Справа № 9101/163351/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа № 2а-2427/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління
Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2011 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-2427/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсіїного фонду
України в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області

про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У червні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області (далі -
відповідач), в якому просив:

- визнати дії відповідача
протиправними щодо нарахування та
здійснення перерахування раніше
призначеної додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю як особі,
котра постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи;

- зобов'язати відповідача провести
перерахунок та виплату, як
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії
(2 група інвалідності), основної пенсії
згідно вимог ст. 152 Конституції України,
ст. 1175 ЦК України та ст. ст. 50,54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, з розрахунку не нижче 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка повинна становити 75% від
мінімальної пенсії за віком,
встановленої ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з урахуванням
встановленого законодавством
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність - за період, з
моменту, коли з'явилось право на пенсію,
тобто з 22.05.1995 року по дату ухвалення
рішення судом першої інстанції, з
урахуванням проведених виплат;

- зобов'язати призначити
(встановити), як постраждалому,
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії (2 група інвалідності),
основну пенсію, в розмірі не менше 8
мінімальних пенсій за віком
встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», згідно вимог ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» та виплачувати щомісячно в
подальшому.

Постановою Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2011 року позов
задоволено частково, а саме:

- визнано незаконними дії відповідача
щодо виплати пенсії позивачу в розмірі,
меншому ніж встановлений ст.ст. 50,54
Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які

постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за період з 04.01.2011 року по
22.07.2011 року (включно);

- зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату основної пенсії
позивачу, як особі постраждалій
внаслідок Чорнобильської катастрофи І
категорії, встановивши її розмір не
менше восьми мінімальних пенсій за
віком, та нарахувати надбавку у розмірі
75% мінімальної пенсії за віком виходячи
із розміру мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і законодавчо визначеного
на час виплати розміру мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 04.01.2011 року
по 22.07.2011 року (включно) за виключенням
здійснених за цей період таких виплат.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
матеріалами справи підтверджено, що
позивач є особою, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
(категорія І), має ІІ групу
інвалідності. Позивач перебуває на
обліку у відповідача та має право на
отримання пенсії по інвалідності на
підставі ст. 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, на підставі ст. 50 цього ж
закону.

Відповідно до статті 50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) особам, що належать до
категорії 1 постраждалих від
Чорнобильської катастрофи, які є
інвалідами ІІ групи, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірі 75
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Згідно з частиною 4 статті 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в усіх
випадках розмір пенсії для інвалідів
ІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок
з Чорнобильською катастрофою, не може
бути нижчим 8 мінімальних пенсій за
віком.

Вихідним критерієм розрахунку
державної та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, виступає
мінімальна пенсія за віком, розмір якої
згідно з ч. 1 статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне забезпечення" встановлюється
в розмірі визначеного законом
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність.

Згідно відповіді відповідача (а.с.9-11)
позивач отримує державну пенсію та
додаткову пенсію відповідно до
постанов Кабінету Міністрів України
від 28.05.2008 р. № 530 та від 16.07.2008 р. № 654,
тобто в меншому розмірі ніж
передбачено Законом України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини 4 статті 9
КАС України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру державної та додаткової пенсії
позивачеві застосуванню підлягають
ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а не постанови Кабінету
Міністрів України від 28.05.2008 р. № 530 та
від 16.07.2008 р. № 654.

З огляду на те, що державна та додаткова
пенсія позивачу призначена довічно,
змін до ст.ст. 50, 54 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи на
законодавчому рівні не вносилось,
статус особи, як інваліда II групи І
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
не змінився, тому суд приходить до
висновку, що відсутні будь-які підстави
обмежувати строк нарахування та
виплати державної та додаткової пенсія
у розмірах, передбачених ст.ст. 50, 54
Закону України Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Разом з тим, відповідно до Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2011 рік" від 14 червня 2011 року,
прикінцеві положення Закону доповнено
пунктом 4, відповідно до якого
встановлено, що у 2011 році норми і
положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали в наслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

6 липня 2011 року Кабінетом Міністрів
України було прийнято Постанову №745
"Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набула
чинності 23 липня 2011 року.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню по
22.07.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсіїного фонду України в
Дніпропетровському районі
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
районного суду Дніпропетровської
області від 19 жовтня 2011 року у справі №
2а-2427/11 залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун