Справа № 815/888/14
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

04 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/888/14

Категорія: 6.3 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд в складі колегії:

судді-доповідача - Косцової І.П.

суддів - Турецької
І.О.

- Стас Л.В.

-

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3
на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагенства у Одеській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до адміністративного
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Одеській області щодо порушення
порядку розгляду клопотання про
виділення та передачу у власність
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства у
межах норм безоплатної приватизації
орієнтовною площею 2,0 га в межах
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області
та зобов'язати розглянути
вищезазначене клопотання у
відповідності до норм чинного
законодавства та надати мотивовану
відповідь за результатами розгляду
цього клопотання.

В обґрунтування позову зазначено що
відповідач розглянув оскаржуване
клопотання із порушенням порядку
розгляду клопотань про надання дозволу
на розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, що
передбачений чинним законодавством
України та вийшов за межі своїх
повноважень, що і стало підставою для
звернення до суду.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції у справі
з'ясовано, що 07.10.2013 року ОСОБА_3,
реалізуючи своє конституційне право,
звернувся до Головного управління
Держземагентства у Одеській області
із клопотанням та доданими до нього
графічними матеріалами для отримання
безоплатно у власність земельної
ділянки, а саме: визначення та
виділення у власність земельної
ділянки без погодження, орієнтовною
площею 2,0 га в межах Нерубайської
сільської ради Біляівського району
Одеської області з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства.

Листом від 05.12.2013 р. № Б-572-632/6-13 «Про
надання відповіді» йому відмовлено у
задоволені клопотання про надання
земельної ділянки.

Вирішуючи даний спір, суд першої
інстанції виходив з того, що дії
відповідача щодо відмови у задоволенні
клопотання позивача є правомірними,
про що йому надана обґрунтована
відповідь.

Колегія суддів такий висновок суду
першої інстанції вважає правильним, з
огляду на наступне.

Згідно норми п. "б" ч. 1 ст. 121 Земельного
кодексу України громадяни України
мають право на безоплатну передачу їм
земельних ділянок із земель державної
або комунальної власності для ведення
особистого селянського господарства в
розмірі не більше 2,0 гектара.

Порядок реалізації права громадян на
безоплатне набуття у власність
земельних ділянок для ведення
особистого селянського господарства
передбачено ч. 6 ст. 118 Земельного
кодексу України.

Відповідно до вказаної норми,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
клопотання до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Частиною 7 цієї ж статті Кодексу
передбачено, що відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, розглядає клопотання у
місячний строк і дає дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або надає
мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого
дозволу може бути лише невідповідність
місця розташування об'єкта вимогам
законів, прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, генеральних
планів населених пунктів та іншої
містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

ОСОБА_3 звернувся до Головного
управління Держземагентства в
Одеській області з клопотанням від
07.10.2013 року, в якому з посиланням на ст.
118 Земельного кодексу України просив в
порядку реалізації його гарантованого
права на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки, визначити
без погодження позивача та виділити
йому земельну ділянку орієнтовним
розміром до 2, 0 га в адміністративних
межах Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області з
цільовим призначенням для ведення
особистого селянського господарства.
Надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки орієнтовною площею 2,00 га по
передачі його безоплатно у власність
для ведення особистого селянського
господарства в адміністративних межах
Нерубайської сільської ради
Біляївського району Одеської області.

До вказаного клопотання позивачем
додано копію паспорту та
ідентифікаційного коду, графічні
матеріали.

У відповіді від 05.12.2013 року зазначено,
що клопотання щодо визначення та
виділення земельної ділянки
орієнтовним розміром до 2,0 га не
відповідає вимогам статті 118
Земельного кодексу України. На
представленому графічному матеріалі
не позначено бажане місце розташування
земельної ділянки, яку позивач бажає
отримати у власність та рекомендовано
для отримання графічних матеріалів
звернутись до Управління
Держземагентства в Біляївському
районі Одеської області.

Крім того, з метою недопущення
порушення норм ст. 5 Закону України «Про
особисте селянське господарство», у
відповіді зазначено про необхідність
надання інформації щодо наявності в
оренді земельної ділянки з цільовим
призначенням для ведення особистого
селянського господарства.

Наказом Держземагенства України № 72
від 28.02.2013 року затверджено Методичні
рекомендації щодо порядку реалізації
головними управліннями
Держземагентства в областях, містах
Києві та Севастополі повноважень з
передачі земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або
користування (надалі - Методичні
рекомендації), які згідно п. 1.1 -
визначають рекомендований механізм
порядку реалізації головними
управліннями Держземагентства в
областях, містах Києві та Севастополі
(далі - територіальні органи)
повноважень з передачі земельних
ділянок сільськогосподарського
призначення державної власності у
власність або користування (на
безконкурентних засадах) для всіх
потреб. Так, п. 2.2 вказаних Методичних
рекомендацій Держземагенством України
рекомендовано своїм територіальним
органам певний алгоритм дій
територіальних органів
Держземагенства України після
надходження клопотання від громадян
України про безоплатне надання у
власність земельних ділянок. При цьому,
слід зазначити, що необхідність
з'ясування обставин, вказаних у п. 2.2 цих
Методичних рекомендацій, є
обов'язковим для вказаного державного
органу виконавчої влади не на підставі
вказаного наказу Держземагенства про
їх затвердження, а на підставі норм
законів України, зазначених в цих
Методичних рекомендаціях, і їх
виконання входить до компетенції цього
суб'єкта владних повноважень.

Згідно п. 2.2 Методичних рекомендацій,
після реєстрації клопотання
відповідний територіальний орган
зобов'язаний у строк, що не перевищує
двадцяти днів, перевірити: - наявність
викопіювання з кадастрової карти
(плану) або інших графічних матеріалів,
на яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки, та
документів, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві, або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства) (частина
шоста статті 118 Земельного кодексу
України); - відсутність передачі
земельної ділянки безоплатно у
власність відповідному громадянину по
зазначеному виду використання (частина
четверта (п'ята) статті 116 Земельного
кодексу України); - чи відносяться
землі, за рахунок яких планується
формування земельної ділянки, до
земель сільськогосподарського
призначення державної власності
(частина четверта статті 122 Земельного
кодексу України); - відповідність
бажаного місця розташування земельної
ділянки схемі землеустрою і
техніко-економічним обґрунтуванням
використання та охорони земель
адміністративно-територіальної
одиниці, проектам землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затвердженим у встановленому
законом порядку (частина сьома статті
118 Земельного кодексу України); -
відповідність бажаного місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації (у разі її
надання для містобудівних потреб)
(частина третя статті 24 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності"); - чи не порушуватиме
бажане місце розташування земельної
ділянки вимог раціональної
організації території (шляхом
створення черезсмужжя) та компактності
землекористування (у разі розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки) (частина друга
статті 29 Земельного кодексу України).

Згідно до аналізу ст. 14 Конституції
України, ст.ст. 81, 116, 118, 121 Земельного
кодексу України, право громадянина
України на отримання безоплатно у
власність земельної ділянки для
ведення особистого селянського
господарства реалізується шляхом
відповідного звернення до
компетентного органу виконавчої влади
з клопотанням, в якому має бути
зазначено цільове призначення
земельної ділянки, її орієнтовні
розміри та бажане місце розташування,
шляхом додання до заяви викопіювання з
кадастрової карти (плану) або інші
графічні матеріали. При цьому, з таким
правом заявника кореспондується
обов'язок органу державної влади
прийняти в місячний строк рішення, яким
або надати дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, або надати
мотивовану відмову у його наданні з
підстав, перелік яких є вичерпним.

Таким чином, право заявника на
приватизацію земельної ділянки
реалізується лише за умови належним
чином оформленого відповідно до вимог
Закону звернення, з якого можна
встановити бажане місце розташування
земельної ділянки. При цьому, право
вибору земельної ділянки належить
заявнику - громадянину України, який
відповідно до норм Законів України "Про
доступ до публічної інформації" та Про
Державний земельний кадастр" має право
на отримання від відповідних державних
органів влади та органів місцевого
самоврядування інформації про
наявність вільних земельних ділянок,
які можуть бути приватизовані.

А ні нормами Земельного кодексу
України, а ні нормами інших законів в
галузі земельних відносин, а ні нормами
Указу Президента України № 445/2011 від
08.04.2001 року та наказу Міністерства
аграрної політики та продовольства
України № 258 від 10.12.2012 року не
передбачено обов'язку територіального
органу Держземагенства України, як
органу уповноваженого розпоряджатись
землями сільськогосподарського
призначення державної власності,
здійснювати замість громадянина
України, який бажає реалізувати своє
право на приватизацію земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства, пошук
вільних земельних ділянок та вибір
конкретної земельної ділянки, оскільки
це виходить за межі встановлених даним
нормативними актами дискреційних
повноважень вказаного суб'єкта владних
повноважень. Без зазначення заявником
в клопотанні та доданих до нього
картографічних матеріалах бажаного
місця розташування земельної ділянки,
яку він хоче отримати безоплатно у
власність, зазначений орган державної
влади не може реалізувати свою
компетенцію та виконати обов'язок щодо
прийняття рішення за результатом
розгляду такого клопотання відповідно
до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Графічні матеріали, додані позивачем
до клопотання не містять в собі
інформації щодо конкретного бажаного
місця розташування земельної ділянки.

Таким чином, відповідач був
позбавлений можливості реалізувати
свою компетенцію та виконати обов'язок
щодо прийняття рішення за результатом
розгляду такого клопотання відповідно
до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 5
Закону України "Про особисте селянське
господарство" для ведення особистого
селянського господарства
використовують земельні ділянки
розміром не більше 2,0 гектара, передані
фізичним особам у власність або оренду
в порядку, встановленому законом, про
що також зазначено у листі Головного
Управління Держаземагенства в
Одеській області від 27.12.2013 року №
19-15-0.9-8041/2-13 та повідомлено позивача про
необхідність надання такої інформації
щодо наявності в оренді земельних
ділянок за зазначеним цільовим
призначенням.

Отже, відповідачем відповідно до вимог
чинного законодавства України
відмовлено позивачу в задоволенні
клопотання від 07.10.2013 року, оскільки
клопотання позивача та додані до нього
документи не відповідають вимогам ст.
118 Земельного кодексу України.

За таких обставин, Головне управління
Держземагентства України в Одеській
області, відмовляючи позивачу в
задоволенні клопотання, діяло на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, добросовісно та
розсудливо, не порушуючи прав та
інтересів позивача, а тому суд першої
інстанції цілком правомірно дійшов до
висновку, що адміністративний позов є
необґрунтованим та задоволенню не
підлягає.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що судом
першої інстанції належним чином
з'ясовані обставини справи та надано їм
правильну юридичну оцінку. Порушень
норм матеріального та процесуального
права, які могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду не
встановлено, а доводи апеляційної
скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст.195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200,
п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 25 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагенства у Одеській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням
апеляційного суду.

Суддя - доповідач:
І.П. Косцова

Судді:
І.О. Турецька

Л.В.Стас.