Справа № 492/1453/14-а
Суддя: Гусєва Н. Д.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 492/1453/14-а
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської
області у складі:

головуючого судді - Гусєвої Н.Д.,

при секретарі - Рябчук О.А.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду м.Арциз Одеської
області адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Арцизькому районі Одеської області про
визнання неправомірним рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивачка звернулася до суду з
зазначеним позовом до Управління
Пенсійного Фонду України в Арцизькому
районі Одеської області (далі - УПФУ)
про визнання протиправним та
скасування рішення про припинення
пенсії № 37 від 23.07.2014р. та зобов'язання
призначити пенсію по інвалідності як
державного службовця з урахуванням
поведених виплат, посилаючись на те, що
вона має право на пенсію по
інвалідності, як державного службовця
оскільки з 29.07.2012р. по 31.03.2014р. вона
працювала на різних посадах в органах
Державної податкової служби України та
була звільнена у зв'язку з виходом на
пенсію по інвалідності та їй була
призначена пенсія як державному
службовцю, але відповідачем у справі їй
було припинено виплату раніше
призначеної пенсії по інвалідності як
державного службовця. Вважаючи таке
припинення виплати пенсії по
інвалідності як державного службовця
протиправним, позивачка просить суд
визнати неправомірне припинення
зазначеної пенсії, скасувати рішення
про припинення призначеної пенсії та
зобов'язати відповідача призначити
пенсію по інвалідності, як державного
службовця з 30.04.2014р. з урахуванням
проведених виплат.

У судове засідання позивачка не
з'явилася, але надіслала до суду
письмову заяву, в якій вказала що
позовні вимоги підтримує в повному
обсязі, просила їх задовольнити та
просила суд про розгляд справи у її
відсутність.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явилася, про час та місце
розгляду справи була повідомлена
належним чином. Надала до суду заяву з
проханням розглянути справу у її
відсутність та надала заперечення
згідно яких позовні вимоги позивачки
не визнала, посилаючись на ст. ст. 25, 37
Закону України «Про державну службу»,
зазначивши, що УПФУ рішення про
припинення виплати пенсії по
інвалідності як державного службовця
прийнято виключно у відповідності із
законом. Просила відмовити у
задоволені позовних вимог в повному
обсязі.

Враховуючи те, що клопотання про
розгляд справи за їх відсутністю
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, суд вважає можливим, відповідно
до ч. 4 ст. 122 КАС України здійснити
судовий розгляд і вирішення справи в
порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані учасниками судового процесу
докази в їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, дійшов висновку, що
позовні вимоги позивачки підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і
вирішення справи в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свобод в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст. 46 Конституції
України, громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Це
право гарантується
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням за рахунок
страхових внесків громадян,
підприємств, установ і організацій, а
також бюджетних та інших джерел
соціального забезпечення; створенням
мережі державних, комунальних,
приватних закладів для догляду за
непрацездатними.

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991р., громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом.

Виходячи з положень зазначених вище
законів, Кодексу адміністративного
судочинства України та з контексту
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, у тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Також, згідно ч. 6 ст. 37 Закону України
«Про державну службу» пенсія по
інвалідності у розмірах, передбачених
частиною першою цієї статті,
призначається за наявності страхового
стажу, встановленого для призначення
пенсії по інвалідності відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», особам, визнаним
інвалідами І або ІІ групи у період
перебування на державній службі, які
мають стаж державної служби не менше 10
років, а також особам з числа інвалідів
І або ІІ групи незалежно від часу
встановлення їм інвалідності, які
мають не менше 10 років стажу державної
служби на посадах, віднесених до
категорії посад державних службовців,
якщо безпосередньо перед зверненням за
призначенням такої пенсії вони
працювали на зазначених посадах.
Пенсія по інвалідності відповідно до
цього Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» призначається незалежно
від причини інвалідності за умови
припинення державної служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно
посвідчення від 26.10.2000р. та витягу із
акту огляду МСЕК від 16.09.1998р. є
інвалідом 2-ї групи безстроково з 28
грудня 1998 року (а.с. 5, 6) та їй призначено
пенсію по інвалідності 2-ї групи з
дитинства, відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

03.04.2014р. ОСОБА_1 подала до УПФУ заяву з
проханням перевести її з пенсії по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на
пенсію по інвалідності 2-ї групи
відповідно до Закону України «Про
державну службу» (а.с. 9). Згідно
повідомлення №1472/04 від 03.04.2014р. ОСОБА_1,
призначено пенсію по інвалідності 2-ї
групи згідно Закону України «Про
державну службу» (а.с. 10).

Рішенням УПФУ 23.07.2014р. за № 37 заявнику
було припинено раніше призначену
пенсію по інвалідності 2-ї групи
відповідно до Закону України «Про
державну службу» (а.с. 12), що стало
підставою звернення до суду.

Позивачка має загальний стаж роботи на
державній службі понад 11 років, що
підтверджується записами в трудовій
книжці, тобто позивачка працювала з
29.07.2012р. по 31.03.2014р. на різних посадах в
органах Державної податкової служби
України та була звільнена у зв'язку з
виходом на пенсію по інвалідності (а.с.
13-15).

Відповідно до ч. 3 ст. 25 Закону України
«Про державну службу» віднесення
існуючих посад державних службовців,
не перелічених у цій статті, а також
віднесення до відповідної категорії
нових посад державних службовців
проводиться Кабінетом Міністрів
України за погодженням з відповідним
державним органом.

Згідно абз. 2 п. 2 Порядку обчислення
стажу державної служби, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.05.1994р. № 283 до стажу державної
служби зараховується робота на посадах
спеціалістів державної податкової
служби.

Беручи до уваги наявність належного
стажу та статусу інваліда 2-ї групи
незалежно від часу встановлення
інвалідності, суд вважає що в позивачки
мають місце всі визначені умови для
призначення їй пенсії на підставі ст. 37
Закону України «Про державну службу».

Таким чином суд вважає, що
сукупність наведених вище
законодавчих та нормативних актів,
прямо свідчить про неправомірну
позицію відповідача, що побудована на
відмові визнати за позивачем права на
пенсію по інвалідності як державному
службовцю.

Суд не погоджується із доводами
відповідача, побудованими на тому, що
позивачка не має права на призначення
пенсії по інвалідності так як отримала
інвалідність не в період перебування
на державній службі та не перебувала на
державній службі перед зверненням до
УПФУ так як такі доводи спростовуються
записом в трудовій книжці про
прийняття позивачкою присяги
державного службовця, ч. 3 ст. 25 Закону
України «Про державну службу», абз. 2 п. 2
Порядку обчислення стажу державної
служби, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р.
№ 283.

Разом із тим, саме порушення
відповідачем вимог ч. 2 ст. 19 та ч. 2 ст. 22
Конституції України по відношенню до
позивачки, здатні створити негативні
наслідки у вигляді суспільного
сприйняття неправомірних дії з боку
окремих компетентних органів.

Враховуючи вищенаведене та беручи до
уваги, що на момент звернення до УПФУ
позивачка була визнана інвалідом 2-ї
групи і має понад 11 років стажу роботи
на посадах, віднесених до категорій
посад державних службовців та
звільнена з посади державного
службовця перед зверненням до УПФУ по
призначення пенсії по інвалідності 2-ї
групи відповідно до Закону України
«Про державну службу», суд прийшов до
висновку що УПФУ неправомірно
припинено раніше призначену пенсію по
інвалідності 2-ї групи відповідно до
Закону України «Про державну службу».

При таких обставинах припинення
позивачці раніше призначеної пенсії по
інвалідності 2-ї групи відповідно до
Закону України «Про державну службу»
повинно бути визнано протиправним,
рішення підлягає скасуванню, а на
відповідача покладений обов'язок
призначити пенсію по інвалідності 2-ї
групи відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Згідно ст. ст. 7, 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсія
позивачці повинна бути призначена з
моменту її звернення до УПФУ про
призначення такої пенсії, тобто з
03.04.2014р. з урахуванням проведених
виплат.

Керуючись ст. ст. 19, 22, 46 Конституції
України, ст. ст. 25, 37 Закону України «Про
державну службу», ст. ст. 7, 83 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».
ст. ст. 2, 6, 11, 14, 71, 122, 159-163, 167, 183-2, 184, 185, 186,
187 Кодексу адміністративного
судочинства, суд, -

постановив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Управління Пенсійного фонду
України в Арцизькому районі Одеської
області про припинення ОСОБА_2 раніше
призначеної пенсії по інвалідності 2-ї
групи відповідно до Закону України
«Про державну службу».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Арцизькому районі
Одеської області призначити ОСОБА_2
пенсію по інвалідності 2-ї групи
відповідно до Закону України «Про
державну службу» з часу звернення про
призначення такої пенсії, тобто з
03.04.2014р. з урахуванням проведених
виплат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через Арцизький районний суд Одеської
області шляхом подання апеляційної
скарги протягом 10 днів з дня отримання
копії постанови з надісланням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи судом
апеляційної інстанції.

Суддя

Арцизького районного суду
Гусєва Н.Д.