Справа № 817/2543/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 817/2543/14

09 вересня 2014 року
м. РівнеСуддя
Рівненського окружного
адміністративного суду Зозуля Д.П.,
розглянувши позовну заяву

ОСОБА_1 доФонду гарантування вкладів
фізичних осіб про визнання
протиправним рішення, В С Т А Н О В И В :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернувся з
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб про визнання протиправним
рішення.

Після одержання позовної заяви
встановлено, що предметом спору є
визнання протиправним та нечинним
рішення Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб № 71 від 15.08. 2014 року про
продовження строку тимчасової
адміністрації ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК"
до 25.09. 2014 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 3 Закону
України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб є установою, що виконує
спеціальні функції у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку. Фонд є юридичною особою
публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів
фізичних осіб є державною
спеціалізованою установою, яка виконує
функції державного управління у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб, то
спори, які виникають у цих
правовідносинах, є публічно-правовими
та підлягають розгляду за правилами
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Частинами 3, 4 ст. 6 Закону України від 23
лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що Фонд видає
нормативно-правові акти у формі
інструкцій, положень, правил.

Нормативно-правові акти Фонду
підлягають державній реєстрації в
порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 Закону
України від 23 лютого 2012 року № 4452-VІ "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб" виконавча дирекція Фонду у сфері
виведення неплатоспроможних банків з
ринку визначає умови та порядок
здійснення тимчасової адміністрації
та ліквідації банків відповідно до
цього Закону.

Частиною 5 ст. 11 Закону України від 23
лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що рішення виконавчої
дирекції Фонду приймаються на
засіданнях простою більшістю голосів
за умови участі в засіданні не менше
ніж чотирьох членів виконавчої
дирекції. У разі рівного розподілу
голосів голос директора - розпорядника
Фонду є вирішальним.

Таким чином, рішення виконавчої
дирекції Фонду щодо визначення умов та
порядку здійснення тимчасової
адміністрації та ліквідації банків,
згідно вказаного Закону, не є
нормативно-правовим актом Фонду, що
підлягає державній реєстрації в
порядку, встановленому законодавством,
але є правовим актом, дія якого
поширюється на широке коло осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КАС України
адміністративні справи з приводу
оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Якщо така
особа не має місця проживання
(перебування, знаходження) в Україні,
тоді справу вирішує адміністративний
суд за місцезнаходженням відповідача.

Так, правовим актом індивідуальної дії
є правовий акт, який прийнятий стосовно
конкретної фізичної чи юридичної особи
та яким порушено права, свободи та
інтереси цих осіб.

Оскільки рішення виконавчої дирекції
Фонду гарантування вкладів фізичних
осіб № 71 від 15.08. 2014 року про
продовження строку тимчасової
адміністрації ПАТ "КБ "ПІВДЕНКОМБАНК"
до 25.09. 2014 року прийнято не стосовно
конкретної фізичної особи, а саме
ОСОБА_1, то вказане рішення не є
правовим актом індивідуальної дії щодо
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України
адміністративні справи вирішуються
адміністративним судом за
місцезнаходженням відповідача, крім
випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 3 Закону України від 23
лютого 2012 року № 4452-VІ "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
передбачено, що місцезнаходження Фонду
- місто Київ.

За таких обставин дана справа не
підсудна Рівненському окружному
адміністративному суду, оскільки
відповідно до вимог територіальної
підсудності вона підсудна Окружному
адміністративному суду міста Києва.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті
108 Кодексу адміністративного
судочинства України суддя повертає
позовну заяву, якщо справа не підсудна
цьому адміністративному суду. За таких
обставин дана позовна заява підлягає
поверненню позивачу.

Керуючись частинами 1, 2 статті 19,
пунктом 6 частини 3 статті 108, статтею 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання протиправним рішення
повернути позивачу разом з усіма
доданими до неї матеріалами.

Роз'яснити позивачу, що повернення
позовної заяви не позбавляє права
повторного звернення до
адміністративного суду в порядку,
встановленому законом.

Ухвала суду першої інстанції набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги. У разі
подання апеляційної скарги ухвала,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після повернення апеляційної
скарги, відмови у відкритті
апеляційного провадження або набрання
законної сили рішенням за наслідками
апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії ухвали суду
безпосередньо в суді, то п'ятиденний
строк на апеляційне оскарження ухвали
суду обчислюється з наступного дня
після закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії ухвали
суду.

Суддя
Зозуля Д.П.