
зобов'язань позивача перед бюджетом з
податку на доходи фізичних осіб станом
на 31.12.2013 року становила 613 120,57 грн. Дана
обставина визнається сторонами, а отже
є безспірною.

Натомість згідно з відомостями
особової картки сплати ПДФО за 2014 рік
(а.с. 161-162), яка надана відповідачем на
вимогу суду, за період з січня по липень
2014 року ДП "Гайсинське лісове
господарство" провело сплату до
бюджету податку з доходів фізичних
осіб в загальному розмірі 786 614,69 грн.,
тобто сплатило суму, що значно
перевищує суму недоїмки, яка мала місце
станом на 31.12.2013 року.

Таким чином, в силу положень п. 87.9 ст. 87
ПК України податковий орган повинен
був зарахувати кошти, що були сплачені
позивачем за період січень-липень 2014
року саме в рахунок погашення грошових
зобов'язань, які мали місце станом на
31.12.2013 року.

Крім того, факт перерахування
підприємством до бюджету податку на
доходи фізичних осіб у розмірі, що
значно перевищує належний до сплати
розмір вбачається також з податкового
розрахунку сум доходу, нарахованого
(сплаченого) на користь платників
податку, і сум утриманого з них податку
форми 1ДФ за II квартал 2014 року (а.с. 165-166).

Отже, незважаючи на те, що здійснені
протягом січня-липня 2014 року сплати
позивачем податку з доходів фізичних
осіб не охоплюються періодом
проведення перевірки, проте на час
складення акту перевірки № 427/2200/00991396
від 23.07.2014 року та винесення
податкового повідомлення-рішення №
від 31.07.2014 року грошові
зобов'язання ДП "Гайсинське лісове
господарство" зі сплати податку з
доходів фізичних осіб в сумі 613 120,57 грн.
були повністю виконані, хоч і з
порушенням визначених законом строків
сплати відповідних зобов'язань.

З огляду на викладене суд приходить до
переконання, що повторне нарахування
відповідачем грошового зобов'язання з
податку на доходи фізичних осіб за
основним платежем в сумі 613 120,57 грн. є
неправомірним, порушує основні засади
податкового законодавства України та
призводить до подвійного
оподаткування платника податків.

Відтак, податкове повідомлення-рішення
Гайсинської ОДПІ № від 31.07.2014
року в частині визначення грошового
зобов'язання з податку на доходи
фізичних осіб в сумі 613 120,57 грн. за
основним платежем підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку законності вказаного
рішення відповідача в іншій частині, а
саме в частині нарахування ДП
"Гайсинське лісове господарство"
штрафних (фінансових) санкцій в
загальному розмірі 570 125,32 грн., суд
керується наступними мотивами.

Встановлено, що оскільки у період з
лютого по грудень 2013 року позивач, як
податковий агент, не сплатив (не
перерахував) до бюджету податок з
доходів фізичних осіб при виплаті
заробітної плати працівникам
підприємства, то відповідно до
розрахунку фінансових санкцій
(штрафів), який є додатком № 1 до акту
перевірки № 427/2200/00991396 від 23.07.2014 року
(а.с. 71), податковим органом на підставі
ст. 127 ПК України визначено штрафні
(фінансові) санкції у загальному
розмірі 570 125,32 грн., зокрема:

- за лютий 2013 року в сумі 38 941,18 грн.
(штрафна санкція в розмірі 50 % від суми 77
882,35 грн.);

- за березень 2013 року в сумі 59 236,72 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 78
982,29 грн.);

- за квітень 2013 року в сумі 61 973,99 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 82
631,99 грн.);

- за травень 2013 року в сумі 60 092,87 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 80
123,83 грн.);

- за червень 2013 року в сумі 50 719,52 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 67
626,03 грн.);

- за липень 2013 року в сумі 52 538,00 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 70
050,66 грн.);

- за серпень 2013 року в сумі 50 111,26 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 66
815,01 грн.);

- за вересень 2013 року в сумі 50 426,12 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 67
234,83 грн.);

- за жовтень 2013 року в сумі 46 765,84 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 62
354,45 грн.);

- за листопад 2013 року в сумі 35 237,51 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 46
983,35 грн.);

- за грудень 2013 року в сумі 64 082,31 грн.
(штрафна санкція в розмірі 75 % від суми 85
443,08 грн.).

Відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України
ненарахування, неутримання та/або
несплата (неперерахування) податків
платником податків, у тому числі
податковим агентом, до або під час
виплати доходу на користь іншого
платника податків тягнуть за собою
накладення штрафу в розмірі 25
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
Ті самі дії, вчинені повторно протягом
1095 днів тягнуть за собою накладення
штрафу у розмірі 50 відсотків суми
податку, що підлягає нарахуванню та/або
сплаті до бюджету. Дії, передбачені
абзацом першим цього пункту, вчинені
протягом 1095 днів втретє та більше
тягнуть за собою накладення штрафу у
розмірі 75 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення позивачем строків сплати
податку на доходи фізичних осіб вже
мало місце і до проведення перевірки,
оформленої актом № 427/2200/00991396 від 23.07.2014
року.

Так, відповідно до акту № 2/17/00991396 від
18.02.2013 року "Про результати виїзної
позапланової документальної перевірки
ДП "Гайсинське лісове господарство" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства в частині повноти
утримання та своєчасності
перерахування до бюджету сум податку з
доходів фізичних осіб за період з 01.01.2011
року по 31.01.2013 року" (а.с. 145-151) податковим
органом виявлено випадки
несвоєчасного перерахування податку
на доходи фізичних осіб, що стало
підставою для нарахування пені в сумі 54
280,10 грн. та накладення штрафних санкцій
відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України в
розмірі 220 622,09 грн. (25 % від суми не
перерахованого податку) згідно з
податковим повідомленням-рішенням №
від 04.02.2013 року.

При цьому у судовому засіданні
представник позивача визнав
вищевказане порушення та підтвердив,
що дане рішення Гайсинської ОДПІ
підприємство не оскаржувало.

Оскільки факт несплати (несвоєчасної
сплати) податковим агентом грошових
зобов'язань з податку на доходи
фізичних осіб може бути встановлений
виключно за результатами перевірки, в
період з 03.06.2014 року по 02.07.2014 року
відповідачем проведена планова виїзна
перевірка ДП "Гайсинське лісове
господарство" з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.04.2011 року по
31.12.2013 року, яка оформлена актом №
427/2200/00991396 від 23.07.2014 року.

Проведеною перевіркою виявлено, що у
лютому 2013 року підприємство не
сплатило нарахований податок з доходів
фізичних осіб при виплаті заробітної
плати працівникам в сумі 77 882,35 грн., що
свідчить про повторне протягом 1095 днів
допущення ним порушення правил сплати
даного виду податків.

Відтак, на переконання суду,
відповідачем правомірно визначено
позивачу штрафні (фінансові) санкції за
цей звітній період в сумі 38 941,18 грн., що
становить 50 % від суми не сплаченого (не
перерахованого) податку (77 882,35 грн.).

В подальшому щомісячно протягом
березня-грудня 2013 року позивач також не
сплачував податок на доходи фізичних
осіб під час виплати доходу (заробітної
плати) на користь інших платників
податків, у зв'язку з чим контролюючим
органом правомірно нараховано штрафні
(фінансові) санкції за даний період в
розмірі 75 % від суми не сплаченого (не
перерахованого) податку за кожен
випадок несплати податку, що
відображено у відповідному розрахунку
(а.с. 71).

Позивач не заперечує факти несплати
(неперерахування) податку на доходи
фізичних осіб за перевіряємий період,
але стверджує, що виявлене перевіркою
порушення порядку і строків сплати
податку на доходи фізичних осіб є
триваючим правопорушенням, а не таким,
що вчинене повторно і тим паче втретє
та більше, як вважає відповідач.

Проте, як вже зазначалося судом раніше,
граничним терміном сплати ДП
"Гайсинське лісове господарство"
податку з доходів фізичних осіб є
сплата (перерахування) до бюджету
такого податку під час виплати
заробітної плати працівникам
підприємства.

Отже, у позивача щомісячно протягом
лютого-грудня 2013 року виникав обов'язок
нарахувати та перерахувати до бюджету
податок з доходів фізичних осіб при
виплаті заробітної плати, що
характеризується вчиненням
одноразової дії у визначений час.

При цьому порушення щодо несплати
(неперерахування) податку з доходів
фізичних осіб, на думку суду,
вважається закінченим складом
правопорушенням в момент настання
граничного терміну сплати податку.

Тому допущені позивачем порушення не
можуть розглядатися як триваючі, а в
його діях (бездіяльності) щодо несплати
(неперерахування) податку на доходи
фізичних осіб за лютий 2013 року має
місце повторність і в подальшому
щомісячно протягом березня-грудня 2013
року - вчинення правопорушення втретє і
більше, що вірно встановлено
відповідачем за результатами
проведеної перевірки.

З огляду на викладене суд погоджується
з висновками податкового органу про
нарахування ДП "Гайсинське лісове
господарство" штрафних (фінансових)
санкцій відповідно до ст. 127 ПК України
в загальному розмірі 570 125,32 грн.

Відтак, правових підстав для визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Гайсинської ОДПІ за № від 31.07.2014
року в частині збільшення грошового
зобов'язання за штрафними (фінансовими)
санкціями в розмірі 570 125,32 грн. немає, а
тому у задоволенні адміністративного
позову в цій частині позовних вимог
належить відмовити.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач посилається також на те, що у
даному випадку податковий орган
повинен був надіслати підприємству
податкову вимогу, а не приймати
податкове повідомлення-рішення.

Проте вказані доводи позивача суд
вважає помилковими і до уваги не бере.

Так, згідно з п. 110.1 ст. 110 ПК України
платники податків, податкові агенти
та/або їх посадові особи несуть
відповідальність у разі вчинення
порушень, визначених законами з питань
оподаткування та іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи.

Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за
порушення норм законів з питань
оподаткування або іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, застосовуються у
порядку та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та іншими законами України (п.
113.3 ст. 113 ПК України).

Відповідно до п. 116.1 ст. 116 ПК України у
разі застосування контролюючими
органами до платника податків штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів) за
порушення законів з питань
оподаткування та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
такому платнику податків надсилаються
(вручаються) податкові
повідомлення-рішення.

В силу положень п. 58.2 ст. 58 ПК України
податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Таким чином, збільшення позивачу ДП
"Гайсинське лісове господарство"
грошового зобов'язання за штрафними
(фінансовими) санкціями на підставі
податкового повідомлення-рішення №
від 31.07.2014 року є правомірним.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення;
безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з приписів вказаної норми
процесуального права, при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання, презюмується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Перевіривши юридичну та фактичну
обґрунтованість доводів сторін,
оцінивши докази суб'єкта владних
повноважень на підтвердження
правомірності свого рішення та докази,
надані позивачем, суд доходить
висновку, що заявлений позов належить
задовольнити частково, а саме в частині
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення
Гайсинської ОДПІ № від 31.07.2014
року щодо нарахування позивачу
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб за основним
платежем в сумі 613 120,57 грн. У
задоволенні решти позовних вимог слід
відмовити.

При цьому необхідно зазначити, що
згідно з ч. 2 ст. 162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним і скасування
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень.

Водночас наслідком встановлення судом
невідповідності частини рішення
відповідача вимогам чинного
законодавства є визнання такого акта
частково протиправним, однак при умові,
що цю частину може бути ідентифіковано
(виокремлено, названо) та що без неї
оспорюваний акт в іншій частині не
втрачає свою цілісність, значення.

Оскільки під час судового розгляду
справи встановлено протиправність
податкового повідомлення-рішення
Гайсинської ОДПІ № від 31.07.2014
року у частині визначення грошового
зобов'язання за основним платежем і
така частина може бути чітко
відмежована (виокремлена) від іншої
частини рішення, яку суд вважає
правомірною, оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
частковому скасуванню.

Питання про розподіл судових витрат у
справі вирішується судом відповідно до
вимог ч. 3 ст. 94 КАС України та ч. 3 ст. 4
Закону України "Про судовий збір".

Так, при зверненні до суду позивач
сплатив 10 % розміру ставки судового
збору, а саме 487,20 грн.

В пропорційному відношенні судом
задоволено 51,82 % (613 120,57 грн.) від
загальної суми заявлених позовних
вимог майнового характеру (1 183 245,89 грн.).
Отже, відшкодуванню на користь
позивача підлягає судовий збір у
розмірі 2524,67 грн.

Таким чином, загальна сума судового
збору, яку слід стягнути з позивача в
дохід Державного бюджету України у
зв'язку з частковим задоволенням судом
позовних вимог становить 1860,13 грн. (4872 -
2524,67 - 487,20).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 158, 160, 162, 163,
167, 254 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Гайсинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області за № від 31.07.2014 року в
частині визначення грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб в сумі 613 120,57 грн. за
основним платежем.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з державного підприємства
"Гайсинське лісове господарство"
(ідентифікаційний код 00991396) в дохід
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 1860 (одна тисяча вісімсот
шістдесят) грн. 13 коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Сало Павло Ігорович