Справа № 826/10102/14
Суддя: Іщук І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2014 року 12:01
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Іщука
І.О., при секретарі судового засідання
Самаренко Х.С., розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Санта-Р»до
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києвіпро скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.01.2014 р. №
від позивача: Положенцева Т.В.
від відповідача: Ісаєв С.П.
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 27 серпня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
сторонам роз'яснено зміст судового
рішення, порядок і строк його
оскарження, а також порядок отримання
повного тексту постанови, визначеного
статтею 167 Кодексу адміністративного
судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Санта-Р» звернулось
до Окружного адміністративного суду м.
Києва з позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві, в якому
просить скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 13
січня 2014 року № .

Позовні вимоги мотивовані тим, що
Державною податковою інспекцією у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві на підставі необґрунтованих
висновків акту перевірки від 10.12.2013 р. №
762/26-55-22-08/25268525 прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13 січня 2014
року, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з земельного
податку у сумі 11 592,02 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд задовольнити їх в повному
обсязі. В обґрунтування заявлених
позовних вимог зазначив, що не є ані
власником земельної ділянки, ані
користувачем земельної ділянки, на
якій знаходяться придбані у Фонду
приватизації комунального майна
Голосіївського району м. Києва нежилі
приміщення, а тому твердження
відповідача, що позивач є платником
земельного податку, є передчасним та
таким, що не відповідає дійсності.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив суд відмовити в їх
задоволенні. Обґрунтовуючи
заперечення на позовні вимоги
зазначив, що оскаржуване рішення
винесено відповідачем обґрунтовано та
правомірно.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю «Санта-Р» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2011 р. по 31.10.2013 р.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Санта-Р», зокрема, п. 287.8 ст. 287 р. р. ХІІІ
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податкове
зобов'язання по земельному податку в
сумі 9189,80 грн.

За результатами перевірки складено акт
від 10.12.2013 р. № 762/26-55-22-08/25268525 та винесено
податкове повідомлення-рішення від
13.01.2014 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з земельного податку на загальну суму 11
592,02 грн., в тому числі за основним
платежем в розмірі 9 189,80 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 2
403,02 грн.

За результатами адміністративного
оскарження, Міністерством доходів і
зборів України прийнято рішення від
04.06.2014 р. № 9872/6/99-99-10-01-02-15, яким податкове
повідомлення-рішення від 13.01.2014 р. №
та рішення, прийняте за розглядом
скарги залишено без змін, а скаргу - без
задоволення.

Не погоджуючись з оскаржуваним
рішенням позивач звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва за захистом порушених прав та
законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ст. 206 Земельного кодексу
України, використання землі в Україні є
платним. Об'єктом плати за землю є
земельна ділянка. Плата за землю
справляється відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 Цивільного
кодексу України, до особи, яка набула
право власності на житловий будинок
(крім багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до пп. 14.1.72 та пп. 14.1.73 п. 14.1
ст. 14 Податкового кодексу України
земельний податок - обов'язковий
платіж, що справляється з власників
земельних ділянок та земельних часток
(паїв), а також постійних
землекористувачів (далі - податок для
цілей розділу XIII цього Кодексу);

Землекористувачі - юридичні та фізичні
особи (резиденти і нерезиденти), яким
відповідно до закону надані у
користування земельні ділянки
державної та комунальної власності, у
тому числі на умовах оренди.

Відповідно до пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України плата за
землю, це загальнодержавний податок,
який справляється у формі земельного
податку та орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності, правовідносини щодо
нарахування та сплати якої
врегульовано розділом XIII ПК України.

Згідно п. 269.1 ст. 269 Податкового кодексу
України, платниками податку є власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв) та землекористувачі.

Пунктом 270.1 ст. 270 Податкового кодексу
України, визначено, що об'єктами
оподаткування є земельні ділянки, які
перебувають у власності або
користуванні, та земельні частки (паї),
які перебувають у власності.

Згідно ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Документами, що посвідчують право
власності на земельну ділянку є:
державний акт, цивільно-правова угода
щодо відчуження земельної ділянки,
свідоцтво про право на спадщину тощо.
Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом на право постійного
користування земельною ділянкою. Право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Аналіз вищенаведених норм права
свідчить про те, що платниками
земельного податку є фізичні та
юридичні особи у власності чи у
користуванні яких перебувають
відповідні земельні ділянки, а також
постійні землекористувачі до яких у
відповідності до ч. 2 ст. 92 Земельного
кодексу України належать:
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності; громадські
організації інвалідів України, їх
підприємства (об'єднання), установи та
організації; релігійні організації
України, статути (положення) яких
зареєстровано у встановленому законом
порядку, виключно для будівництва і
обслуговування культових та інших
будівель, необхідних для забезпечення
їх діяльності; публічне акціонерне
товариство залізничного транспорту
загального користування, утворене
відповідно до Закону України "Про
особливості утворення публічного
акціонерного товариства залізничного
транспорту загального користування".

Відповідно до п. 287.8 ст. 287 Податкового
кодексу України власник нежилого
приміщення (його частини) у
багатоквартирному жилому будинку
сплачує до бюджету податок за площі під
такими приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
на нерухоме майно.

Разом з тим, слід зазначити, що
відповідно до положень п. 286.1 ст. 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України.

Таким чином обов'язковою передумовою
для нарахування земельного податку є
реєстрація даних про земельну ділянку,
зокрема, її власника чи
землекористувача в земельному
кадастрі.

Як вбачається з акту перевірки від
10.12.2013 р. № 762/26-55-22-08/25268525 висновки
відповідача щодо порушення позивачем
приписів податкового законодавства
зроблені з огляду на те, що позивачем
було придбано у Фонда приватизації
комунального майна Голосіївського
району м. Києва за договором
купівлі-продажу нежилих приміщень від
22.05.2006 року (посвідченого нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за № 2923) нежилі приміщення з № 2
по № 15 (групи приміщень № 134), загальною
площею 183,00 кв.м. в м. Києві по проспекту
40-річчя жовтня, 126, корп. 1 (літ. А).

Отже, відповідач вважає, що позивач як
власник нежилого приміщення у
багатоквартирному жилому будинку має
сплачувати земельний податок за площу
земельної ділянки під такими
приміщеннями.

Проте, суд вважає помилковими висновки
відповідача про що свідчить наступне.

Так відповідно до договору
купівлі-продажу нежилих приміщень від
22.05.2006 року (посвідченого нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3, зареєстрованого в
реєстрі за № 2923) ТОВ «Санта-Бремор» є
власником нежилих приміщень з № 2 по №
15 (групи приміщень № 134), загальною
площею 183,00 кв.м. в м. Києві по проспекту
40-річчя жовтня, 126, корп. 1 (літ. А).

Однак, доказів того, що позивач є
власником чи користувачем земельної
ділянки на якій знаходяться придбані у
Фонда приватизації комунального майна
Голосіївського району м. Києва
вищевказані нежилі приміщенн,
відповідачем не надано.

Також відповідачем не надано Витягу з
земельного кадастру, дані якого в силу
п. 286 ст. 286 Податкового кодексу України
є підставою для нарахування земельного
податку.

Окрім того, як вбачається з акту
перевірки від 10.12.2013 р. № 762/26-55-22-08/25268525,
позапланова перевірка позивача була
проведена за наслідками отримання
постанови старшого прокурора
Дніпровського району м. Києва Вандіна
Є.В. від 29.10.2013 р.

Відповідно до п. 86.9 ст. 86 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо грошове зобов'язання
розраховується контролюючим органом
за результатами перевірки, проведеної
з обставин, визначених підпунктом 78.1.11
пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо
кримінального провадження, у якому
розслідується кримінальне
правопорушення стосовно посадової
особи (посадових осіб) платника
податків (юридичної особи) або фізичної
особи - підприємця, що перевіряється,
предметом якого є податки та/або збори,
податкове повідомлення-рішення за
результатами такої перевірки
приймається таким контролюючим
органом протягом 10 робочих днів з дня,
наступного за днем отримання цим
контролюючим органом відповідного
судового рішення (обвинувальний вирок,
ухвала про закриття кримінального
провадження за нереабілітуючими
підставами), що набрало законної сили.

Матеріали такої перевірки разом з
висновками контролюючого органу
передаються органу, що призначив
перевірку.

Отже, податкове повідомлення-рішення,
винесене за результатами проведеної
перевірки з підстав відкритого
кримінального провадження, може бути
прийнято контролюючим органом за
результатами такої перевірки протягом
10 робочих днів з дня, наступного за днем
отримання цим контролюючим органом
відповідного судового рішення.

Тобто передумовою винесення
податкового повідомлення-рішення, у
випадку проведення перевірки платника
податків з підстав, визначених пп. 78.1.11
п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України,
є наявність відповідного судового
рішення прийнятого за наслідками
проведеного слідства у кримінальній
справі.

Однак, відповідачем всупереч
вищенаведеній правовій нормі не надано
суду обвинувального вироку чи іншого
рішення, прийнятого за результатами
кримінального провадження, яке набрало
законної сили, що, в свою чергу,
свідчить про безпідставність та
противність винесеного відповідачем
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
та службові особи зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, відповідачем не
надано суду належних та допустимих
доказів, що податкове
повідомлення-рішення від 13 січня 2014
року № прийнято обґрунтовано,
тобто з урахуванням всіх обставин
справи, у межах повноважень, що
передбачені Конституцією та законами
України, а тому позовні вимоги ТОВ
«Санта-Р» про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13 січня 2014
року № підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 69- 71, 94, 160-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
м. Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Санта-Р»
задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві від 13 січня 2014 року № .

3. Судові витрати в розмірі 182 (сто
вісімдесят дві) гривні 70 копійок
присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Санта-Р»
за рахунок Державного бюджету України.

4. Стягнути з ДПІ у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві ()
решту суми судового збору у розмірі 1 644
(одна тисяча шістсот сорок чотири) грн.
30 копійок на користь Окружного
адміністративного суду м. Києва
(розрахунковий рахунок №4007,
отримувач платежу УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, код 38004897, МФО 820019, банк
одержувача ГУ ДКСУ у місті Києві, код
класифікації доходів бюджету 22030001.

5. Виконання постанови суду в частині
стягнення решти суми судового збору у
розмірі 1 644 (одна тисяча шістсот сорок
чотири) грн. 30 копійок з рахунків ДПІ у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві () доручити Державній
казначейській службі України.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня її отримання особою, яка
оскаржує постанову, за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
І.О. Іщук

Повний текст постанови складено 01.09.2014
року