Справа № 2709/12/2070
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
№ 2а- 2709/12/2070
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді - Мар'єнко Л.М.,
при секретарі судового засідання -
за участю: представника позивача -
ОСОБА_1, представника відповідача -
Ролінського Б.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення - рішення та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
Позивач, Фізична особа - підприємець
ОСОБА_4, звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби, в якому просить суд
визнати недійсними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова №
та рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова про застосування штрафних
року на суму 710 000 грн.
Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 31.05.2012 року
у задоволенні адміністративного
позову Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення - рішення та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Харківської області Державної
податкової служби про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення - рішення та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 залишено без
задоволення. Постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
31.05.2012 року залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 27.03.2014 року за позовом
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення - рішення та рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій. Касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_3 задоволено.
Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 31.05.2012 року
та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16.10.2012 року
скасовано. Справу 2а-2709/12/2070 направлено
на новий розгляд до суду першої
Ухвалою суду від 21.08.2014 року, яка
занесена до журналу судового
засідання, на підставі ст. 55 КАС України
проведено заміну відповідача -
Державну податкову інспекцію у
Дзержинському районі м. Харкова
Харківської області Державної
податкової служби на правонаступника -
Державну податкову інспекцію у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вважає безпідставними
визначення інспекторами податкового
органу обсягу виручки за даними
перевірки у розмірі 3366205,34 грн. та
визначення розміру податку з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності за 2008 рік у
розмірі 27 077,34 грн. та за 2009 рік у розмірі
65 944,19 грн. ФОП ОСОБА_3 стверджувала, що
здійснювала облік операцій по
договорам комісії, згідно вимог 1 та 5
Порядку, відображаючи в обліку лише
суму виручки, яка дійсно належить саме
їй та є у свою чергу сумою комісійної
винагороди. Також, представник
позивача ОСОБА_1 в додаткових
поясненнях зазначив, що позивач з 12.08.2008
року по 30.09.2009 року включно діяла як
комісіонер по операціям з придбання
товарів за договорами комісії, тобто
покупці товарів (кузовів - фургонів)
укладали з ФОП ОСОБА_3 договір комісії
на пошук та придбання певного виду
товарів. Для виконання умов укладених
договорів комісії на придбання товару
ФОП ОСОБА_3 укладала договори придбання
з ППФ "КОНС". Товар, придбаний за
дорученням та за рахунок комітентів,
передавався згідно з актами виконаних
робіт, в яких водночас визначалась сума
комісійної нагороди комісіонера за
виконане доручення. Кошти, що надходили
від комітентів за договорами
доручення, перераховувались
постачальнику за товар. Суми
комісійної винагороди утримувались з
коштів, які надходили від комітентів за
договорами комісії. До виручки ФОП
ОСОБА_3 за відповідні періоди включено
суми комісійної винагороди, що
надійшла на розрахунковий рахунок або
готівкою від комітентів. Виконання
договорів комісії на придбання
підтверджується належним чином
оформленими первинними документами.
Відповідач проти позову заперечував,
від представника відповідача
Ролінського Б.І. до суду надійшли
письмові заперечення, в яких
представник просив відмовити в
задоволенні позовних вимог,
зазначивши, що перевищення обсягу
виручки встановленого для платників
єдиного податку відповідно до ст.1
Указу Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року №727/98
здійснене ФОП ОСОБА_3 у третьому
кварталі 2008 року складає 9137,16 грн. (
591377,16 грн. - 500000 грн.), яке відбулося
29.09.2008 року, тому сума такого
перевищення підлягає оподаткуванню у
порядку, встановленому розділом IV
Декрету КМ "Про податковий податок для
громадян" від 26.12.1992 року №13-92 - податком
з доходів фізичних осіб, у 2008 році та 1-3
кварталі 2009 року - 15%. Обсяг виручки від
реалізації товарів, вказаний у звітах
позивача не відповідає даним книг
обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_3
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги в
повному обсязі, просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві та письмових
Представник відповідача Ролінський
Б.І. у судовому засіданні заперечував
проти позову, просив відмовити у його
задоволенні, посилаючись на наведені у
письмових запереченнях обставини.
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступні обставини.
Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
(далі - ФОП ОСОБА_3) зареєстрована як
фізична особа - підприємець 11.08.2008 року
(т.1 а.с.75), перебувало на обліку в ДПІ у
Дзержинському районі м. Харкові з 12.08.2008
року, як платник єдиного податку (т.1
Фахівцями ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкові проведена планова
документальна виїзна перевірка
фінансово - господарської діяльності
ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 12.08.2008 року по
За результатами перевірки складений
акт від 13.01.2010 року №42/1702/228/НОМЕР_1 (т.1
а.с.11-25), яким встановлено порушення, а
- ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" від 26.12.1992 року № 13-92, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, в результаті чого
донараховано податок з доходів
фізичних осіб від здійснення
підприємницької діяльності нараховано
податок з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності
- ст. 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року № 727/98,
який діяв на час виникнення спірних
правовідносин, виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично отримана
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або (та) в касу
за здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг);
- п. п. 6, 12 ст. 9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 року №265/95-ВР, який
діяв на час виникнення спірних
правовідносин, за період з 12.08.2008 по
30.09.2009 року, не застосування
реєстраторів розрахункових операцій
Згідно листа за підписом заступником
начальника ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова Дикань О.А. від 11.03.2010 року
№5495/10/17-224, позивачу повідомлялось, що у
зв'язку з допущеною опечаткою, яка
виникла при роздрукуванні акту "Про
результати документальної планової
виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 12.08.2008 року по 30.09.2009 року" від
13.01.2010 року № 42/1702/НОМЕР_1 податкова
просила вважати абзац 2 на сторінці 15
цього акту в наступній редакції: …" п. 1,
2 ст. 3, п. 6, 12 ст. 9 Закону України № 1776-ІІІ
від 01.06.2000 року "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг", із змінами та
доповненнями за період 12.08.2008 по 30.09.2009,
не застосування реєстраторів
розрахункових операцій на суму 154100,00
грн." (т.1 а.с. 52).
19.01.2010 року ФОП ОСОБА_3 оскаржила акт
перевірки від 13.01.2010 року
№42/1702/228/НОМЕР_1 до ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкова (т. 1 а.с. 31-33).
Листом ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкові про розгляд заперечень від
22.01.2010 року №1137/10/17-224 висновки акту
перевірки були залишені без змін (т.1
За результатами висновків, викладених
в акті перевірки, ДПІ у Дзержинському
районі м. Харкові винесено податкове
повідомлення-рішення від 27.01.2010 року
податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем - податок з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності у розмірі
застосування штрафних (фінансових)
Рішенням Державної податкової
адміністрації у Харківській області за
результатами розгляду скарги від 16.03.2010
року №386/14/25-203 скасовано рішення від
27.01.2010 року № /0, а скарга ФОП
ОСОБА_3 від 05.02.2010 року задоволена та
зобов'язано ДПІ у Дзержинському районі
застосувати штрафні (фінансові)
санкції у загальному розмірі 710000 грн.
(142000 грн.*5) з посиланням на порушення
пунктів 1,2 ст.3 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" (т.1 а.с.47-50).

01.03.2010 року ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова була надіслана перша
податкова вимога за № 1/996 на суму
податку з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності у
розмірі 93 021,53 грн. (т. 1 а.с. 29-30).

25.03.2010 року ДПІ у Дзержинському районі
м. Харкова було винесене та направлено
позивачу рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № ,
яким визначено суму штрафу у розмірі 710
000 грн. (а.с. 54).

Щодо позовних вимог про визнання
недійсним та скасування податкового
повідомлення-рішення від 27.01.2010 року №
/0, суд зазначає наступне.

З акту перевірки від 13.01.2010 року
№42/1702/228/НОМЕР_1 вбачається, що
підставою для висновку щодо визначення
суми податкового зобов'язання (з
урахуванням штрафних (фінансових)
санкцій) за платежем - податок з доходів
фізичних осіб - суб'єктів
підприємницької діяльності у розмірі
93021, 53 грн. стало, на думку податкового
органу, перевищення виручки,
встановленої для платників єдиного
податку відповідно до ст.1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року № 727/98№
727/98, яка склала у 3 кварталі 2008 році 91377,16
грн. У зв'язку з порушенням ФОП ОСОБА_3,
платник єдиного податку перейшла на
загальну систему оподаткування, тому
сума перевищення підлягає
оподаткуванню у порядку, встановленому
розділом IV Декрету Кабінету міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян" від 26.12.1992 року №13-92, податком
з доходів фізичних осіб, у 2008 році та
І-ІІІ кварталі 2009 року - 15%.

Проте суд не погоджується з висновками,
зазначеними в акті перевірки від 13.01.2010
року №42/1702/228/НОМЕР_1, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що між комисіонером
ФОП ОСОБА_3 та комітентами: ПП "ТД Конс",
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП "Укравтоснаб", ТОВ
"Шостинский Хлібокомбінат", ВАТ
"Україна", ФОП ОСОБА_8, ПП "Транссервіс",
ОСОБА_9, ВАТ ТПК "ОМЕГА - АВТОПОСТАВКА",
ВАТ Хлібзавод "Нова - Баварія", ЗАТ АТГ
"Спецтехніка" та іншими укладено
договори комісії від 07.11.2008 року, від
18.12.2008 року, 17.12.2008 року, від 02.12.2008 року,
від 24.11.2008 року, від 20.11.2008 року, 19.11.2008
року, від 18.11.2008 року, від 13.11.2008 року, від
10.11.2008 року, від 02.03.2009 року, від 23.02.2009
року тощо (т.1
а.с.90,92,94,96,98,100,102,104,106,108,110-248, т.2 а.с.1-91, т.7
а.с.71-111). Згідно п.1. договорів -
комісіонер зобов'язується заключити
від свого імені за дорученням та за
рахунок комітента договір на поставку
ТМЦ (кузова- фургона), також відповідно
до п.1.3 договорів - товар придбаний
комісіонером для комітента є власністю
комітента.

На виконання умов договорів комісії
ФОП ОСОБА_3 виконала роботи за
договорами комісії, що підтверджується
актами виконаних робіт від 26.11.2008 року,
від 29.12.2008 року, від 25.12.2008 року, від
29.12.2008 року, 27.11.2008 року, від 26.11.2008 року,
від 28.11.2008 року, від 26.11.2008 року, 12.12.2008
року, від 21.11.2008 року, 11.03.2009 року, 16.04.2009
року тощо (т.1 а.с. 91,93,97,99,101,103,105,107,109,111-249,
т.2 а.с.2-92, т.7 а.с.2-110), видатковими
накладними (т.4 а.с.73-166, т.5 а.с.115-173).

Судом встановлено, що отримання коштів
на придбання за договором комісії
товарів та списання коштів за
придбаний товар для комітентів,
підтверджується виписками по рахунку
ФОП ОСОБА_3 (т.2 а.с.93-250, т.3 а.с.1-21, т.4 а. с.
157-250, т.5 а.с.1-114).

Позивачем надано до матеріалів справи
докази оприбуткування винагороди за
договорами комісії у бухгалтерському
обліку позивача - журнали-ордери
"Розрахунки з комітентами по операціям
з придбання товарів за договорами
комісії" за 3-4 квартал 2008 року та 1-3
квартал 2009 року (т. 4 а.с. 48-56) та книга
обліку доходів і витрат (т.4 а.с.57-66), що
також підтверджує фактичне здійснення
фінансово-господарських відносин між
позивачем та комісіонерами.

Також, судом встановлено, що на
підтвердження виконання за договором
комісії зобов'язань, між ФОП ОСОБА_3
(покупець) та ППФ "КОНС" (продавець)
укладено договори поставки від 03.08.2009
року, від 29.07.2009 року, від 28.07.2009 року, від
22.07.2009 року, від 20.07.2009 року, від 15.07.2009
року, від 13.07.2009 року, від 07.07.2009 року, від
02.07.2009 року, від 23.06.2009 року, від 18.06.2009
року, від 16.06.2009 року тощо. Згідно п. 1.1
договорів поставки - продавець продає,
а покупець придбає кузова фургони (т.3
а.с.43-170, т.5 а.с.175-250, т.6 1-45).

Позивачем надані всі належні первинні
документи, що підтверджують реальність
та факт придбання товарів для
комісіонерів за договором комісії.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем включено до складу доходу
кошти отримані за виконання
зобов'язань за договорами комісій, та
зазначена сума прибутку не перевищує
визначену ст.1 Указу Президента України
"Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва" від 03.07.1998 року № 727/98.

Постановою Верховного суду України від
17.10.2011 року у справу за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_10 до
Лозівської об'єднаної державної
податкової інспекції у Харківській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень
рішень та рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій,
встановлено, що абзацом 5 статті 1 Указу
№ 727/98, виручкою від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг)
вважається сума, фактично одержана
суб'єктом підприємницької діяльності
на розрахунковий рахунок або в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).
Відповідно до пункту 1 частини другої
статті 1007 Цивільного кодексу України
довіритель зобов'язаний, якщо інше не
встановлено договором, забезпечити
повіреного засобами, необхідними для
виконання доручення. З таких підстав
суд касаційної інстанції погодився з
тим, що кошти, необхідні для виконання
позивачем своїх обов'язків за
договором доручення, передавалися йому
тільки після надання плану
використання цих коштів саме в
розпорядження, а не для використання на
власний розсуд, а отже не були
власністю позивача.

Зазначені кошти є саме засобами,
необхідними для виконання договорів
доручення, тому підстави для включення
їх до складу виручки позивача відсутні.

Таким чином, оскільки позивач не
перевищив встановлений Указом № 727/98
граничний обсяг виручки, то він не
повинен переходити на загальну систему
оподаткування та сплачувати податкові
зобов'язання, у тому числі з податку з
доходів та податку на додану вартість.

Суд зазначає, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, згідно ч.2 ст.161
КАС України, суд зобов'язаний
враховувати висновки Верховного Суду
України, викладені у рішеннях,
прийнятих за результатами розгляду
заяв про перегляд судового рішення з
підстави, передбаченої пунктом 1
частини першої статті 237 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Згідно ст.1011 Цивільного кодексу
України від 16.01.2003, № 435-IV, який діяв на
час виникнення спірних правовідносин,
за договором комісії одна сторона
(комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Згідно ст.1018 Цивільного кодексу
України, майно, придбане комісіонером
за рахунок комітента, є власністю
комітента.

Статтею 1007 Цивільного кодексу України,
передбачено, що довіритель
зобов'язаний, якщо інше не встановлено
договором, забезпечити повіреного
засобами, необхідними для виконання
доручення.

Відповідно до ч.1 ст.1013 Цивільного
кодексу України, комітент повинен
виплатити комісіонерові плату в
розмірі та порядку, встановлених у
договорі комісії.

Статтею 1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" № 727/98 від 03.07.1998 року
(діяв на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Суд зазначає, що суб'єкти малого
підприємництва фізичні особи мають
право перебувати на спрощеній системі
оподаткування, якщо в трудових
відносинах з ними, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Судом встановлено, що обсяг виручки,
отриманий від господарської
діяльності у 2008 році та 2009 році не
перевищує 500 тис. грн., оскільки позивач
діяв як комісіонер, а тому прибутком
для нього було тільки винагорода за
договорами комісії.

Згідно абз. 3 ст.6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
суб'єкт малого підприємництва, який
сплачує єдиний податок, не є платником
таких видів податків і зборів
(обов'язкових платежів): податку на
доходи фізичних осіб (для фізичних осіб
- суб'єктів малого підприємництва).

Згідно абз. 8 ст. 2 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва",
доходи, отримані від здійснення
підприємницької діяльності, що
обкладається єдиним податком, не
включаються до складу сукупного
оподатковуваного доходу за підсумками
звітного року такого платника та осіб,
що перебувають з ним у трудових
відносинах, а сплачена сума єдиного
податку є остаточною і не включається
до перерахунку загальних податкових
зобов'язань як самого платника податку,
так і осіб, які перебувають з ним у
трудових відносинах, включаючи членів
його сім'ї, які беруть участь у
підприємницькій діяльності.

Таким чином, позивач правомірно
включив до складу доходів тільки
винагороду за договорами комісії.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справа про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи викладене, в ході судового
розгляду справи не підтвердився
висновок відповідача щодо порушення
позивачем ст.13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян"та ст.1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва".

Щодо позовних вимог про визнання
недійсним та скасування рішення
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 25.03.2010 року № /0 на суму
710 000 грн., судом встановлено наступне.

Як вбачається з акту перевірки,
висновок щодо порушення позивачем
вимог Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" випливає з
висновку відповідача щодо перевищення
позивачем граничної суми виручки та
необхідність переходу позивача на
загальну систему оподаткування.

Як наведено судом вище, в судовому
засіданні зазначений висновок
податкового органу не підтвердився.

Отже, у податкового органу відсутні
підстави для застосування до позивача
п. п. 6, 12 ст. 9 Закону України "Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг".

Таким чином, рішення Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова про застосування
штрафних (фінансових) санкцій № /0
від 25.03.2010 року на суму

710 000 грн. винесено неправомірно.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, у справах щодо оскарження
рішень суб'єктів владних повноважень,
суди перевіряють, зокрема, чи прийняті
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення від 27.01.2010 року №
/0 та рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 25.03.2010
року № /0 прийняті Державною
податковою інспекцією у Дзержинському
районі м. Харкова необґрунтовано, не у
відповідності до чинного
законодавства, через що позовні вимоги
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення - рішення та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 160-163, 167, 186 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 до Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення - рішення та
рішення про застосування штрафних
(фінансових) санкцій - задовольнити в
повному обсязі.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова від 27.01.2010 року №/0.

Скасувати рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова від
25.03.2010 року №/0.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена у повному обсязі
26.08.2014 року.

Суддя
Мар'єнко Л.М.