Справа № 826/10367/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Гарника К.Ю., за участю секретаря судового засідання Непомнящої О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до

Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління

юстиції у м.Києві

про

визнання протиправною та скасування постанови від 08.07.2014 № 40486041

ВСТАНОВИВ:

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі по тексту - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 08 липня 2014 року № 40486041 про стягнення з боржника виконавчого збору.

У судовому засіданні 21 липня 2014 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні 21 липня 2014 року надав завірені належним чином копії матеріалів спірного виконавчого провадження. Проти задоволення адміністративного позову заперечив.

Після розгляду адміністративного позову та доданих до нього матеріалів, всебічного і повного встановлення всіх фактичних обставин, на яких ґрунтується позов, об’єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що на виконанні у державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві перебувають виконавчі провадження № 40486139 та №40486041, а саме: наказ №21/20 від 07.05.2008, що видав господарський суд м. Києва, про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Та.Ма.Ка.Sо» судових витрат в розмірі 16 514,75 грн. та наказ №21/20 від 07.05.2008, що видав господарський суд м. Києва, про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Та.Ма.Ка.Sо».

Постановами Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 16 липня 2008 року відкриті виконавчі провадження № 40486139 та №40486041.

18 жовтня 2013 року державним виконавцем приєднано виконавче провадження № 40486041 та виконавче провадження № 40486139 до зведеного виконавчого провадження № 39832110, про що винесено відповідні постанови.

Вищезазначеними постановами про відкриття виконавчого провадження, Боржнику - Державному підприємству «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» надано семиденний строк для добровільного виконання рішення.

У січні 2014 року на адресу Боржника направлено вимогу від 16 січня 2014 року № 39832110, якою зобов’язано Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» з моменту отримання даної вимоги, перерахувати кошти на депозитний рахунок Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві або на рахунок стягувачів. В разі сплати заборгованості на користь стягувачів, надати інформацію у письмовому вигляді про виконання виконавчих документів, які перебувають на виконанні у Відділі в строк до 31 січня 2014 року.

У подальшому, на підставі заяви позивача від 21 січня 2014 року, постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 03 лютого 2014 року зупинено виконавче провадження з примусового виконання зведеного виконавчого провадження № 39832110 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» заборгованості на користь юридичних, фізичних осіб та держави на загальну суму 176952905,68 грн.

Вимогою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 03 лютого 2014 року № 39832110, яка направлена на адресу позивача 07 лютого 2014 року, зобов’язано Державне підприємство Національна атомна енергетична компанія «Енергоатом» в семиденний строк з моменту отримання даної вимоги, у зв’язку з зупиненням зведеного виконавчого провадження де боржником є ДП «НАЕК «Енергоатом», що перебуває у провадженні відділу, надати підтверджуючі документи, що ДП «НАЕК «Енергоатом» є учасником реєстру паливно-енергетичного комплексу, що беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємства паливно-енергетичного комплексу» до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.

При цьому, вищезазначеною вимогою попереджено позивача, що в разі не виконання вимог буде винесено постанову про поновлення по зведеному виконавчому провадженню.

Постановою Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 27 лютого 2014 року поновлено виконавче провадження. Відповідну постанову направлено на адресу позивача 04 березня 2014 року.

Суд звертає увагу, що матеріали справи містять доказ направлення на адресу позивача вищезазначених постанов Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, при цьому позивач не спростовує їх отримання.

08 липня 2014 року відповідачем винесено постанову про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» виконавчого збору у розмірі 165147,49 грн. (постановою відповідача від 08 липня 2014 року внесено виправлення до постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 16 липня 2008 року, а саме: змінено у регулятивній частині постанови суму боргу з "1 600 000,00 грн." на "1 651 474,90 грн. ").

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом про її скасування. В обґрунтування позовних вимог зазначено: у виконавчому провадженні № 40486139 до моменту [несення постанови про стягнення виконавчого збору виконавчих дій не проводилось, винесення постанови про стягнення виконавчого збору є порушенням статей 27 та 28 Закону України «Про виконавче провадження»; державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 40486041 не було надано боржнику строку для добровільного виконання рішення суду; виконавче провадження № 40486041 не приєднано до зведеного виконавчого провадження № 39832110.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідачем зазначено, що спірні виконавчі провадження № 40486139 та №40486041 відкриті 16 липня 2008 року, про що позивача повідомлено належним чином, проте, рішення Господарського суду міста Києва наразі не виконані.

З огляду на викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується із доводами позивача з огляду на наступне.

Статтею 25 Закону України “Про виконавче провадження” встановлено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Пунктом 5 цієї статті визначено, що копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України “Про виконавче провадження” визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, у випадку невиконання боржником рішення майнового характеру у встановлений державним виконавцем строк, який не має перевищувати семи днів з моменту винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню та витрати пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій. При цьому у випадку отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання виконавчий збір та витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій не стягуються.

Таким чином, суду належить встановити чи мало місце невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону України “Про виконавче провадження” для самостійного його виконання, в даному випадку.

Судом встановлено, що спірні виконавчі провадження відкриті 16 липня 2008 року. При цьому, у судовому засіданні 31 липня 2014 року позивачем зазначено, що накази Господарського суду міста Києва № 21/20 від 07 травня 2008 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Та.Ма.Ка.Sо» судових витрат в розмірі 16 514,75 грн. та № 21/20 від 07 травня 2008 року про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на користь Спільного українсько-німецького підприємства «Та.Ма.Ка.Sо» заборгованості за опротестованими векселями на загальну суму 1 600 000,00 грн. не виконані.

При цьому, жодних доказів на існування перешкод для виконання вищезазначених наказів представником позивача не надано. Матеріали зведеного виконавчого провадження також не містять клопотань про відкладення виконавчих дій, про неможливість виконання рішення суду із зазначенням поважних причин, тощо.

Судом встановлено, що постанови про відкриття виконавчих проваджень отримані позивачем, не оскаржені та не скасовані, а тому підлягають виконанню.

Виконавчий збір стягується у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

В даному випадку, позивачем не виконані рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання. При цьому, рішення майнового характеру (накази Господарського суду міста Києва № 21/20 від 07 травня 2008 року) станом на момент розгляду справи у Окружному адміністративному суді міста Києва також не виконані. Враховуючи відсутність доказів існування перешкод для їх виконання, суд вважає, що позивач ухиляється від виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Слід звернути увагу, що задоволення вимог в зазначеній категорії справ можливе в разі встановлення судом невиконання рішення майнового характеру не з вини Боржника, при цьому, в даному випадку, накази Господарського суду міста Києва, по виконанню яких відкриті виконавчі провадження ще 16 липня 2008 року, станом на момент розгляду справи не виконані.

Посилання позивача про те, що виконавче провадження № 40486041 не приєднано до зведеного виконавчого провадження № 39832110, спростовано поясненнями представника відповідача у судовому засіданні.

Разом з тим, на думку позивача, оскільки державним виконавцем не вчинялись дії з примусового виконання рішення, то судовий збір не підлягає стягненню.

Проте, Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується із даним твердження та вважає за необхідним зазначити, що відповідно до статті 1 Закону України “Про виконавче провадження” виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відкриття виконавчого провадження свідчить про початок примусового виконання рішення, що покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до частини 3 статті 28 Закону України “Про виконавчий збір” постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю.

Закон України “Про виконавче провадження” визначає, що лише добровільне виконання виконавчого документу у встановлений строк звільняє Боржника від сплати виконавчого збору. При цьому, інших підстав не сплати судового збору зазначеним Законом не передбачено.

Таким чином, оскільки судом встановлено та сторонами не спростовано, що виконавчі документу не виконані боржником, державним виконавцем обґрунтовано винесено постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність винесення оскаржуваної постанови з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.Ю. Гарник