Справа № 2а-0870/3482/11
Суддя: Заяць В.С.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/54678/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддівЗайця В.С.
(суддя-доповідач), Голяшкіна О.В.,
Логвиненка А.О.,провівши попередній
розгляд справи за касаційною скаргою
Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року у справі

за позовом Запорізької районної ради
Запорізької області до
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області про визнання
протиправними та скасування вимог, -

В С Т А Н О В И В:

13 травня 2011 року Запорізька районна
рада Запорізької області пред'явила
позов до Контрольно-ревізійного
управління в Запорізькій області (далі
- КРУ в Запорізькій області) про
визнання протиправними та скасування
пунктів 2, 3, 4 вимог, викладених у листі
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області від 30 березня 2011
року № 08-08-15-15/2964 «Про обов'язкові
вимоги щодо усунення порушень,
виявлених ревізією Запорізької
районної ради».

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 04 липня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року, позовні вимоги задоволено
повністю.

Визнано протиправними та скасовано
пункти 2, 3, 4 вимог, викладених у листі
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області від 30 березня 2011
року № 08-08-15-15/2964 «Про обов'язкові
вимоги щодо усунення порушень,
виявлених ревізією Запорізької
районної ради».

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, скаржник оскаржив їх.

У касаційній скарзі Державна фінансова
інспекція в Запорізькій області,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій, прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

Перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга підлягає
відхиленню.

Судами встановлено, що посадовими
особами КРУ в Запорізькій області на
підставі направлень від 02 лютого 2011
року № 153 та від 27 грудня 2010 року № 1879
проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
Запорізької райради за період з 01 січня
2007 року по 31 грудня 2010 роки.

За результатами ревізії відповідачем
складений Акт від 02 березня 2011 року №
08-21/0002 ревізії фінансово-господарської
діяльності Запорізької районної ради
за період з 01 січня 2007 року по 31 грудня
2010 роки.

22 березня 2011 року позивачем на адресу
відповідача листом від 21 березня 2011
року № 01-21/207 були направлені
заперечення до Акту, проте відповідно
до висновків, направлених відповідачем
листом від 29 березня 2011 року № 08-08-15-15/2895
«Про надання висновків на
заперечення», заперечення до Акту КРУ в
Запорізькій області не прийняті.

31 березня 2011 року відповідач надіслав
позивачу лист від 30 березня 2011 року
№08-08-15-15/2964 «Про обов'язкові вимоги щодо
усунення порушень, виявлених ревізією
Запорізької районної ради», відповідно
до якого, зокрема, вимагалося:

стягнути з осіб, винних у зайвих
виплатах грошових коштів у сумі 31909,86
грн., шкоду у порядку та розмірах,
встановлених статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів щодо
повернення зайво сплачених коштів в
сумі 11611,13 грн.;

відповідно до пункту 3.2 Інструкції з
обліку коштів, розрахунків та інших
активів бюджетних установ,
затвердженої наказом Державного
казначейства України від 26 грудня 2003
року № 242 (далі - Інструкція № 242), кошти,
які надійдуть на відновлення касових
видатків кошторису, проведених у
минулих бюджетних періодах,
перерахувати в доход районного бюджету
(п.2 вимоги);

стягнути з осіб, винних у зайвих
виплатах грошових коштів у сумі 16 695,39
грн., шкоду у порядку та розмірах,
встановлених статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до
державних цільових фондів щодо
повернення зайво сплачених коштів в
сумі 6061,01 грн.;

відповідно до пункту 3.2 Інструкції № 242,
кошти, які надійдуть на відновлення
касових видатків кошторису, проведених
у минулих бюджетних періодах,
перерахувати в доход районного бюджету
(п.3 вимоги); стягнути з осіб, винних у
недоотриманні спеціальним фондом
районної ради коштів у сумі 32911,36 грн.,
шкоду у порядку та розмірах,
встановлених статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України;

внести зміни до договорів оренди та
провести їх у відповідність з вимогами
Методики № 6 або підготувати та подати
на розгляд сесії Запорізької районної
ради проект щодо внесення змін до
Методики № 6 в частині зарахування
орендарями плати за оренду нежитлових
приміщень, які перебувають на балансі
бюджетних установ, до районного
бюджету в повному обсязі (пункт 4
вимоги).

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції послався на Закони
України «Про оплату праці», «Про
індексацію грошових доходів
населення» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин),
постанову Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Порядку проведення
індексації грошових доходів
населення» від 17 липня 2003 року № 1078 (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин, далі - постанова
№ 1078), Закон України «Про державну
таємницю», Положення про порядок, види
і розміри компенсації громадянам у
зв'язку з роботою, яка передбачає
доступ до державної таємниці,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 15 червня 1994 року
№ 414 та прийшов до висновку про
обґрунтованість та законність
позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погодився із
висновком суду першої інстанції та
залишив постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 04
липня 2011 року без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується із правовою позицією
судів першої та апеляційної інстанцій
із огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 7 частини 1 статті 10 Закону
України «Про державну
контрольно-ревізійну службу в України»
від 26 січня 1993 №2939-XII (у редакції чинній
на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Закон № 2939-XII)
відповідачу надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів.

Статтею 13 Закону України «Про оплату
праці» від 24 березня 1995 року № 108/95
передбачається, що оплата праці
працівників установ і організацій, що
фінансуються з бюджету, здійснюється
на підставі актів Кабінету Міністрів
України в межах бюджетних асигнувань.

Питання здійснення індексації доходів
громадян врегульовані Законом України
«Про індексацію грошових доходів
населення» від 3 липня 1991 року № 1282-XII (у
редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин, далі - Закон
№1282), постановою Кабінет Міністрів
України «Про затвердження Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення» від 17 липня 2003 року
№ 1078 (у редакції чинній на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- постанова № 1078).

Відповідно до статті 2 Закону № 1282
індексації підлягають грошові доходи
громадян, одержані ними в гривнях на
території України і які не мають
разового характеру, зокрема оплата
праці (грошове забезпечення).

Згідно до пункту 2 Порядку № 1078,
індексації підлягає оплата праці
найманих працівників підприємств,
установ, організацій у грошовому
виразі, яка включає оплату праці за
виконану роботу згідно з тарифними
ставками (окладами) і відрядними
розцінками, доплати, надбавки, премії,
гарантійні та компенсаційні виплати,
передбачені законодавством, а також
інші компенсаційні виплати, що мають
постійний характер.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що
місяць, в якому відбулося підвищення
грошових доходів населення за рахунок
його постійних складових, вважається
базовим при обчисленні індексу
споживчих цін для індексації грошових
доходів населення.

Згідно підпункту 2 пункту 2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09 березня
2006 року № 268 надано право керівникам
органів у межах затвердженого фонду
оплати праці, зокрема, здійснювати
преміювання працівників відповідно до
їх особистого вкладу в загальні
результати роботи в межах коштів,
передбачених на преміювання у
кошторисі відповідного органу, та
економії коштів на оплату праці, а
починаючи з 1 січня 2007 року - у межах
фонду преміювання, утвореного у
розмірі не менш як 10 відсотків
посадових окладів та економії фонду
оплати праці.

Як вбачається із матеріалів справи на
підставі погодження із Службою безпеки
України від 26 жовтня 2006 року № 4400, у
період з 01 листопада 2006 року по 02
вересня 2010 року голова Запорізької
райради Гоменюк І.А. мав допуск до
державної таємниці за формою № 2.

На виконання постанови Верховної Ради
України від 21 січня 1994 року № 3856-XII «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про державну таємницю», постановою
Кабінету Міністрів України від 15
червня 1994 року № 414 було затверджено
Положення про порядок, види і розміри
компенсації громадянам у зв'язку з
роботою, яка передбачає доступ до
державної таємниці, згідно із пунктом 6
якого персональний склад осіб, які
працюють в умовах режимних обмежень, та
розмір надбавки визначаються
керівником відповідного органу
законодавчої, виконавчої та судової
влади, органу прокуратури, інших
органів державної влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
органу місцевого самоврядування,
підприємства, установи та організації,
де працюють ці особи. Надбавка до
посадових окладів (тарифних ставок)
виплачується лише за наявності дозволу
на провадження діяльності, пов'язаної з
державною таємницею, наданого
відповідно до законодавства про
державну таємницю.

Як вбачається з матеріалів справи,
чотири суб'єкти господарювання
(Українське державне підприємство
поштового зв'язку «Укрпошта», ПП
ОСОБА_5, ПП ОСОБА_6, ПП «Контакт»), які
відповідно до договорів, орендували у
період, що перевірявся, у позивача
нежитлові приміщення з грудня 2007 року
по грудень 2010 року перераховували
оплату за оренду приміщень у загальній
сумі 32 911,36 грн. відповідно до
виставлених рахунків до районного
бюджету.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права
та прийшли до вірного висновку, що
оскільки прийняття рішення
Запорізькою райрадою про преміювання
чи встановлення надбавок та їх розмір
не носить постійний характер та
залежить від фінансових можливостей
підприємства, такі виплати не є
постійним складником доходу
працівника, а отже місяць виплати
більшої суми премії чи надбавки не може
вважатися базовим місяцем; виплата
надбавки у зв'язку з роботою, яка
передбачає доступ до держаної
таємниці, не знаходиться в залежності
від об'єму виконаних робіт, при цьому
розмір встановленої надбавки залежить
лише від ступеня секретності
інформації; ревізією
фінансово-господарської діяльності
Запорізької районної ради не
встановлено фактів нецільового
використання коштів, які надходили до
районного бюджету як оплата за оренду
нежитлових приміщень, при цьому, на
даний час всі кошти з оплати за оренду
нежитлових приміщень орендарями
спрямовуються на спеціальний рахунок
Запорізької райради, а тому пункти 2, 3, 4
вимог, викладених у листі
Контрольно-ревізійного управління в
Запорізькій області від 30 березня 2011
року № 08-08-15-15/2964 «Про обов'язкові
вимоги щодо усунення порушень,
виявлених ревізією Запорізької
районної ради» є протиправними та
підлягають скасуванню.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів першої
та апеляційної інстанцій та
встановлених обставин справи.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Оскільки суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального та процесуального права,
підстав для задоволення касаційної
скарги немає.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 230, 231 КАС
України, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Запорізькій області
відхилити, а постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від 04
липня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237, 238, 239-1 КАС
України.

Судді: