Справа № 826/6261/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 вересня 2014 року 09 год. 55 хв.
№ 826/6261/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку скороченого провадження
адміністративну справуза позовом
Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю»до
Ректора Національного авіаційного
університету Кулика Миколи
Сергійовичапро визнання протиправною
дії щодо відмови у задоволенні запиту
на інформацію, - В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулася Всеукраїнська
громадська організація «Комітет
конституційно-правового контролю»
(далі - позивач, ВГО) з позовом до
Ректора Національного авіаційного
університету Кулика Миколи
Сергійовича (далі - відповідач, Ректора
НАУ Кулик М.С.) про визнання
протиправною дії, що полягала у відмові
в задоволенні запиту на інформацію.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що у зв'язку з
недотриманням відповідачем вимог норм
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» від 13.01.2011р.
№ 2939-VI під час розгляду та надання
неналежної відповіді на запит ВГО
«Комітет конституційно-правового
контролю» від 25.11.2013р. № 869/4-13 «Щодо
надання публічної інформації про ВНЗ,
яка становить суспільний інтерес»,
були порушенні права позивача, а саме:
на доступ до публічної інформації, яке
гарантується обов'язком розпорядників
інформації надавати інформацію,
передбачене п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»;
на одержання у порядку, визначеному
законом, публічної інформації, що
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
передбачене п. 3 ч. 1 ст. 21 Закону України
«Про громадські об'єднання»; на
проведення моніторингу з питань
запобігання та протидії дискримінації
та провадити іншу діяльність,
відповідно до законодавства, з питань
дотримання принципу недискримінації,
передбачене ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про засади запобігання та протидії
дискримінації в Україні»; бути
учасником цивільно-правових відносин,
набувати майнові і немайнові права
відповідно до законодавства,
передбачене п. 1 ч. 2 ст. 21 Закону України
«Про громадські об'єднання»; на
здійснення інших прав, не заборонених
законом, передбачене п. 6 ч. 1 ст.
21 Закону України «Про громадські
об'єднання»; Протягом останніх семи
років Позивач системно здійснює
правовий аналіз документів, моніторинг
та громадський контроль за здійсненням
зарахування до вищих навчальних
закладів, дотримання державних
стандартів освіти, забезпечення
належного рівня знань. До правового
аналізу на платній основі долучаються
адвокати та інші фахівці в галузі
права, які проводять правову оцінку
документів, що регулюють питання
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 14 травня 2014 року було
відкрито скорочене провадження в
адміністративній справі № 826/6261/14.
Копія вказаної ухвали суду була
отримана відповідача 03 вересня 2014 року,
що підтверджується розпискою
уповноваженого представника Ректора
Кулика М.С. - Білого В.М. (діє на підставі
довіреності від 19.12.2013р.) на звороті
04 вересня 2014 року до канцелярії суду
надійшли заперечення відповідача
проти позову від 03.09.2014р. № 06.03/2192. Свої
заперечення підприємство мотивує тим,
що позовні вимоги ВГО є незаконними та
документально необґрунтованими, а тому
відповідно не підлягають задоволенню.
Так, хоча Національний авіаційний
університет є державним вищим
навчальним закладом, який знаходиться
у підпорядкуванні Міністерства освіти
і науки України, разом з тим владні
управлінські функції Міністерства
Ректору Кулику М.С. не надавалися
(тобто, в даному випадку Ректор
виступає як керівник вищого
навчального закладу, а не як суб'єкт
владних повноважень). Також у
відповідності до п. 2 ст. 13 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» юридичні особи,
фінансуються з державного та місцевих
бюджетів вважаються розпорядниками
лише інформації щодо використання ними
бюджетних коштів. Крім того, запитувана
позивачем інформація, зокрема, щодо
надання копії наказу про затвердження
складу приймальної комісії, належить
до інформації з обмеженим доступом
згідно ст. 7 Закону України «Про доступ
до публічної інформації». Позивачем
під час звернення із запитом від
25.11.2013р. № 869/4-13 не було наданого жодних
документальних доказів наявності у ВГО
права на ведення спостереження за
роботою приймальних комісій ВНЗ, а
витребування громадськими
організаціями належним чином
засвідчених копі документів не
передбачено чинним законодавством
Згідно з ч. 4 ст. 1832 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа в порядку скороченого
провадження розглядається суддею
одноособово, без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі.
З огляду на викладене, справа
розглядається в порядку скороченого
провадження без проведення судового
засідання та виклику осіб, які беруть
участь у справі, на підставі наявних у
справі доказів.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд прийшов до
висновку, що надані позивачем докази та
повідомлені ним обставини є достатніми
для розгляду справи в порядку
скороченого провадження та прийняття
рішення по справі, позовні вимоги є
безпідставними та не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

В ході судового розгляду судом
встановлено, що 27 листопада 2013 року ВГО
«Комітет конституційно-правового
контролю України» направила на адресу
Національного авіаційного
університету (далі - НАУ) на ім'я Ректора
цього ВНЗ інформаційний запит від
25.11.2013р. за № 869/4-13, в якому
посилаючись на норму ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» просила направити на
адресу організації належним чином
засвідчені копії наступних документів:
статуту ВНЗ; свідоцтва про реєстрацію
ВНЗ; довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ України з
додатками; ліцензії ВНЗ та додатків до
неї; витягу ВНЗ із Єдиного державного
реєстру юридичних та фізичних
осіб-підприємців; Правил прийому до ВНЗ
у 2014 році; Положення про приймальну
комісію ВНЗ; наказу про затвердження
складу приймальної комісії ВНЗ.

У відповідь на вказаний запит позивача
на адресу ВГО був направлений
лист-відповідь від 03.12.2013р. № 06.03/3241 за
підписом Ректора НАУ Кулика М.С.,
наступного змісту: «…Свої вимоги
надання належним чином засвідченого
переліку документів Ви обґрунтовуєте
положеннями Закону України від 13.01.2011 р.
№ 2939 «Про доступ до публічної
інформації» (далі за текстом - Закон).
Відповідно до зазначеного Закону,
публічною інформацією визначено
відображену та задокументовану
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформацію, що була отримана або
створена в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством, або яка знаходиться у
володінні суб'єктів владних
повноважень, інших розпорядників
публічної інформації, визначених
Законом. Таким чином, Національний
авіаційний університет в даному
випадку не є розпорядником публічної
інформації і, відповідно, положення
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» на зазначені
відносини не поширюються. Враховуючи
викладене, Національний авіаційний
університет не має правових підстав
для задоволення вимог Вашого запиту
щодо надання документів. Додатково
повідомляємо, що інформація щодо умов
прийому до Національного авіаційного
університету, з посиланням на
відповідні документи, розміщена на
Веб-сайті університету http://nau.edu.uа, де Ви
маєте можливість з нею ознайомитися.
Зазначене повідомлення надається Вам у
якості роз'яснення про додаткові
спроби отримання інформації.
Повідомляємо, також, що згідно з
пунктом 23.2 Умов прийому до вищих
навчальних закладів України у 2014 році,
затверджених наказом Міністерства
освіти і науки України, від 29.10.2013р. №
1510, громадські організації можуть
звернутися до Міністерства освіти і
науки України із заявою про надання їм
права вести спостереження за роботою
приймальних комісій. Громадські
організації, яким таке право надано
Міністерством освіти і науки України,
можуть направляти на засідання
приймальних комісій своїх
спостерігачів. Приймальні комісії
зобов'язані створити належні умови для
присутності громадських спостерігачів
на своїх засіданнях, а також: надати їм
можливість ознайомлення з документами,
що надаються членам комісії до
засідання. Якщо Ви бажаєте брати участь
у роботі приймальної комісії
Національного авіаційного
університету просимо Вас надіслати на
адресу університету належним чином
засвідчену копію дозволу Міністерства
освіти і науки України про надання
Вашій організації та відповідальному
права спостереження за роботою
приймальних комісій у вступній
кампанії 2014/2015p.p.».

Вважаючи вказані дії Ректора ВНЗ
такими, що порушують положення Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» в частині ненадання
відповіді на запит на інформацію та
відмови у наданні такої відповіді,
позивач звернувся з відповідним
позовом до суду.

Аналізуючи спірні правовідносини, що
виникли між сторонами, суд приходить до
наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Спірні правовідносини регулюються
Законом України «Про доступ до
публічної інформації» від 13.01.2011р. №
2939-VI (далі - Закон № 2939-VI).

Основною метою прийняття Закону
України від 13.01.2011р. № 2939-VI є створення
механізму реалізації права кожного на
доступ до публічної інформації. Він
містить перелік гарантій дотримання
прав на надання публічної інформації,
поетапний порядок доступу до неї, надає
визначення таким поняттям, як
конфіденційна, таємна та службова
інформація, регламентує порядок її
отримання, визначає порядок і строки
подачі та задоволення запиту на
інформацію, а також процедуру
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності розпорядників
інформації.

Так, відповідно до визначення
«публічної інформації», яке міститься
в ст. 1 названого Закону, це відображена
та задокументована будь-якими засобами
та на будь-яких носіях інформація, що
була отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується
шляхом її оприлюднення у засобах
масової інформації (в офіційних
друкованих виданнях, на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет, на
інформаційних стендах та будь-яким
іншим способом) та через надання
інформації за запитами на інформацію.

Відповідно до положень ст. 12 Закону №
2939-VI суб'єктами відносин у сфері
доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939-VI
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються особи, якщо
вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Статтею 3 Кодексу адміністративного
судочинства України визначено, що
суб'єкт владних повноважень - орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Національний авіаційний університет є
вищим навчальним закладом державної
форми власності. Стаття 1 Закону
України «Про вищу освіту» від 17.01.2002р. №
2984-III визначає вищий навчальний заклад
державної форми власності як вищий
навчальний заклад, заснований
державою, що фінансується з державного
бюджету і підпорядковується
відповідному центральному органу
виконавчої влади. Згідно з ч. 2 ст. 21
Закону України «Про вищу освіту»
власник делегує свої повноваження
керівникові вищого навчального
закладу. А відповідно до ст. 32 цього ж
Закону безпосереднє управління
діяльністю вищого навчального закладу
здійснює його керівник - ректор.

Таким чином, з контексту наведених норм
права вбачається, що відповідач є
розпорядником інформації в розумінні
ст. 13 Закону № 2939-VI.

До обов'язків розпорядників
інформації, зокрема, віднесено
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації (п. 6 ч.
1 ст. 14 Закону № 2939-VI).

Так, в обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідачем в порушення Закону № 2939-VI
не надано відповідь на запит.

Однак суд критично ставиться до
вказаних тверджень позивача та не
приймає їх до уваги, оскільки така
позиція позивача спростовується
наявним в матеріалах справи листом
відповідача від 03.12.2013р. № 06.03/3241, що був
отриманий позивачем.

Також, суд звертає увагу на положення
пункту 24.2 Умов прийому до вищих
навчальних закладів України в 2014 році,
затверджених наказом Міністерства
освіти і науки, молоді та спорту
України від 29.10.2013р. № 1510, що
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 31 жовтня 2013 року за № 1855/24387,
згідно з яким громадські організації
можуть звернутися до Міністерства
освіти і науки України із заявою про
надання їм права вести спостереження
за роботою приймальних комісій.
Громадські організації, яким таке
право надано Міністерством освіти і
науки України, можуть направляти на
засідання приймальних комісій своїх
спостерігачів. Приймальні комісії
зобов'язані створити належні умови для
присутності громадських спостерігачів
на своїх засіданнях, а також надати їм
можливість ознайомлення з документами,
що надаються членам комісії, до
засідання.

Разом з тим позивачем ні під час
звернення до відповідача з відповідним
запитом на інформацію, ні під час
судового розгляду справи не надано
жодного належного та допустимого
доказу наявності в нього відповідного
права на ведення спостереження за
роботою приймальних комісій, а
витребування громадськими
організаціями належним чином
засвідчених копій документів не
передбачено чинним законодавством
України.

Крім того, ч. 2 ст. 21 Закону № 2939-VI
встановлено, що у разі якщо задоволення
запиту на інформацію передбачає
виготовлення копій документів обсягом
більш як 10 сторінок, запитувач
зобов'язаний відшкодувати фактичні
витрати на копіювання та друк.

Оскільки позивачем не надано суду
жодного належного доказу дотримання
ним вказаної норми та враховуючи п. 3 ч. 1
ст. 22 Закону № 2939-VI, згідно з яким
розпорядник інформації має право
відмовити в задоволенні запиту якщо
особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені ст. 21 цього
Закону фактичні витрати, пов'язані з
копіюванням або друком, суд приходить
до висновку про відсутність правових
підстав для визнання протиправною дію
відповідача щодо відмови у задоволенні
запиту позивача шляхом надання
засвідчених копій документів.

Таким чином, оскільки запит на
інформацію ВГО «Комітет
конституційно-правового контролю
України» від 25.11.2013р. № 869/4-13 містив лише
прохання про надання належним чином
засвідчених копій вищевказаних
документів, а також враховуючи
відсутність у відповідача обов'язку з
надання відповідних копій без оплати
передбачених ст. 21 Закону № 2939-VI
фактичних витрат, пов'язаних з
копіюванням або друком, суд приходить
до висновку, що вказівка у
листі-відповіді від 03.12.2013р. № 06.03/3241 на
можливість ознайомлення з
відповідними документами із
загальнодоступного джерела, на думку
суду, не може розглядатись як
неправомірна відмова в наданні
інформації в розумінні ч. 2 ст. 22 Закону
№ 2939-VI, а є роз'ясненням про додаткові
способи отримання публічної
інформації.

Аналогічна правова позиція викладена в
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 20.02.2014р. № К/800/61913/13,
прийнятою за результатами перегляду в
порядку касаційного провадження
подібної адміністративної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про безпідставність позовних вимог, у
зв'язку з чим адміністративний позов не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 69 - 71, ст. 94, ст.ст. 158-163,
ст. 1832, ст. 186, ст. 254, ст. 256 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні адміністративного
позову Всеукраїнської громадської
організації «Комітет
конституційно-правового контролю»
відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно, з урахуванням
порядку обчислення строку для подання
апеляційної скарги, встановленого в ч. 8
ст. 1832 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.В. Дегтярьова