Справа № 752/4040/14-а
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Колдіна
Суддя-доповідач: Чаку
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду апеляційну скаргу
представника ОСОБА_2 на ухвалу
Голосіївського районного суду міста
Києва від 26 травня 2014 року про у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернулася до суду з позовом до
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у місті Києві державної
адміністрації, Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльність
відповідачів та зобов'язання
управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної в місті Києві державної
адміністрації і Київський міський
центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат здійснити
перерахунок, нарахувати та виплатити
щорічну допомогу на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи за період з
1996 року по 2013 рік; зобов'язання
відповідачів здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити одноразову
компенсацію як інваліду 2 групи з числа
учасників ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, який став
інвалідом внаслідок Чорнобильської
катастрофи в розмірі 45 мінімальних
заробітних плат; зобов'язання
відповідачів в подальшому
нараховувати та виплачувати щорічну
допомогу на оздоровлення в розмірі 5
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальних захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Голосіївський районний суд міста Києва
своєю ухвалою від 26 травня 2014 року
позов залишив без розгляду.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, представник апелянта подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Голосіївського
районного суду міста Києва від 26 травня
2014 року та постановити нову про
направлення справи до суду першої
інстанції для продовження розгляду. На
думку апелянта, зазначену ухвалу суду
прийнято з порушенням норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а ухвала суду не
підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Суд першої інстанції залишаючи
адміністративний позов без розгляду,
виходив з того, що позивачем було
пропущено строки звернення до суду.

Колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звернулася 24.03.2014 року до суду з
даним позовом.

В обґрунтування свого позову позивач
зазначає, що вона має статус
постраждалої внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії і має 2
групу інвалідності у зв'язку з
захворюванням, пов'язаним з
Чорнобильською катастрофою.

Звертаючись до суду позивач не
зазначає, коли вона дізналася про
порушення свого права, а лише
посилається на положення Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
12.09.1997 року в частині визначення
строків позовної давності для
звернення до суду за захистом прав на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю в
тридцять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Звертаючись до суду позивач не
зазначає, коли вона дізналася про
порушення свого права, а лише
посилається на положення Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
12.09.1997 року в частині визначення
строків позовної давності для
звернення до суду за захистом прав на
відшкодування ядерної шкоди,
спричиненої тілесному здоров'ю в
тридцять років.

Однак, як вбачається з матеріалів
справи позивачу нараховується
одноразова щорічна допомога на
оздоровлення в липні відповідного року
на підставі поданої нею заяви.

Згідно з довідкою, наданою управлінням
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної в місті Києві
державної адміністрації одноразова
щорічна допомога на оздоровлення,
починаючи з 01.07.2002 року (часу
перебування на обліку) нарахована
позивачу і виплачена у визначені
строки.

Будь-яких доказів, на підтвердження
поважності пропуску позивачем строків
звернення до суду з даними вимогами, а
саме, що позивач за станом здоров'я або
з інших поважних причин була
позбавлена можливості вчасно
звернутися до суду з даними позовними
вимогами про захист порушеного права,
суду не надано.

Суд першої інстанції правильно
зазначив, що норми Віденської
конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
12.09.1997 року є загальними нормами права,
однак питання щодо визначення строків
звернення до суду в порядку
адміністративного судочинства з
приводу оскарженню дій або
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень регулюється спеціальними
нормами, а саме положеннями ст.ст. 99, 100
КАС України.

Відповідно до ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку.

За встановлених обставин, колегія
суддів апеляційної інстанції
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необхідність залишення
без розгляду позовних вимог позивача в
частині визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату щорічної
одноразової соціальної допомоги на
оздоровлення відповідно до положень
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» за період з 1996 року по 2013
рік у зв'язку з пропуском строку
звернення до суду.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а ухвала суду першої
інстанції підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного
суду міста Києва від 26 травня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Старова Н.Е.

Мєзєнцев Є.І.