Справа № 2а/1519/5965/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а/1519/5965/11

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Вербицька(Анісімова) Ніна
Володимирівна

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради на постанову Київського районного
суду м. Одеси від 14 листопада 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Департаменту праці та
соціальної політики Одеської міської
ради про визнання бездіяльності
відповідача протиправною та
зобов'язання вчинити дії про
перерахунок разової грошової допомоги
до 5 травня та її виплату, -

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернувся з
адміністративним позовом до
Департаменту праці та соціальної
політики Одеської міської ради про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої суми щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня.

В обгрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_1 як учаснику бойових дій щорічно
до 5 травня повинна надаватись разова
грошова допомога в розмірі 5
мінімальних пенсій за віком на
підставі ст. 12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту». Але відповідач,
починаючи з 2007 року, кожний рік
виплачував ОСОБА_1 допомогу в тому
розмірі, який встановлювався у
відповідних постановах Кабінету
Міністрів України, а не Законом
України. Застосування Департаментом
при виплаті допомоги постанови
Кабінету Міністрів України замість
Закону України, на думку позивача,
порушило його права, в результаті чого
ОСОБА_1 не доотримав щорічну разову
грошову допомогу за 2007, 2008, 2009, 2010, 2011рр.,
яку позивач просив стягнути з
врахуванням проведених виплат.

Ухвалою Київського районного суду м.
Одеси від 14 листопада 2011 року
відмовлено ОСОБА_1 в поновленні строку
за період з 2007, 2008, 2009, 2010 р.р., а його
позовні вимоги до Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради про визнання
бездіяльності відповідача
протиправною та зобов'язання вчинити
дії про перерахунок разової грошової
допомоги до 5 травня та його виплату
залишено без розгляду.

Постановою Київського районного суду
м. Одеси від 14 листопада 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Визнано дії Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради щодо ненарахування ОСОБА_1
щорічної разової грошової допомоги до 5
травня в 2011 році в розмірі,
передбаченому ст.12 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» протиправними.
Зобов'язано Департамент праці та
соціальної політики Одеської міської
ради нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 як учаснику бойових дій
щорічну разову грошову допомогу до Дня
Перемоги відповідно до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» в
розмірі п'яти прожиткових мінімумів
для осіб, які втратили працездатність,
встановленого Законом України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік» з
врахуванням вже виплачених сум за цей
період.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням Департамент
праці та соціальної політики Одеської
міської ради подав апеляційну скаргу, у
якій зазначає, що судом першої
інстанції при вирішенні справи
порушено норми матеріального права, а
також допущено неповне з'ясування
обставин справи, у зв'язку з чим
ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
прийняттям нової постанови суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
повністю.

Судом першої інстанції справа була
розглянута в порядку скороченого
провадження, в зв'язку з чим, відповідно
до ч. 8 ст. 183-2 КАС України апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції розглядається апеляційним
судом в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено
наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 8 січня 2004 р. Посвідчення
безтермінове та дійсне на всій
території України, має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - учасників бойових
дій.

Отже, ОСОБА_1 є особою, на яку
розповсюджується дія Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту».

Приймаючи рішення суд першої інстанції
виходив з наступних мотивів, з чим
погоджується апеляційний суд

Відповідно до положень Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 19.06.2003 року
№ 968-IV виплату разової грошової
допомоги ветеранам війни до 5 травня
здійснюють органи праці та соціального
захисту населення через відділення
зв'язку або через установи банків
(шляхом перерахування на особовий
рахунок дотримувача) пенсіонерам - за
місцем їх проживання чи одержання
грошового утримання.

Як вбачається з ст. 12 вищевказаного
Закону щорічно до 5 травня учасникам
бойових дій виплачується разова
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Дана
редакція Закону України від 28 грудня 1998
року, і вона діє по теперішній час. При
здійсненні виплат інвалідам необхідно
керуватись саме даною нормою в такій
редакції, враховуючи наступне.

Підпунктом 1 пункту 20 розділу II Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» була викладена в іншій
редакції та визначено, що щорічна
допомога на оздоровлення виплачується
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України.

Але рішенням Конституційного Суду
України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008
вказані положення Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік»
визнано такими, що не відповідають
Конституції України (є
неконституційними).

Відповідно до ст. 152 Конституції
України, Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року
№ 2857-VI будь-яких змін до ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», які б
зменшували розмір виплат, не вносилось.

Проте, відповідач при нарахуванні та
виплаті позивачеві разової грошової
допомоги до 5 травня керувався
постановою Кабінету Міністрів України
«Про розміри разової грошової
допомоги, що виплачується у 2011 році
відповідно до Законів України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань» від 04
квітня 2011 року № 341.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами при визначенні
розміру разової грошової допомоги до 5
травня застосуванню підлягає ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постанова Кабінету
Міністрів України від 04 квітня 2011 року
№ 341, на підставі якої була нарахована
допомога позивачу, оскільки остання
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Також суд першої інстанції вірно не
взяв до уваги доводи відповідача, в
яких Департамент праці та соціальної
політики Одеської міської ради
відмовляється здійснити перерахунок
платежів в зв'язку з відсутністю
відповідного законодавчого
забезпечення, оскільки таке твердження
є безпідставним та суперечить
вищенаведеному.

Крім того, відсутність коштів у бюджеті
й відповідно неможливість їхнього
виділення на проведення виплат
передбачених законом не може
виправдати бездіяльність держави, про
що зазначив Європейський суд із прав
людини (справа «Войтенко проти
України») в рішенні від 29 червня 2004
року.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про наявність підстав
для задоволення позову ОСОБА_1

Колегія суддів вважає висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст. ст. 2, 7, 10, 11,
70, 71 КАС України та не приймає доводи,
наведені в апеляційній скарзі про те,
що постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та не допустив порушень норм
матеріального і процесуального права
при вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують.

Відтак, апеляційна скарга Департаменту
праці та соціальної політики Одеської
міської ради задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183-2, 184, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту праці
та соціальної політики Одеської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м. Одеси від 14 листопада
2011 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає згідно ч. 10 ст.
183-2 КАС України.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов