Справа № 802/4418/13-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

26 серпня 2014 р.
Справа № 802/4418/13-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Комара П. А.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Кошевого Б. А.

представника позивача:
ОСОБА_1

представника відповідача 2:
Хващевська Л. М.

за відсутності представника
відповідача 1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_3

до: Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області в особі
Реєстраційної служби (Відповідач 1),
Державного реєстратора Юрій Наталії
Олексіївни (Відповідач 2)

про: визнання протиправним та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду із позовом
звернулася ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3,
позивач) до Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
в особі Реєстраційної служби (далі -
Відповідач 1), Державного реєстратора
Юрій Наталії Олексіївни (далі -
Відповідач 2) про визнання протиправним
та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем за заявою Вінницької
міської ради внесено запис до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, яким припинено право
власності ОСОБА_3 на нежитлове
приміщення магазину з баром -
кафетерієм. На думку позивача, такі дії
відповідача є протиправними, а
реєстрація припинення права власності
підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала у
повному обсязі та просила суд
адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Відповідач 1 у судове засідання
представника не направив, письмових
заперечень на позовну заяву з
нормативно-документальним
обґрунтуванням суду не надав, про час,
дату та місце судового засідання
повідомлявся завчасно та належним
чином.

Представник відповідача 2 заперечувала
проти задоволення позову з підстав
наведених у письмових запереченнях, що
долучені до матеріалів справи. Просила
суд відмовити в задоволенні позову у
повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши усі обставини
справи та надавши їм юридичну оцінку,
суд приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову виходячи з
наступних підстав.

Рішенням Вінницького міського суду
Вінницької області №232/5502/2012 від 20.12.2012
року визнано за ОСОБА_3 право власності
на реконструйоване нежитлове
приміщення магазину з
баром-кафетерієм, що знаходиться у
АДРЕСА_1.

В державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно внесено запис 18766 про
реєстрацію права власності даного
нерухомого майна. Як реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна
зазначено: , як підставу внесення
запису зазначено рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень
індексний номер 60904 від 17.01.2013, а як
підставу виникнення права власності
вказано рішення Вінницького міського
суду Вінницької області №232/5502/2012 від
20.12.2012 року.

Відповідно до положень статті 331 ЦК
України, якщо нерухоме майно
відповідно до закону підлягає
державній реєстрації, право власності
виникає з моменту державної
реєстрації.

Отже, з моменту державної реєстрації
ОСОБА_3 набула право власності на об'єкт
нерухомого майна, якому у в державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
про реєстрацію права власності
присвоєно номер .

З пояснень представника відповідача в
судовому засіданні з'ясовано, що
ОСОБА_3 29.04.2013 року та 19.06.2013 року
укладено договори купівлі продажу і
таким чином відбулось відчуження
об'єкту нерухомого майна ОСОБА_5

В свою чергу, ОСОБА_5 10.07.2013 року
відчужила об'єкт нерухомого майна
ОСОБА_6

В зв'язку із відчуженням об'єкту
нерухомого майна , що знаходиться у
АДРЕСА_1, в державному реєстрі речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності було внесено
реєстраційні записи за ОСОБА_5 та в
подальшому за ОСОБА_6 відповідно.

Вказана обставина визнана сторонами в
судовому засіданні, а тому в силу
частини 3 статті 72 КАС України не
підлягає доказуванню.

02.09.2013 року рішенням державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Юрій Н.О. за номером 5505083 внесено запис
про скасування державної реєстрації
нерухомого майна з реєстраційним
номером .

Судом встановлено, що державним
реєстратором прийнято вказане рішення
на підставі заяви представника
Вінницької міської ради Олексюк Тетяни
Святославівни та рішення апеляційного
суду Вінницької області №232/5502/12 від 19
березня 2013 року, яким скасовано рішення
Вінницького міського суду Вінницької
області №232/5502/12 від 20 грудня 2012 року.

Надаючи оцінку діям та рішенню
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Юрій Н.О., реєстраційної
служби Вінницького міського
управління юстиції Вінницької області
суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі
скасування на підставі рішення суду
рішення про державну реєстрацію прав
до Державного реєстру прав вноситься
запис про скасування державної
реєстрації прав.

Відповідно до пункту 41 Постанови
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011,
№ 1141 "Про затвердження Порядку ведення
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно" державний реєстратор
вносить записи до Державного реєстру
прав про скасування державної
реєстрації прав у разі скасування на
підставі рішення суду рішення
державного реєстратора про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень.

Внесення записів про скасування
державної реєстрації прав
здійснюється державним реєстратором
за заявою, форму та вимоги до
заповнення якої встановлює Мін'юст.

Процедуру прийняття і розгляду заяв
щодо внесення змін до записів, внесення
записів про скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав) та скасування записів
(далі - заява) Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (далі -
Державний реєстр прав), перелік
документів, необхідних для внесення
змін до записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав, права та обов'язки
суб'єктів, що є учасниками зазначеної
процедури визначає Порядок прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затверджений наказом
Міністерства юстиції України від 12.12.2011
року № 3502/5.

Відповідно до п. 2.1 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно для внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав
та скасування записів Державного
реєстру прав заявник подає органу
державної реєстрації прав, державним
реєстратором якого було проведено
державну реєстрацію прав, або
нотаріусу, яким проведено державну
реєстрацію прав, заяву та документи,
визначені цим Порядком.

Згідно з п. 2.6 вказаного Порядку для
внесення записів про скасування
державної реєстрації прав, скасування
записів Державного реєстру прав
заявник подає рішення суду про
скасування рішення державного
реєстратора, що набрало законної сили,
та копії документів, визначених у
пункті 2.3 цього розділу.

Відповідно до п. 2.10 Порядку прийняття і
розгляду заяв про внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень та скасування записів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно за результатами
розгляду заяви та документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
приймає рішення щодо внесення змін до
записів, внесення записів про
скасування державної реєстрації прав,
скасування записів Державного реєстру
прав або рішення щодо відмови у
внесенні змін до записів, відмови у
внесенні записів про скасування
державної реєстрації прав, відмови у
скасуванні записів Державного реєстру
прав.

З аналізу вказаних норм слідує, що
чинним законодавством України
передбачено порядок внесення запису до
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно про скасування
державної реєстрації права власності.
Такий запис вноситься виключно на
підставі рішення суду саме про
скасування рішення державного
реєстратора про державну реєстрацію
права власності.

Як вище було зазначено, реєстрації
права власності об'єкту нерухомого
майна за ОСОБА_3 передувало рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, індексний номер 60904 від 17.01.2013
року.

В ході розгляду справи судом з'ясовано,
що вказане рішення в судовому порядку
не скасовано.

За таких обставин, у відповідачів були
відсутні законні підстави для
прийняття оскаржуваного рішення про
скасування державної реєстрації права
власності на об'єкт нерухомого майна.

Відповідачі безпідставно ототожнили
рішення апеляційного суду Вінницької
області про скасування рішення суду
першої інстанції, яким визнавалось
право власності на нерухоме майно із
рішенням суду про скасування рішення
про державну реєстрацію права
власності.

Таким чином, приймаючи 02 вересня 2013
року рішення №5505083 та скасовуючи
державну реєстрацію права власності на
нерухоме майно з реєстраційним номером
, державний реєстратор прав на
нерухоме майно Юрій Н.О. діяла в
порушення вимог частини 2 статті 26
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень", пункту 41
Постанови Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011, № 1141 "Про затвердження
Порядку ведення Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно".

Тому, з огляду на встановлені в
розгляді справи та викладені
обставини, суд погоджується із
твердженнями позивача про
протиправність оскаржуваних дій та
рішення відповідачів.

Однак, визначаючись щодо заявлених
позовних вимог, суд бере до уваги
пояснення сторін про факт відчуження
ОСОБА_3 об'єкту нерухомого майна
(реєстраційний номер ) та
реєстрацію його права власності за
іншими особами.

Оскільки, станом на 02 вересня 2013 року
(дата вчинення оскаржуваних дій та
прийняття рішення) в Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно
внесено ряд записів про реєстрацію
права власності на об'єкт нерухомого
майна (реєстраційний номер ) за
іншими особами, то на думку суду
оскаржувані дії та рішення не
призводять до порушення прав,
інтересів позивача.

Таким чином, на час звернення до суду та
розгляду справи у позивача ОСОБА_3 не
встановлено порушених прав, інтересів,
які б підлягали судовому захисту.

Згідно приписів частини 1 статті 6 КАС
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Частиною 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Таким чином, в адміністративному
судочинстві підлягають захисту саме
порушені рішенням, діями суб'єкта
владних повноважень права фізичної
особи.

За сукупністю наведених обставин та
норм чинного законодавства,
констатуючи відсутність порушення
прав, свобод та інтересів позивача
рішенням, діями відповідачів, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволені позову.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 КАС України оцінює докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно частини 2 статті 71
цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного та враховуючи
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог, витрати пов'язані з
розглядом справи, згідно положень
статті 94 КАС України, позивачу не
відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя (підпис)
Комар Павло Анатолійович

Копія вірна:

суддя:

секретар: