Справа № 759/6683/14-а
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Кириленко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд в складі:
головуючого - судді Мєзєнцева Є.І.,
суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва на
постанову Святошинського районного
суду м. Києва від 30 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Святошинському районі м.
Києва про визнання дій неправомірними
та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій відповідача щодо відмови
у призначенні пільгової пенсії
неправомірними та зобов'язання
відповідача призначити пенсію на
пільгових умовах із зниженням
пенсійного віку на 10 років відповідно
до Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Постановою Святошинського районного
суду м. Києва від 30 травня 2014 року
вимоги адміністративного позову було
задоволено повністю.

Відповідач, посилаючись в апеляційній
скарзі на неповне з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
порушення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким відмовити в задоволені позову
повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1, 2 частини
першої статті 1832.

З доповіді судді-доповідача
вбачається, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, особиста участь сторін не
обов'язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження, як це
передбачено ст. 197 КАС України.

Перевіривши повноту встановлення
судом першої інстанції фактичних
обставин справи та правильність
застосування ним норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг 50-річного
віку, має статус учасника ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2-ї категорії, що підтверджується
посвідченням серії НОМЕР_1 від 20 січня
2004 року.

05 листопада 2013 року позивач звернувся
до Управління Пенсійного фонду
України у Святошинському районі міста
Києва із заявою про призначення пенсії
за віком відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

Згідно відповіді Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі міста Києва від
10 січня 2014 року позивачу було
відмовлено в призначені пенсії на
пільгових умовах, оскільки ним не було
надано необхідних документів, які б
підтверджували кількість днів роботи в
зоні ЧАЕС (посвідчення про відрядження
в зону ЧАЕС із зазначенням населених
пунктів зони, про підвищену оплату
праці в зоні ЧАЕС, виписки з особових
рахунків про підвищену оплату праці).

Відповідно до статті 15 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" підставами
для визначення статусу громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи є період роботи (служби) у
зоні відчуження, що підтверджено
відповідними документами.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення. самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», зокрема
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які працювали у
зоні відчуження з моменту аварії до 1
липня 1986 року незалежно від кількості
робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31
грудня 1986 року - не менше 5 календарних
днів - на 10 років.

Відповідно до ст. 65 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та потерпілим від
Чорнобильської катастрофи видаються
посвідчення, виготовлені за зразками,
затвердженими Кабінетом Міністрів
України. Посвідчення "Учасник
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від
Чорнобильської катастрофи" є
документами, що підтверджують статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та надають
право користування пільгами,
встановленими цим Законом.

Що стосується твердження апелянта про
відсутність підстав для призначення
пенсії відповідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
через відсутність документів, які
підтверджують кількість днів роботи в
зоні ЧАЕС, колегія суддів зазначає
наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачу було видано посвідчення
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії
НОМЕР_1 від 20 січня 2004 року (категорія 2)
(а.с.8).

Згідно положень ст. 65 Закону №769Х-ІІ,
посвідчення "Учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС" є документом що підтверджують
статус громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та надають право користування
пільгами, встановленими цим Законом.

Проаналізувавши вищевикладені норми
законодавства, колегія апеляційного
адміністративного суду приходить до
висновку, що твердження апелянта щодо
відсутності підстав для призначення
позивачу пенсії зі зменшенням
пенсійного віку є необґрунтованим,
оскільки єдиним документом, що
підтверджує статус громадянина, який
постраждав внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та надають право
користуватися пільгами, встановленими
Законом №796-ХІІ, зокрема призначення
пенсії зі зменшенням пенсійного віку,
встановленого для одержання державних
пенсій, є посвідчення «Учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС», а різного роду
довідки про евакуацію, відселення,
самостійне переселення, про період
проживання та роботи на забрудненій
території є лише підставами для
визначення в установленому порядку
статусу учасника ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС.

Аналогічна правова позиція викладена в
Постанові Верховного Суду України від
21.11.2006 року, яка у відповідності до
положень ст. 244-2 КАС України є
обов'язковою для застосування.

Крім того, відповідно до вимог абзацу
7 підпункту "г" пункту 7 Порядку надання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", позивач надав
відповідачеві посвідчення учасника
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та довідку форми
№ 122 від 07.10.2003 року та від 28.10.2013 р. про
його роботу в зоні відчуження в період
з 08.05.1986 р. по 11.05.1986 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позивач має право
на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах відповідно до
положень ст. 55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Доводи апеляційної скарги зазначених
вище висновків суду попередньої
інстанції не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судом першої
інстанції при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
залишити без задоволення, а постанову
Святошинського районного суду м. Києва
від 30 травня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Мєзєнцев Є.І.

суддя

Файдюк В.В.

суддя

Чаку Є.В.

Головуючий суддя
Мєзєнцев Є.І.

Судді:
Файдюк В.В.

Чаку Є.В.