Справа № 814/1570/14
Суддя: Єнтіна А. П.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

19 серпня 2014 року
справа № 814/1570/14

Суддя Миколаївського окружного
адміністративного суду Єнтіна А.П.,
розглянув в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовомУправління Пенсійного фонду
України в Єланецькому районі
Миколаївської області, вул.
Дзержинського, 24, смт Єланець,
Миколаївська область, 55500

доВідділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Єланецькому районі Миколаївської
області, вул. Горького, 15, смт Єланець,
Миколаївська область, 55500

прозобов'язання вчинити певні дії, В С Т
А Н О В И В:

Управління Пенсійного фонду України в
Єланецькому районі Миколаївської
області (далі-позивач) звернулося до
суду з позовом до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Єланецькому
районі Миколаївської області
(далі-відповідач) про відшкодування
витрат на виплату і доставку пенсії по
особовій справі ОСОБА_1, якій виплачено
пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві, що
настав за межами України на території
країн СНД за період з грудня 2010 року по
березень 2011 року, у розмірі 3030,55 грн, з
яких: державна адресна допомога - 2717,75
грн., сума витрат на виплату та доставку
пенсії по інвалідності - 312,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_1 виплачується пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, який стався в
1984 році на Балашихінській
бавовняно-прядільній фабриці в
м.Балашиха-2, РРФСР. Зазначена пенсія
призначена ОСОБА_1 відповідно п. "в" ст.26
Закону України "Про пенсійне
забезпечення". Оскільки належним
страховиком, якій має надати
застрахованій особі матеріальну
допомогу, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків,
позивач звернувся до нього з вимогою
про сплату витрат на виплату і доставку
пенсії.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.07.2011 р. по
справі №2а-4638/11/1470 відмовлено у
задоволенні адміністративного позову
Управління Пенсійного фонду України в
Єланецькому районі Миколаївської
області.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2012 р.
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Єланецькому
районі Миколаївської області залишено
без задоволення, постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.07.2011 р.
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15.05.2014 р. касаційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Єланецькому районі Миколаївської
області задоволено частково. Постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 13.07.2011 р. та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 18.01.2012 р.
було скасовано, справу направлено на
новий розгляд до суду першої інстанції.

23.07.2014 р. представником
відповідача надано письмові
заперечення проти позову,
обгрунтовуючи їх тим, що ОСОБА_1
отримала каліцтво на території іншої
держави та Фонд соціального
страхування від нещасних випадків не
приймав рішення про відшкодування
витрат на виплату пенсії таким особам.
Вона не є застрахованою особою
відповідно до ст.6 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", за неї не сплачувались
внески до Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.
Крім того, до витрат на відшкодування
шкоди включена адресна допомога, яка
також не передбачена до відшкодування
відділенню Пенсійного фонду.

Позивач та відповідач надали до суду
клопотання про розгляд справи за їх
відсутністю, в порядку письмового
провадження.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Суд проаналізувавши діюче
законодавство, матеріали справи,
дійшов наступного.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від 14 січня 1998
року № 16/98-ВР (далі - Основи)
встановлено, що загальнообов'язкове
державне соціальне страхування це
система прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Залежно від страхового випадку є такі
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування: пенсійне
страхування; страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням;
медичне страхування; страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності;
страхування на випадок безробіття.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ (стаття 4 Основ
у редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин).

Спори, що виникають із правовідносин за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, вирішуються в
судовому порядку, якщо законом не
встановлено досудовий порядок їх
розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно з
пунктом 1 статті 25 цих Основ надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення: пенсії за
віком, по інвалідності внаслідок
загального захворювання (в тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, крім
передбачених пунктом 4 цієї статті;
медичні профілактично-реабілітаційні
заходи; допомога на поховання
пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті за
страхуванням від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням; відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого; допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Згідно з частиною четвертою статті 26
Основ якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Ураховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання є наслідком
страхування від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком,
тим, хто має надавати застрахованій
особі матеріальну допомогу чи
соціальні послуги, відповідно до
статті 25 Основ є Фонд.

За змістом пункту 2 статті 7 Закону
України "Про страхові тарифи на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" № 2272-III, який набрав
чинності з 1квітня 2001року, Фонд сплачує
страхові виплати та надає соціальні
послуги працівникам (членам їх сімей),
які потерпіли на виробництві до 1квітня
2001року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку цьому Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку. Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, ПФУ та Фонду. При цьому
кошти, виплачені потерпілому
страхувальником, зараховуються Фондом
у рахунок його страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною другою статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV
«Про загальнообовязкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі Закон №1105-XIV)
закріплено аналогічне правило: якщо
після призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом і
страховиками з інших видів соціального
страхування виникають спори щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернувся
застрахований. При цьому страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутися до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Сфера дії цього Закону поширюється на
ту категорію інвалідів, щодо
відшкодування витрат на виплату пенсій
яким виник спір.

За змістом частини другої статті 2
Закону № 1105-XIV особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

При цьому право на таке забезпечення,
яке встановлено в Україні, не залежить
від того, у якій з колишніх республік
СРСР стався нещасний випадок на
виробництві із застрахованою особою
або виникло професійне захворювання,
пов'язане з виконанням нею трудових
обов'язків.

Підпунктом "а" статті 27 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про
пенсійне забезпечення" встановлено, що
громадянам України переселенцям з
інших держав, які не працювали в
Україні, пенсії по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання
призначаються незалежно від стажу
роботи.

Відповідно до абзацу другого пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV
відшкодування шкоди, медична,
професійна та соціальна реабілітація
провадяться Фондом також зазначеним у
статті 8 цього Закону особам, які
потерпіли до набрання ним чинності та
мали право на зазначені страхові
виплати і соціальні послуги.

Абзацом третім цього пункту (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) установлено, що вся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності цим Законом
підприємства, установи та організації
не відшкодували матеріальної і
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника Фондом.

Отже, за змістом наведеної норми
обов'язок Фонду відшкодувати
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей матеріальну і моральну
(немайнову) шкоду, заподіяну
ушкодженням здоров'я, не залежить від
того, чи сплачували цьому Фонду
страхові платежі підприємства, що
ліквідувалися та на яких було
ушкоджено здоров'я потерпілого.

Як вбачається з абзацу 7 пункту 3
Прикінцевих положень Закону № 1105-XIV,
Фонд є правонаступником державного,
галузевих та регіональних фондів
охорони праці, передбачених статтею 21
Закону України від 14 жовтня 1992 року
№2694-XII "Про охорону праці", які
ліквідуються.

Таким чином, страховиком, який має
виплачувати пенсію по інвалідності
особі, яка стала інвалідом від
нещасного випадку на виробництві на
території колишніх республік СРСР, а в
разі виплати такої органами ПФУ
відшкодувати останньому витрати, є
Фонд.

Отже, враховуючи вище зазначене,
вимоги позивача щодо стягнення з
відповідача суми витрат на виплату і
доставку пенсії по особовій справі
ОСОБА_1, якій виплачено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, що настав за
межами України на території країн СНД
за період з грудня 2010 року по березень
2011 року в розмірі 312,80 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Зазначена правова позиція викладена у
рішенні Верховного Суду України від
21.11.2011 року (справа № 21-361а11), яка згідно
до ч.1 ст.244-2 КАС України обов'язково
повинна враховуватися судами України
при вирішенні справ у подібних
правовідносинах.

Суд, не погоджується з доводами
управління ПФУ щодо стягнення з
відповідача щомісячної державної
адресної допомоги та витрат на її
виплату і доставку, виходячи с
наступного.

Так, перелік соціальних послуг та
виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом, передбачений
статтею 21 Закону № 1105-ХІV.

Відповідно до цієї статті Фонд
зобов'язаний у встановленому законом
порядку своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
здоров'я, в тому числі пенсії по
інвалідності від трудового каліцтва
або професійного захворювання та
пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, у разі
настання страхового випадку.

Аналіз положень постанови Кабінету
Міністрів України від 26.03.2008 року № 265
"Деякі питання пенсійного забезпечення
громадян", якою передбачено надання
щомісячної державної адресної
допомоги, дає підстави вважати, що така
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 4 цієї постанови встановлено,
що виплата щомісячної державної
адресної допомоги здійснюється за
рахунок коштів, з яких виплачується
пенсія або державна соціальна
допомога.

Вирішуючи питання чи здійснюються ці
виплати за рахунок коштів Фонду,
необхідно враховувати те, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів, які
відповідно до статті 46 Закону № 1105-ХІV
не формуються за рахунок Державного
бюджету України, не включаються до його
складу та використовуються виключно за
їх прямим призначенням.

Зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд не може нести
витрати з виплати державної адресної
допомоги.

Зазначена правова позиція висловлена
Верховним Судом України у постановах
від 6 червня 2011 року (справа № 21-57а11), від
20 червня 2011 року (справа № 21-59а11) та від
14 листопада 2011 року (справа № 21- 343а11).

Аналізуючи викладене, позовні вимоги в
частині стягнення витрат на виплату і
доставку адресної допомоги ОСОБА_1 за
період з грудня 2010 року по березень 2011
року в сумі 2717,75 грн. задоволенню не
підлягають.

Керуючись статтями 2, 7, 17, 94, 158, 161, 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Єланецькому
районі на користь Державного бюджету
України витрати на виплату і доставку
пенсії по інвалідності ОСОБА_1 в
розмірі 312 (триста дванадцять) грн. 80
коп.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Миколаївський окружний
адміністративний суд протягом 10 днів з
дня її проголошення/отримання. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
А. П.
Єнтіна