Справа № 813/6080/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
15649/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2013р. у
справі № 813/6080/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
монтажу" до Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України ,
Головного управління Державного
казначейської служби України у
Львівській області про скасування
рішення, визнання недійсною картки
відмови в прийнятті митної декларації,
стягнення коштів,-

В С Т А Н О В
И В:

ТзОВ "Фірма "Техніка Монтажу"
звернулося до суду з позовом до
Львівської митниці Міндоходів, ГУ
Державної казначейської служби
України у Львівській області про
скасування рішення Львівської митниці
про коригування митної вартості
товарів № 209000003/2013/900063/2 від 03.07.2013 року,
скасування картки відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2013/00302, яка
оформлена Львівською митницею,
стягнення надмірно сплачених
позивачем суми мита в розмірі 8219,39 грн.
та ПДВ в розмірі 34521,42 грн.

В судових засіданнях було допущено
процесуальне правонаступництво в
порядку передбаченому положеннями ст.55
Кодексу адміністративного судочинства
України (надалі - КАС України) та
замінено Львівську митницю Державної
митної служби України - Львівську
митницю Міндоходів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2013р. ,
Адміністративний позов задоволено
повністю.

Скасовано рішення про коригування
митної вартості товарів від 03.07.2013 року
№ 209000003/2013/900063/2.

Скасовано картку відмови у прийнятті
митної декларації , митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2013/00302, оформлену
Львівською митницею Міндоходів

Стягнуто з Державного бюджету України
в користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма Техніка
монтажу" (), м. Львів, вул.
Садова, 2а, суму надміру сплаченого
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
Монтажу" ПДВ в розмірі 34521,42 грн. та мита
в розмірі 8219,39 грн., всього 42740,81 грн.
(сорок дві тисячі сімсот сорок гривень
81 копійки).

Стягнуто з Державного бюджету України
в користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Техніка
монтажу" (), м. Львів, вул.
Садова, 2а, судові витрати в сумі 427,41 грн
(чотириста двадцять сім гривень 41
копійки).

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідач Львівська
митниця Міністерства доходів і зборів
України оскаржила її в апеляційному
порядку та просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог. Апелянт
свої вимоги мотивує тим, що судом 1
інстанції неповно з'ясовано обставини
справи, висновки суду не відповідають
обставинам справи, висновки суду
вважає необґрунтованими з підстав
викладених в апеляційній скарзі, та
порушено норми матеріального та
процесуального права. Зокрема апелянт
зазначає, що Львівська митниця
правомірно визначила митну вартість
ввезеного ТзОВ "Фірма "Техінка Монтажу"
товару за шостим резервним методом,
який передбачає, що визначення митної
вартості повинно ґрунтуватись на
раніше визнаних митними органами
митних вартостях. На думку, Львівської
митниці, задекларована ТзОВ "Фірма
"Техніка Монтажу" митна вартість товару
не підтверджувалась наданими
документами, а саме, не було подано
виписку з бухгалтерської документації,
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями та інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини. Крім того, вказує, що за
результатами здійснення порівняння
рівня заявленої митної вартості
товарів виявлено, що задекларована
митна вартість товару значно
відрізнялась від рівня митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено; під час
розгляду документів було виявлено, що
договір на перевезення стосується
іншого суб'єкта ЗЕД, а також
специфікація на товар виписана після
виставлення інвойсу та відправлення
товару; про проведення консультацій з
декларантом свідчить скерування
декларанту в електронному вигляді
повідомлень про надання наявної
інформації. З урахуванням наведеного,
оскаржені рішення є законними. Тому
рішення суду першої інстанції слід
скасувати , а у задоволенні позову
відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає до задоволення, з
наступних підстав.

Як встановлено судом та стверджується
матеріалами справи, що 13.11.2012 року між
компанією NINGBO EXACT FASTENERS CO., LTD, та ТзОВ
"Фірма "Техніка Монтажу" було укладено
контракт №12ЕХТЕЕМ011 (надалі - Контракт),
відповідно до п. 1.1. якого Продавець
(компанія NINGBO EXACT FASTENERS CO., LTD,) виробляє
та продає, а Покупець (ТзОВ "Фірма
"Техніка Монтажу") купує кріпильні
елементи, надалі - Товар на умовах FOB
Шанхай (Китай) (відповідно INKOTERMS 2000),
згідно обумовлених специфікацій, які є
невід'ємною частиною Контракту.

Згідно п. 2.1. Контракту вартість Товару
по даному Контракту встановлюється в
доларах США і включає до складу
вартість Товару, пакування, витрати по
завантаженню Товару до транспортного
засобу Покупця, виконанню всіх
формальностей по передачі Товару,
зокрема отримання експортних ліцензій,
митної реєстрації та інших дозволів,
необхідних для продукування та
експорту і перевозки Товару до України.

Вартість товару, обумовлена в даному
контракті, складає 800000,00 (вісімсот
тисяч) доларів США (пункт 2.3); покупець
зобов'язаний заплатити продавцю за
кожен отриманий вантаж безготівковим
банківським переказом в доларах США на
вказаний у контракті кліринговий
рахунок продавця (пункт 5.2).

Також п. 1.3. вказаного контракту
передбачено, що сторони залишають
право, при взаємній згоді, доповнювати
або змінювати терміни та умови
виконання контракту.

Згідно з комерційним інвойсом №12EXTEEM011-2
від 28.02.2013 року загальна вартість
товару, що підлягає поставці становить
27213,54 дол. США.

12 березня 2013 року між сторонами було
укладено додаток №5 до контракту
№12ЕХТЕЕМ011 від 13.11.2012 року, відповідно
до якого продавець виробляє і постачає,
а покупець купує товар згідно цін,
наведених у додатку, на загальну суму
27213,54 доларів США.

Платіжними дорученнями в іноземній
валюті №592 від 15.11.2012 року та №621 від
02.04.2013 року ТзОВ "Фірма "Техніка Монтажу"
сплатило на користь продавця вартість
товару, що підлягав поставці згідно
додатку №5 від 12.03.2013 року до контракту
№12ЕХТЕЕМ011 від 13.11.2012 року.

Транспортування товару відбувалося
згідно укладеного з ТзОВ "Глобал Оушен
Лінк" 12.08.2009 року договору № 00/15 на
транспортно-експедиційне
обслуговування. За умовами даного
договору ТзОВ "Глобал Оушен Лінк"
(експедитор) організовує перевезення
різними видами транспорту, перевалки у
портах та транспортно-експедиційному
обслуговуванні зовнішньоторгових
вантажів клієнта - ТзОВ "Фірма "Техніка
Монтажу", в т.ч. у великотоннажних
контейнерах. Довідкою про транспортні
витрати №3204 від 11.04.2013 року
підтверджується, що вартість
перевезення - ставка морського фрахту
Шанхай (Китай) через Одеський порт
(Україна) на адресу ТМ-Сервіс, м. Львів,
для 1х20фт контейнера TRLU9660168 склала 12549,01
грн.

В подальшому ТзОВ "Фірма "Техніка
Монтажу" подало до митного оформлення
електронну митну декларацію №
100250000/2013/823567 на вантаж. На підтвердження
заявленої митної вартості товару до
митної декларації було додано:
коносамент CNSHA034790, платіжні доручення
в іноземній валюті № 592 від 15.11.2012 року
та № 621 від 02.04.2013 року, рахунок фактуру
(інвойс) №12EXTEEM011-2 від 28.02.2013 року,
пакувальний лист від 28.02.2013 року,
додаток №5 від 12.03.2013 року до контракту
№12ЕХТЕЕМ011 від 13.11.2012 року, контракт
№12ЕХТЕЕМ011 від 13.11.2012 року, договір №
00/15 від 12.08.2009 року на
транспортне-експедиційне
обслуговування, оригінал сертифікату
походження №CCPIT123868268 від 06.03.2013 року із
зазначенням країни походження товару і
зазначенням відправника та отримувача,
довідку на транспортні послуги №3204 від
11.04.2013 року, комерційну пропозицію від
постачальника від 21.01.2013 року, прайс від
21.01.2013 року, цінову калькуляцію від
27.03.2013 року, митну декларацію країни
відправника №10471604 від 01.03.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
наданих до митного оформлення
документів, на думку Львівської
митниці, не було достатньо для
визначення митної вартості товару у
зв'язку із чим митним органом
сформовано електронне
повідомлення-вимогу про необхідність
подання додаткових документів, за
умови яких може бути визначено митну
вартість товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації, за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини.

03.07.2013 року позивачем були надані
Львівській митниці додаткові
документи згідно вимоги: виписки з
бухгалтерської документації та витяг
про вартість сировини біржових
організацій.

03.07.2013 року Львівською митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №
209000003/2013/900063/2, в якому зазначено, що
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визнана за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються, у
зв'язку із відсутністю відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів та з
неподанням повного переліку основних
документів, що підтверджують митну
вартість. Процедуру консультацій
проведено (ст. 57 МКУ). Неможливо
застосувати наступні методи
визначення митної вартості, а саме
метод 2а (ст. 59 МКУ) з причини
відсутності у митного органу
інформації про ідентичні. Під час
розгляду документів були виявлені
розбіжності, а саме: специфікація на
товар виписана після виставлення
інвойсу та відправлення товару.
Договір на перевезення стосується
іншого суб'єкта ЗЕД. Неможливо
співставити ціни по прайс-листу, так як
в ньому не зазначені умови поставки.
Висновок Львівської
торгово-промислової палати від 21.12.2013
року № 19-09/1289 не може розглядатися як
такий, що підтверджує митну вартість
товарів, оскільки в ньому зазначено, що
даний документ обмежується
використанням в рамках іншого інвойсу.
Декларанту був наданий перелік
додаткових документів, на підставі
яких митна вартість може бути визнана:
виписку з бухгалтерської документації,
за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини. Коригування митної вартості
ґрунтується на раніше визначених
митними органами митних вартостях МД
№100250000/2013/15722 від 25.06.2013 року.

Також на основі цього рішення було
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 209120000/2013/00302.

На підставі рішення Львівської митниці
від 03.07.2013 року ТзОВ "Фірма "Техніка
Монтажу" додатково сплатило ПДВ і мито
за розмитнення товару згідно тарифів
митниці в розмірі 42740,81 грн.

В обґрунтування протиправності
рішення Львівської митниці, ТзОВ "Фірма
"Техніка Монтажу" стверджує, що
документи, надані до митного
оформлення, в тому числі і надані на
вимогу Львівської митниці,
підтверджують митну вартість товару.

Спірні правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються Митним
кодексом України (надалі- МК України).

Митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари (ст. 49
МК України).

Відповідно до ст. 51 МК України,
митна вартість товарів, що ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначається
відповідно до гл. 9 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 52 МК України,
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані: 1) заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; 2) подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; 3) нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

У ст. 53 МК України передбачено, що
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Разом з тим, у ч. 3 ст.53 Кодексу
передбачено перелік документів, які
митний орган може вимагати у
декларанта у разі, якщо документи,
зазначені у ч.2 ст. 53 МК України
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Вказані документи
надаються декларантом за їх наявності
у 10-денний термін з моменту отримання
вимоги митного органу. Це, зокрема,
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); рахунки
про сплату комісійних, посередницьких
послуг, пов'язаних із виконанням умов
договору (угоди, контракту); виписку з
бухгалтерської документації;
ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення, висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Як встановлено судом, позивачем надано
відповідачу для митного оформлення
імпортованого товару документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК України. Крім
того, на виконання ч. 3 ст. 53 МК України
декларант також подав додаткові
документи, що були в наявності у
декларанта.

Щодо застосування Львівською митницею
резервного методу визначення митної
вартості товару, то суд першої
інстанції вважав, що такий метод
застосовано необґрунтовано з чим і
погоджується колегія суддів, оскільки
відповідно до ст. 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Як стверджується матеріалами справи
судом першої інстанції досліджувались
документи, надані до митного
оформлення товару за ціною договору,
тобто за першим методом. Так, із напису
від 03.07.2013 року, який був здійснений на
вимозі Львівської митниці, вбачається,
що ТзОВ "Фірма "Техніка Монтажу" подало
додаткові документи згідно вимоги
Львівської митниці, а саме: виписки з
бухгалтерської документації, витяг про
вартість сировини біржових
організацій від 03.07.2013 року.

Судом вірно не взято до уваги
твердження відповідача про те, що
специфікація на товар виписана після
виставлення інвойсу та відправлення
товару, договір на перевезення
стосується іншого суб'єкта ЗЕД, а також
про те, що неможливо співставити ціни
по прайс-листу, так як в ньому не
зазначені умови поставки, у зв'язку із
наступним.

Як вбачається із оскаржуваного рішення
про коригування митної вартості
товарів від 03.07.2013 року та оскаржуваної
картки відмови декларантом було надано
митному органу договір №00/15 від 12.08.2009
року на транспортно-експедиційне
обслуговування, який міститься в
матеріалах справи.

Як вбачається із вказаного договору
він укладений між ТзОВ "Глобал Оушен
Лінк" та ТзОВ "Фірма "Техніка Монтажу" та
регулює взаємовідносини сторін при
здійсненні експедитором перевезень
різними видами транспорту, перевалки у
портах та транспортно-експедиційному
обслуговуванні зовнішньоторгових
вантажів.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України,
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Таким чином, судом відхиляються
посилання відповідача на те, що
специфікація на товар виписана після
виставлення інвойсу та відправлення
товару, що неможливо співставити ціни
по прайс-листу, так як в ньому не
зазначені умови поставки, оскільки
зазначене не входить до виключного
переліку підстав для відмови митного
органу у митному оформленні товарів,
які визначені частиною 6 ст. 54 МК
України.

Колегія суддів погоджується здумкою
суду першої інстанції, що відповідачем
не наведено законодавчого
обгрунтування необхідності зазначення
у прайс-листі умов поставки, а
натомість умови поставки товару та
вартість товару були визначені
сторонами у Контракті від 13.11.2012 року.
Та обставина, що специфікація на товар
виписана на товар після виставлення
інвойсу та відправлення товару, не є
обставиною, що впливає на визначення
ціни товару, у зв'язку із чим вказані
посилання відповідача судом відхилені.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Також позивач зазначає, що в рішенні
Львівської митниці про коригування
митної вартості товарів № 209000003/2013/900063/2
від 03.07.2013 року відсутні пояснення щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо, також відсутня докладна
інформація та джерела, які
використовувались митним органом при
її визначенні. В рішенні про
коригування лише зазначено, що
коригування митної вартості
ґрунтується на раніше визначених
митними органами митних вартостях МД
№10025000/2013/15722 від 25.06.2013 року.

Так, у відповідності до наказу
Міністерства фінансів України " Про
затвердження форми рішення про
коригування митної вартості товарів,
Правил заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів та
Переліку додаткових складових до ціни
договору", в графі 33 "Обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості" зазначаються причини, через
які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної
вартості;

невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Суд вірно дійшов висновку ,що
недотримання таких умов також свідчить
про наявність підстав для скасування
спірного рішення.

Крім того, доводи Львівської митниці
про те, що консультації проводились у
вигляді надіслання декларанту в
електронному вигляді
повідомлення-вимоги про надання
додаткових документів, є
необґрунтованими. Право вимоги таких
документів передбачено у ч.3 ст. 53 МК
України, і не може вважатися частиною
процедури консультацій, передбачених
ч. 4 ст. 57 МК України.

Таким чином, відповідачем не дотримано
процедури при обранні методу
визначення митної вартості товару, що є
порушенням прав декларанта.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу. При цьому кожний наступний
метод застосовується, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу. Методи на основі
віднімання та додавання вартості
(обчислена вартість) можуть
застосовуватися у будь-якій
послідовності на прохання декларанта
або уповноваженої ним особи. У разі
якщо неможливо застосувати жоден із
зазначених методів, митна вартість
визначається за резервним методом
відповідно до вимог, встановлених
статтею 64 цього Кодексу. Приймаючи
самостійне рішення про визначення
митної вартості імпортованого товару
за шостим (резервним) методом,
відповідач покликається на
неможливість застосування попередніх
методів.

Перевіряючи правомірність
застосування методів визначення
митної вартості, суд першої інстанції
вірно зіслався на ст. 58 Митного кодексу
України, за якою перший метод
визначення митної вартості може бути
використаний лише за умови, якщо дані,
заявлені декларантом, підтверджені
документально та є достовірними,
підтверджені документально або
визначені кількісно і достовірні
та/або наявна хоча б одна із складових
митної вартості, яка є обов'язковою при
її обчисленні.

Оскільки декларант подав документи,
які чітко ідентифікували оцінюваний
товар та містили об'єктивні і
достовірні дані, що піддавалися
обчисленню, які підтверджували ціну
товарів, що підлягала сплаті позивачем
на користь продавця, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною договору, а тому суд вірно
дійшов висновку, що відповідач не мав
правових підстав для застосування
резервного методу № 6.

Також слід зазначити, що неподання
документів, витребуваних митницею, ще
не є підставою для відмови в митному
оформленні товару, оскільки для
прийняття такого рішення митниця
повинна довести, що подані позивачем
документи в своїй сукупності не дають
можливість здійснити митне оформлення
товару за методом, вказаним останнім.

Відповідно до ч. 2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Обґрунтовуючи правомірність своїх
рішень, відповідач покликається лише
на те, що декларантом не подано
основних документів для підтвердження
митної вартості товарів, а саме не було
подано виписки бухгалтерської
документації, за наявності - інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та інформація біржових
організацій про вартість товару або
сировини, а для застосування інших
методів, окрім методу за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів, не
було підстав. Однак, в судовому
засіданні ці доводи не знайшли
підтвердження належними та
допустимими доказами.

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що вимога
про визнання протиправним та
скасування рішення про визначення
митної вартості № 209000003/2013/900063/2 від
03.07.2013 року, є обґрунтованою, а тому і
підлягає скасуванню і картка відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
209120000/2013/00302, а надмірно сплачені суми
мита в розмірі 8219,39 грн. та ПДВ із
ввезених на митну територію України
товарів в розмірі 34521,42 грн. - стягненню
із державного бюджету України на
користь позивача.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Тобто, постанова суду першої інстанції
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо вимог законності та
обґрунтованості судових рішень, і
підстав для її скасування і відповідно
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л И
В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 29.11.2013р. у
справі № 813/6080/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я.Макарик

Судді:
І.В.Глушко

О.О.Большакова

Повний текст ухвали складений 02
вересня 2014 року.