Справа № 1003/6114/2012
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/15768/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської Віри Іванівни про визнання
дій неправомірними, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської Віри Іванівни на постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернулася
до суду з позовом до начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської В.І. про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 14 березня 2012 року позивачу
відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року було скасовано постанову суду
першої інстанції та ухвалено нову
постанову, якою позов задоволено.
Визнано неправомірними дії начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської В. І.

Скасовано рішення начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської В.І. № 1168 від 25 листопада 2010
року про стягнення коштів з ОСОБА_3 за
період з 01 січня 2010 року по 28
лютого 2010 року в розмірі 20% пенсії
щомісячно з 01 грудня 2010 року до повного
погашення.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
начальник Управління Пенсійного фонду
України в м. Білій Церкві Київської
області Дебольська В.І. звернулася з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову суду апеляційної інстанції
скасувати та залишити в силі постанову
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в м. Білій Церкві Київської
області і отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Рішенням начальника Управління
Пенсійного фонду України в м. Білій
Церкві Київської області № 1168 від 25
листопада 2010 року розпочато стягнення
коштів з позивача за період з 01 січня 2010
року по 28 лютого 2010 року в розмірі 20%
пенсії щомісячно з 01 грудня 2010 року до
повного погашення.

Своє рішення відповідач мотивував тим,
що позивач у період з 01 січня 2010 року по
28 лютого 2010 року працювала в
Територіальній виборчій комісії № 46
територіального виборчого округу № 91 з
виборів президента України та їй
нараховувалась заробітна плата про що
не було повідомлено відповідача, чим
порушено ст. ст. 16, 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» якою передбачено, що
пенсіонери зобов'язані своєчасно
повідомляти про вступ на роботу,
звільнення з роботи, зміни в складі
сім'ї і про зміну місця проживання чого
позивачем зроблено не було.

Відповідно до частини 4 статті 40 Закону
України «Про вибори Президента
України» - робота членів виборчих
комісій (у тому числі пенсіонерів та
осіб, які тимчасово не працюють) у день
виборів, у день повторного голосування
і в дні встановлення підсумків
голосування оплачується у розмірі та в
порядку, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Як було встановлено судами попередніх
інстанцій, позивач працювала у день
виборів у січні 2011 року - 2 дні та у
лютому 2011 році також 2 дні, вказана
робота оплачувалася разовими
платежами , тобто являлася одноразовою
грошовою винагородою, та не носила
постійний характер у період з 01 січня
2010 року по 28 лютого 2010 року, про що
зазначалося відповідачем.

Відповідно до пункту 3 розділу І
Порядку №409 (у чинній до 16.01.2010 редакції)
Членам виборчих комісій, звільненим
від виконання виробничих або службових
обов'язків за основним місцем роботи,
на період повноважень виборчих
комісій, зберігається відповідний
стаж. Виконання обов'язків такими
членами комісії не є роботою за
основним місцем роботи.

Виконання обов'язків члена виборчої
комісії з оплатою праці в комісії
пенсіонером, студентом, особою, яка
тимчасово не працює, особою, визнаною в
установленому законом порядку
безробітною, та підприємцем
прирівнюється до роботи за основним
місцем роботи.

У той же час, постановою Центральної
виборчої комісії від 16 січня 2010 року N 102
внесено зміни до Порядку №409. Зокрема
пункт 3 розділу І Порядку №409 доповнено
пунктом 3-1, згідно з яким виконання
обов'язків члена виборчої комісії з
оплатою праці в комісії особою,
визнаною в установленому законом
порядку безробітною, належить до видів
оплачуваних громадських робіт,
пов'язаних з підготовкою та
проведенням виборів Президента
України у 2010 році, і не є підставою для
позбавлення її статусу безробітного.

На таких осіб поширюються державні
соціальні гарантії, передбачені
законодавством про працю, зайнятість
населення та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, іншими
нормативно-правовими актами.

За безробітними у період виконання
обов'язків члена виборчої комісії з
оплатою праці в комісії (участі в
оплачуваних громадських роботах)
зберігається виплата допомоги по
безробіттю у розмірах і в строки,
встановлені законодавством, та
вказаний період включається до
страхового стажу для наступних
страхових випадків.

Враховуючи вказане, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій, що здійснюючи
діяльність, пов'язану з підготовкою та
проведенням виборів Президента
України у 2010 році, ОСОБА_3 була
протиправно позбавлена відповідачем
соціальних гарантій, передбачених
чинним на той час законодавством
України, як пенсіонер.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що постанова суду першої інстанції
скасована судом апеляційної інстанції,
а в справі ухвалено нове законне
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду
апеляційної інстанції залишити без
змін, оскільки вона прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана правильно, а
доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу начальника
Управління Пенсійного фонду України в
м. Білій Церкві Київської області
Дебольської Віри Іванівни залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 28 лютого 2013 року залишити без
змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: