Справа № 2а/0370/1393/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/21728/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Ягодинської
митниці, Державної митної служби
України скасування наказу та
поновлення на роботі, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернувся
до суду з позовом до Ягодинської
митниці, Державної митної служби
України про визнання протиправними та
скасування наказу Державної митної
служби України від 17 квітня 2012
року №831-к, наказу Ягодинської митниці
від 18 квітня 2012 року №365-к в частині
припинення перебування на державній
службі в митних органах України за
порушення Присяги державного
службовця, поновлення на посаді та
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано наказ
Державної митної служби України від 17
квітня 2012 року №831 - к "Про припинення
перебування на державній службі" та
наказ Ягодинської митниці від 18 квітня
2012 року № 365 - к "Про оголошення наказу
Держмитслужби України від 17 квітня 2012
№ 831 - к "Про припинення перебування на
державній службі" в частині припинення
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3

Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого
інспектора митного поста "Дольськ"
Ягодинської митниці з 18 квітня 2012 року.
Постанову в частині поновлення ОСОБА_3
на посаді та стягнення заробітної
плати у межах суми стягнення за один
місяць в розмірі 2448,18 грн. звернуто до
негайного виконання.

Постановою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2013 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою
відмовлено позивачу у задоволенні
позову.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі,
ОСОБА_3 звернувся з касаційною скаргою,
в якій просить постанову суду
апеляційної інстанції скасувати та
залишити в силі постанову суду першої
інстанції, посилаючись на порушення
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_3 з 05 червня 1995
року працював в митних органах,
зокрема, з 23 липня 2011 року по дату
звільнення позивач працював на посаді
старшого інспектора митного поста
"Дольськ" Ягодинської митниці. Присягу
державного службовця прийняв 03 жовтня
1997 року.

Згідно з наказом ДМСУ № 831 - к від 17
квітня 2012 року "Про припинення
перебування на державній службі" та
наказу Ягодинської митниці від 18
квітня 2012 року №365-к "Про оголошення
наказу Держмитслужби України від 17
квітня 2012 №831-к "Про припинення
перебування на державній службі" за
порушення Присяги державних
службовців відповідно до пункту 6
частини 1 статті 30 Закону України «Про
державну службу» припинено 18 квітня 2012
року перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_3,
старшого інспектора митного поста
"Дольськ" Ягодинської митниці.

Зазначений наказ був прийнятий за
результатами службової перевірки, що
була проведена відповідно до наказу
начальника Ягодинської митниці від 10
квітня 2012 року № 232 "Про проведення
службової перевірки".

Вказаною перевіркою було встановлено,
що в період з 14 листопада 2011 року по 28
грудня 2011 року позивач неодноразово
здійснював митне оформлення товару
"горіх грецький з шкарлупою" за ціною 2.40
грн. за один кілограм та "горіх грецький
без шкарлупи" за ціною 3.25 грн. за один
кілограм відповідно до вимог статті 250
Митного кодексу України як таких, що
були придбані
громадянами-нерезидентами на
території України, загальна вартість
яких не перевищує суми іноземної
валюти, ввезеної цими громадянами під
час в'їзду в Україну, за умови подання
відповідних документів.

Таке оформлення проводилось позивачем
за ціною значно нижчою від ціни на
аналогічні товари, що оформлялись
Ягодинською митницею, яка становила
від 17.45 грн. до 62.27 грн. за один кілограм.

Тобто, позивач не провів аналізу рівня
митної та ринкової вартості цих
товарів, не виявив невідповідність
вартості та обсягу вивезеного товару,
придбаного за раніше ввезені грошові
кошти громадянином-нерезидентом, не
проконтролював забезпечення вивезення
з України відповідної та належної
кількості товару до сум попередньо
ввезених коштів, в результаті чого
громадянами-нерезидентами було
вивезено за межі території України
товарів на суму значно більшу від
задекларованої ними під час в'їзду в
Україну.

Крім цього, позивач не вніс інформацію
про вказаний товар до функціонального
модуля "Диспетчер зони митного
контролю" ПІК "Інспектор 2006" та
інформацію про цей товар та
транспортний засіб, яким він
переміщався через митний кордон
України до функціонального модуля
"Журнал пункту пропуску" ПІК "Інспектор
2006".

Відповідно до статті 408 Митного кодексу
України, чинного на час існування
спірних правовідносин, правовий статус
посадових осіб митної служби України,
їх права та обов'язки визначаються
Конституцією України, цим Кодексом, а в
частині, що не регулюється ним, -
Законом України «Про державну службу».

Крім того, у митній службі України діє
Дисциплінарний статут митної служби
України, який затверджується законом
(частина 2 статті 410 Митного кодексу
України).

Отже, порядок, умови проходження і
припинення державної служби в митних
органах встановлено Законом України
«Про державну службу» та
Дисциплінарним статутом митної служби
України (далі - Дисциплінарний статут).

Пунктом 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги, передбаченої у статті 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону України «Про
державну службу»: «Повністю
усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Отже, як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Як порушення Присяги, так і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) норм, а
дисциплінарне правопорушення
пов'язується лише з порушенням
правових вимог щодо проходження
публічної служби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 14 Закону
України «Про державну службу» за
невиконання чи неналежне виконання
службових обов'язків, перевищення
своїх повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення; до службовців, крім
дисциплінарних стягнень, передбачених
чинним законодавством про працю
України, можуть застосовуватися такі
заходи дисциплінарного впливу, як
попередження про неповну службову
відповідність і затримка до одного
року у присвоєнні чергового рангу або у
призначенні на вищу посаду.

В абзацах першому та другому преамбули
Дисциплінарного статуту зазначено, що
цей Статут визначає суть службової
дисципліни, права та обов'язки
посадових осіб митної служби України,
яким присвоєно спеціальні звання, у
тому числі керівників митних органів,
спеціалізованих митних установ та
організацій, щодо забезпечення та
додержання дисципліни, а також види та
порядок застосування заохочень і
дисциплінарних стягнень; регулювання
правового становища державних
службовців, що працюють у митних
органах, здійснюється з урахуванням
вимог Закону України «Про державну
службу».

Відповідно до статті 21 Дисциплінарного
статуту порушення службової
дисципліни - це протиправне, винне
(умисне чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України.

Згідно зі статтею 22 Дисциплінарного
статуту до діянь, які є порушеннями
службової дисципліни, належать: 1)
порушення вимог законів та інших
нормативно-правових актів України з
питань митної справи, державної служби,
а також наказів та розпоряджень
безпосередніх та/або прямих
керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України.

Відповідно до статті 31 Статуту з метою
з'ясування всіх обставин вчинення
посадовою особою митної служби
дисциплінарного правопорушення
керівник митного органу має право
призначити службове розслідування.

Системний аналіз спеціальних і
загальних норм, наведених у статті 21,
частині першій статті 22, статті 31
Статуту, статтях 14, 17, 30 Закону України
«Про державну службу», свідчить, що за
вчинення посадовими особами митної
служби України порушень службової
дисципліни, дисциплінарних
правопорушень допускається
застосування дисциплінарних стягнень,
визначених у частині другій статті 22
Статуту, частині другій статті 9 Закону
України «Про державну службу»,
найбільш суворим з яких є звільнення.

У пункті 6 частини 1 статті 30 Закону
України «Про державну службу»
визначено не окремий вид
відповідальності державних службовців
за порушення Присяги, а спеціальну
підставу для припинення державної
служби. Саме ж припинення державної
служби відбувається у формі
звільнення.

Отже і порушення Присяги, і
дисциплінарне правопорушення може
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем як правових, так і
етичних (моральних) засад проходження
публічної служби. Таким чином,
припинення державної служби у зв'язку з
порушенням Присяги та дисциплінарна
відповідальність державних службовців
може бути наслідком існування схожих
фактичних підстав у разі вчинення
державним службовцем достатньо
близьких за характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушення.

Припинення державної служби за
порушення Присяги є найсуворішою
санкцією відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою. Тому рівень
юридичних гарантій захисту прав
зазначеної особи в процедурах
вирішення питань застосування такої
відповідальності повинен бути не
меншим, ніж під час звільнення з
митного органу за вчинення
дисциплінарного правопорушення, з
дотриманням строків притягнення до
дисциплінарної відповідальності.

Передумовою звільнення державного
службовця за вчинення дисциплінарного
правопорушення, пов'язаного зі
здійсненням службової діяльності, з
підстав припинення державної служби за
порушення Присяги, мають бути
встановлені внаслідок ретельного
службового розслідування, яке
регулюється Інструкцією.

Звільнення за порушення присяги може
мати місце лише тоді, коли достеменно
доведено, що державний службовець
скоїв проступок проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження державного органу та
унеможливлює подальше виконання ним
своїх обов'язків. Державний службовець,
який вчинив дисциплінарний проступок,
не може бути звільнений за порушення
Присяги, якщо цей проступок не можливо
кваліфікувати як порушення Присяги.

Таким чином, повно та всебічно
дослідивши всі обставини справи та
давши належну правову оцінку доказам,
суд першої інстанції обґрунтовано
задовольнив позовні вимоги, оскільки
дії суб'єкта оскарження не
відповідають чинному законодавству, а
суд апеляційної інстанції дійшов
помилкового висновку щодо відсутності
підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 226 КАС України суд
касаційної інстанції скасовує судове
рішення суду апеляційної інстанції та
залишає в силі рішення суду першої
інстанції, яке ухвалено відповідно до
закону і скасоване або змінене
помилково.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку, про
необхідність скасувати постанову суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити.

Постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2013 року скасувати.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: