Справа № 826/20031/13-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Костенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року м.
Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючої-судді:
Желтобрюх І.Л.,

суддів:
Мамчура Я.С.,

Горяйнова А.М.,

при секретарі:
Оліщук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 20 січня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лан-Україна» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання
протиправними і скасування картки
відмови в прийнятті митної декларації
та рішення про коригування митної
вартості товару, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лан-Україна»
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів та просило визнати
протиправними і скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товару від 13.11.2013
№100270000/2013/400199/2 та картку відмови від
13.11.2013 №100270000/2013/20828.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 20
січня 2014 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив постанову суду
першої інстанції скасувати як таку, що
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі. В обґрунтування вимог
апеляційної скарги посилається на те,
що подані позивачем до митного
оформлення документи містять
розбіжності, які унеможливлюють
перевірку числового значення митної
вартості, а тому адміністративний
позов ТОВ «Лан-Україна» вважає
необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явилися у судове
засідання, вивчивши матеріали справи,
дослідивши й проаналізувавши доводи
апеляційної скарги і докази на їх
підтвердження, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі зовнішньоекономічного
контракту від 20.11.2012 №RU/46715365/000133 з ТОВ
фірма «Торговий дім Ярмарка» (Росія)
(Продавець) та відповідно до
специфікацій №1 і №2 від 24.10.2013 до нього
і рахунків-фактур від 30.10.2013 №ТТФ82005219 і
№ТТФ82005225, позивачем придбано на умовах
СРТ-Київ товар визначеного в
специфікаціях та в рахунках-фактурах
асортименту, кількості, ціни, на
загальну вартість 919628,09 руб.

Даний товар подано до митного
оформлення згідно ВМД №100270000/2013/232640 від
12.11.2013 та задекларовано його митну
вартість згідно із ст. 58 МК за першим
методом (за ціною договору) у розмірі
225051,39 грн. (919628,09 руб.).

Вважаючи, що подані декларантом
документи не дають змоги визначити
митну вартість імпортованих товарів,
посадовою особою митниці витребувано
додаткові документи, а саме: банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару; страхові
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
страхування; виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення та висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

13 Листопада 2013 року Київською
міжрегіональною митницею Міндоходів
було прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №100270000/2013/400199/2
із застосуванням шостого - резервного
методу.

12 Грудня 2013 року позивачем було
направлено митному органу додатково
витребувані документи щодо
підтвердження заявленої митної
вартості товару в порядку ст. 55 Митного
кодексу України.

Проте, митний орган своїм листом від
20.12.2013 №14.1/4-26/9759 відмовив ТОВ
«Лан-Україна» у скасуванні
вищеозначеного рішення про
коригування митної вартості товарів.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
договору, а також об'єктивна можливість
застосування першого методу не були
спростовані відповідачем.

Надаючи правову оцінку встановленим
обставинам справи та висновкам суду
першої інстанції, колегія суддів
виходить з такого.

Відповідно до ст. ст. 49-50 Митного
кодексу України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

За правилами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: 1) заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом; 2)
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню; 3) нести всі додаткові
витрати, пов'язані з коригуванням
митної вартості або наданням митному
органу додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з частиною 2 ст.53 Митного кодексу
України документами, які підтверджують
митну вартість товарів, є: декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі неправильно визначено митну
вартість товарів, заявлена декларантом
або уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах, і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару всі документи, що передбачені ч.
2 ст. 53 МК. Подані документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, які чітко
підтверджували ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, тобто підтверджували митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

Так, позивачем до вантажної митної
декларації було додано: контракт від
20.11.2012 №RU/46715365/000133 з ТОВ фірма «Торговий
дім Ярмарка», специфікації №1 і №2 від
24.10.2013 до нього, рахунки-фактури від
30.10.2013 №ТТФ82005219 і №ТТФ82005225. Додатково
декларант надав транспортні документи
(CMR), хоча за умовами поставки СРТ-Київ
додаткових транспортних витрат
позивач не ніс і не декларував, та митну
декларацію країни відправлення.

Посилання митного органу на те, що
подані документи не містили відомостей
про вартість упаковки, піддонів,
маркування, навантажувальних робіт є
безпідставними і не відповідають ч. 2
ст. 58 МК, оскільки відповідно до умов
договору такі витрати включаються у
вартість товарів і позивач окремо не
ніс таких витрат, а тому відповідно до
ч. 2 ст. 58 МК позивач не повинен їх
виділяти і декларувати окремо.
Відсутність цих даних у складі ціни
товару не свідчить про необ'єктивність
ціни на товар.

Щодо визначення відповідачем вартості
оцінюваного товару порівняно з
вартістю подібних (аналогічних)
товарів, що є вищою за контрактну ціну
оцінюваних товарів, то сама по собі
різниця між вартістю подібних
(аналогічних) товарів не свідчить про
наявність порушень з боку декларанта і
не призводить до автоматичного
збільшення митної вартості товарів,
адже законодавство таких підстав прямо
не встановлює, а тому не є перешкодою
для застосування першого методу
визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено, а
інших обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару, судом не
встановлено.

Отже, відповідач не підтвердив
належними та допустимими доказами
наявність у поданих позивачем
документах розбіжностей, ознак
підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Правильність
визначення позивачем митної вартості
товару за ціною договору, а також
об'єктивна можливість застосування
першого методу не були спростовані
відповідачем.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість
застосування митним органом іншого
методу визначення митної вартості
товару, ніж заявлений декларантом у
вантажній митній декларації.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують.

Допущення судом першої інстанції
порушень норм матеріального та
процесуального права, які б призвели до
неправильного вирішення справи,
колегією суддів не виявлено, а підстав
для скасування оскаржуваної постанови
суду, - немає.

Керуючись ст.ст.160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 20 січня 2014 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складення
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуюча:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлено 02
вересня 2014 року.

.

Головуючий суддя
Желтобрюх І.Л.

Судді:
Горяйнов А.М.

Мамчур Я.С