Справа № П/811/2616/14
Суддя: Г.М. Момонт
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------ПОСТАНОВА
Справа №П/811/2616/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Момонт Г.М.,
розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Кіровограді
адміністративну справу
до відповідача: Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування наказів, поновлення на
службі та займаній посаді, зобов'язання
виплатити грошове утримання за час
секретаря судового засідання -
відповідача - Турчин О.М.,
ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Кіровоградській
- визнання протиправним та скасування
наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області від 2 липня 2014
року №650 «Про порушення службової
дисципліни ОСОБА_1» в частині
звільнення заступника командира
взводу №2 роти №1 батальйону
патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в Кіровоградській області
ОСОБА_1 - з органів внутрішніх справ;
- визнання протиправним та скасування
наказу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області від 9 липня 2014
року №223 о/с в частині звільнення
лейтенанта міліції ОСОБА_1, заступника
командира взводу №2 роти №1 батальйону
патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в Кіровоградській області
- поновлення на службі в органах
внутрішніх справ та займаній посаді;
- зобов'язання Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Кіровоградській області виплатити
грошове утримання за час вимушеного
В обґрунтування позовних вимог позивач
вказує, що його звільнено з органів
внутрішніх справ за грубе порушення
службової дисципліни, вимог ст.4, 7
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, пункту 21
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, п.2.2 розділу ІІ, п.2.2 розділу ІІІ
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України, що
виразилося у самовільному залишенні
місця несення служби з табельною
вогнепальною зброєю, однак позивач
вважає, що такий дисциплінарний
проступок не має тягнути найсуворіше
покарання - звільнення з органів
внутрішніх справ. Позивач зазначає, що
при прийнятті рішення щодо визначення
виду дисциплінарного стягнення
відповідачем порушені вимоги ст.14
Дисциплінарного статуту органів
внутрішніх справ України, оскільки
скоєний ним проступок не можна вважати
тяжким, так як він не спричинив
негативних наслідків, скоєний через
складні життєві обставини, при цьому за
час служби він не мав жодного стягнення
та мав п'ять заохочень.
Відповідачем до суду подано
заперечення на позовну заяву у
відповідності до якого позовні вимоги
ним не визнаються у повному обсязі,
оскільки притягнення до
дисциплінарної відповідальності
ОСОБА_1 у вигляді звільнення з ОВС
відбулося без порушень вимог Закону
України «Про міліцію», Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом ОВС та
Дисциплінарного статуту ОВС України, з
урахуванням всіх обставин порушення
дисципліни та особи позивача.
Відповідач вказує, що після
повідомлення ОСОБА_1 про
госпіталізацію його дружини до
лікарні, керівництвом вживалися дії з
метою здійснення його заміни на іншого
працівника, однак ОСОБА_1 без дозволу та
повідомлення керівництва самостійно
залишив місце несення служби, не
дочекавшись заміни. Відповідач
зазначає, що ОСОБА_1 за посадою був
особою начальницького складу,
офіцером, який у відповідності до
покладених на нього обов'язків
здійснював керівництво підлеглим
особовим складом в межах повноважень,
своїми діями продемонстрував явну
неповагу до керівництва, негативне
ставлення до його наказів, знехтував
інтересами служби, не виконав наказ
безпосереднього керівника, показав
неналежний приклад для своїх
підлеглих, порушив вимоги Присяги,
дисциплінарного статуту ОВС, Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового і начальницького складу ОВС,
Положення про проходження служби.
Відповідач зауважив, що вчинок
відповідача зумовив необхідність
перепланування, переорганізації та
перестановки особового складу загону,
вплинув на бойовий дух товаришів по
службі, став неналежним прикладом щодо
безумовного виконання одержаних
наказів від керівництва.
У судовому засіданні позивач та
представник позивача підтримали
заявлені позовні вимоги у повному
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позовних вимог з
підстав, зазначених у запереченнях на
адміністративний позов та доповненнях
На підставі ч.3 ст.160 КАС України в
судовому засіданні 27.08.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено
у строк до 01.09.2014 р., про що повідомлено
сторонам під час проголошення вступної
та резолютивної частини постанови в
судовому засіданні.
Дослідивши подані позивачем та
відповідачами документи і матеріали,
заслухавши пояснення сторін, покази
свідків, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
адміністративний суд,
ОСОБА_1 наказом УМВС України в
Кіровоградській області від 22.01.2010 р.
№31 о/с призначений інспектором
патрульної служби при УМВС України в
У відповідності до послужного списку
М-067939 ОСОБА_1 з 18.08.2010 р. займав посаду
інспектора патрульної служби 2-го
взводу роти патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області, з 12.11.2011 р. -
інспектора патрульної служби 2-го
взводу батальйону патрульної служби
при Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області, а з 23.11.2012 р. -
інспектора групи адміністративної
практики батальйону патрульної служби
при Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області (а.с.39-43).
Наказом УМВС України в Кіровоградській
області від 17.06.2013 р. №240 о/с ОСОБА_1
призначений виконуючим обов'язки
заступника командира взводу №2 роти №1
батальйону патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області (а.с.35).
Наказом УМВС України в Кіровоградській
області від 05.08.2013 р. №293 о/с лейтенант
міліції ОСОБА_1 призначений на посаду
заступником командира взводу №2 роти
№1 батальйону патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області (а.с.36).
Відповідно до наказу УМВС України в
Кіровоградській області від 04.05.2014 р.
№136 о/с дск з метою надання практичної
допомоги ГУ МВС України в Харківській
області із охорони громадського
порядку і безпеки громадян, з 04 травня
2014 року до окремого розпорядження
відряджено до м. Ізюма Харківської
області особовий склад
підпорядкованих підрозділів
патрульної служби, зокрема, 84
працівники БПС при Кіровоградському МВ
згідно зі списком (а.с.140-141, 142-144).
Старшим загону призначено командира
БПС при Кіровоградському МВ УМВС
підполковника міліції ОСОБА_4 (а.с.140).
Судом встановлено, що у складі БПС при
Кіровоградському МВ УМВС, відрядженому
до м. Ізюм Харківської області
перебував також заступник командира
взводу №2 роти №1 ОСОБА_1 (а.с.142).
26 травня 2014 року ОСОБА_1 самовільно
залишив місце несення служби та відбув
до м. Кіровограда, де здав табельну
вогнепальну зброю до чергової частини
Кіровоградського міського відділу
УМВС України в області та 29.05.2014 р. надав
письмові пояснення (а.с.48).
В ході службового розслідування,
проведеного на підставі наказу УМВС
України в Кіровоградській області від
20.06.2014 р. №172 (а.с.120), встановлено, що
26.05.2014 р. ОСОБА_1 перебуваючи на
території дільниці у смт. Дергачі
Харківської області звернувся до
командира роти №1 БПС при
Кіровоградському МВ УМВС старшого
лейтенанта міліції ОСОБА_5 та
повідомив, що його дружину, яка
знаходиться на восьмому місяці
вагітності раптово госпіталізовано до
лікарні, у зв'язку з чим йому необхідно
негайно виїхати до м. Кіровограда. Про
вказані обставини ОСОБА_5 доповів
командиру батальйону патрульної
служби при Кіровоградському МВ УМВС
підполковнику ОСОБА_4, який відразу
особисто зателефонував заступнику
начальника УМВС України в області
полковнику міліції Селезньову Д.М. та
розповів про обставини, що склалися.
Після телефонної розмови ОСОБА_4
повідомив ОСОБА_1 про те, що питання
його заміни вирішено позитивно та
готується наказ про відрядження одного
з працівників батальйону, який повинен
прибути до м. Харкова вранці 27.05.2014 р.
Через деякий час ОСОБА_1 знову
звернувся до ОСОБА_5 і почав
пропонувати різні варіанти його як
найшвидшого відбуття до м. Кіровограда
саме 26.05.2014 р. та не отримавши дозволу
від керівництва на відбуття до м.
Кіровограда ОСОБА_1 самовільно, не
здавши табельну вогнепальну зброю
вирушив до Кіровограда (а.с.135-137).
Висновком про результати службового
розслідування за фактом порушення
службової дисципліни лейтенантом
міліції ОСОБА_1, затвердженим 24.06.2014 р.
начальником УМВС України в
Кіровоградській області,
запропоновано звільнити ОСОБА_1 з
органів внутрішніх справ за грубе
порушення службової дисципліни, вимог
статей 4, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 р. №3460-ІV, п.21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 р. №114, Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 р. №382, п.2.2
розділу ІІ, п.2.2 розділу ІІІ Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 р. №155, що виразилося в
самовільному залишенні місця несення
служби з табельною вогнепальною зброєю
У судовому засіданні позивач та
представник позивача наголошували на
тому, що відповідачами під час
проведення службового розслідування
не було відібрано у нього письмових
пояснень. При цьому позивач зазначив,
що в такому разі він мав би можливість
додатково наголосити на тому, що у
зв'язку з госпіталізацією дружини до
лікарні йому терміново потрібно було
повернутися до м. Кіровограда, однак
керівництво його не відпускало.
У відповідності до змісту пп.6.3.2, 6.3.4 п.6.3
Інструкції про проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України, затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 12.03.2013 р. №230, особа стосовно якої
проводиться службове розслідування
має право брати участь у службовому
розслідуванні, у тому числі давати усні
чи письмові пояснення, робити заяви, в
установленому порядку подавати
документи, які мають значення для
проведення службового розслідування;
відмовлятися давати будь-які пояснення
щодо себе, членів своєї сім'ї чи
близьких родичів, коло яких визначено
законодавством України.
Згідно зі змістом пп.6.2.2 п.6.2 вказаної
Інструкції особа, що проводить
розслідування (виконавець) зобов'язана
у разі відмови опитуваної особи надати
пояснення в обов'язковому порядку
документально засвідчити таку відмову
складанням акта. Акт засвідчується
підписами не менше двох осіб, одна з
яких обов'язково повинна бути
виконавцем. Акт у триденний строк з
моменту складання в установленому
порядку реєструється в канцелярії
(секретаріаті) за місцем проходження
служби виконавця, а в разі неможливості
- в органі (підрозділі) внутрішніх
справ, працівник якого допустив
порушення, після чого вказаний акт
приєднується до матеріалів службового
Матеріали справи містять копію акта
від 24.06.2014 р. про відмову ОСОБА_1 надати
пояснення у рамках службового
розслідування, зі змісту якого
встановлено, що ОСОБА_1 в рамках
проведення службового розслідування
запропоновано надати пояснення за
фактом порушення службової дисципліни,
що виразилося у самовільному залишенні
місця несення служби, але він
відмовився, мотивуючи це тим, що раніше
вже надавав такі пояснення (а.с.134).
Зі змісту висновку про результати
службового розслідування за фактом
порушення службової дисципліни
лейтенантом міліції ОСОБА_1,
затвердженого 24.06.2014 р. встановлено, що
під час службового розслідування було
взято до уваги пояснення ОСОБА_1 надані
ним 29.05.2014 р., тобто до проведення
службового розслідування, а також
надану ОСОБА_1 довідку пологового
будинку №1 м. Кіровограда від 13.06.2014 р.
№27 (а.с.118, 131, 136). При цьому суд враховує,
що у судовому засіданні позивач
повідомив, що пояснення, надані ним
29.05.2014 р. є вичерпними.
З огляду на викладене, у судовому
засіданні не знайшло підтвердження
порушення відповідачем порядку
проведення службового розслідування у
зв'язку з не відібранням пояснень у
ОСОБА_1 під час проведення відповідного
службового розслідування.
Наказом УМВС України в Кіровоградській
області від 02.07.2014 р. №650 «Про порушення
службової дисципліни ОСОБА_1» за грубе
порушення службової дисципліни, вимог
статей 4, 7 Дисциплінарного статуту
органів внутрішніх справ України,
затвердженого Законом України від
22.02.2006 р. №3460-ІV, п.21 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29.07.1991 р. №114, Присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 28.12.1991 р. №382, п.2.2
розділу ІІ, п.2.2 розділу ІІІ Правил
поведінки та професійної етики осіб
рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України від
22.02.2012 р. №155, що виразилося в
самовільному залишенні місця несення
служби з табельною вогнепальною на
заступника командира взводу №2 роти №1
батальйону патрульної служби при
Кіровоградському МВ УМВС України в
області лейтенанта міліції ОСОБА_1
накладено дисциплінарне стягнення -
звільнення з органів внутрішніх справ
(а.с.37). Із зазначеним наказом ОСОБА_1
ознайомлений 04.07.2014 р. (а.с.37).
09.07.2014 р. проведено атестацію ОСОБА_1 за
висновками якої - займаній посаді не
відповідає, підлягає звільненню з ОВС
за порушення дисципліни (а.с.47-48).
Із змістом атестаційного листа ОСОБА_1
ознайомлений 03.07.2014 р. та у зв'язку з
незгодою з таким рішенням подав
відповідний рапорт (а.с.49).
Висновком про результати службового
розслідування за фактом незгоди з
текстом атестаційного листа та
рішенням атестаційної комісії
лейтенантом міліції ОСОБА_1,
затвердженим 04.07.2014 р. начальником УМВС
України в Кіровоградській області,
встановлено, що текст атестаційного
листа на лейтенанта міліції ОСОБА_1
відповідає дійсності (а.с.50-53).

09.07.2014 р. ОСОБА_1 ознайомлений з рішенням
атестаційної комісії та зазначив про
свою незгоду з таким рішенням (а.с.48).

За результатами атестації командиром
БПС при Кіровоградському МВ УМВС
України в Кіровоградській області
підполковником міліції ОСОБА_4 внесено
подання про звільнення ОСОБА_1 за п. 64
«є» (за порушення дисципліни) Положення
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України (а.с.56-57).

Наказом від 09.07.2014 р. №223 о/с згідно з п.64
«є» Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ (за порушення
дисципліни) лейтенанта міліції ОСОБА_1,
заступника командира взводу №2 роти №1
батальйону патрульної служби при
Кіровоградському міському відділі
УМВС України в області звільнено з
органів МВС у запас Збройних Сил (з
постановкою на військовий облік).
Підставами для звільнення стали наказ
УМВС від 02.07.2014 р. №650, атестаційний
лист, подання до звільнення, довідка
БПС при Кіровоградському МВ УМВС від
07.07.2014 р. №282 (а.с.58).

Питання, пов'язані з прийняттям,
проходженням та звільненням зі служби
в органах Внутрішніх Справ України
регулюється спеціальними законами,
зокрема Законом України «Про міліцію»
від 20.12.1990 р. №565-ХІІ, Положенням про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів
Української РСР від 29.07.1991р. N114 (далі -
Положення) та Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України,
затвердженим Законом України від 22.02.2006
р. №3460-ІV.

Відповідно до пп.«є» п.64 Положення,
особи рядового і молодшого
начальницького складу звільняються зі
служби в запас (з постановкою на
військовий облік) за порушення
дисципліни.

У відповідності до ч.1 ст.1
Дисциплінарного статуту, службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

Згідно зі ст.2 Дисциплінарного статуту,
дисциплінарний проступок - невиконання
чи неналежне виконання особою рядового
або начальницького складу службової
дисципліни.

Із огляду на зміст ч.1, 2 ст.7
Дисциплінарного статуту службова
дисципліна базується на високій
свідомості та зобов'язує кожну особу
рядового і начальницького складу,
зокрема, дотримуватися законодавства,
неухильно виконувати вимоги Присяги
працівника органів внутрішніх справ
України, статутів і наказів
начальників; дотримуватися норм
професійної та службової етики; стійко
переносити всі труднощі та обмеження,
пов'язані зі службою; сприяти
начальникам у зміцненні службової
дисципліни, забезпеченні законності та
статутного порядку.

Відповідно до ч.1-3 ст.4 Дисциплінарного
статуту наказ є формою реалізації
службових повноважень особи
начальницького складу, згідно з якими
визначаються мета і предмет завдання,
строк його виконання та відповідальна
особа, якій належить його виконати.
Накази можуть даватись як в усній, так і
в письмовій формі. У разі одержання
наказу від старшого прямого начальника
підлеглий зобов'язаний виконати його
та повідомити про це свого
безпосереднього начальника.

Згідно з п.21 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів УРСР від
29.07.1991 р. №114 та абз.2 п.45 Статуту
патрульно-постової служби міліції
України, затвердженого наказом
Міністерства внутрішніх справ України
від 28.07.1994 р. №404 особи рядового і
начальницького складу зобов'язані
проходити службу там, де це викликано
інтересами служби і обумовлено
наказами прямих начальників.

Відповідно до присяги працівника
органів внутрішніх справ України,
підписаної 17.07.2010 р. ОСОБА_1, останній
вступаючи на службу до органів
внутрішніх справ України присягався,
зокрема, з високою відповідальністю
виконувати свій обов'язок, вимоги
статутів і наказів (а.с.45).

У відповідності до посадової
інструкції заступника командира
взводу батальйону патрульної служби,
25.12.2013 р. погодженої командиром БПС при
Кіровоградському МВ УМВС України в
області та затвердженої начальником
Кіровоградського МВ УМВС України в
області, заступник командира взводу
батальйону патрульної служби здійснює
керівництво структурним підрозділом у
межах повноважень делегованих йому
командиром взводу. У разі відсутності
командира взводу виконує його
обов'язки, безпосередньо
підпорядковується командиру
батальйону, або його заступникам
(а.с.61-62).

Як встановлено судом, командир взводу
№2 роти №1 БПС при Кіровоградському МВ
УМВС Гуцул Олександр Станіславович
26.05.2014 р. перебував у м. Кіровограді на
амбулаторному лікуванні (а.с.125), а
відтак на ОСОБА_1, як заступника
командира взводу №2 батальйону
патрульної служби, у відповідності до
посадової інструкції покладалося
виконання обов'язків командира взводу.

Судом встановлено, що 26.05.2014 р.
ОСОБА_1 перебуваючи в смт. Дергачі
Харківської області з метою
забезпечення охорони громадського
порядку і безпеки під час проведення
виборів Президента України, звернувся
до безпосередніх керівників ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 і повідомив їх про виникнення
обставин, які вимагають його
повернення до м. Кіровограда, а саме:
госпіталізація дружини до лікарні у
зв'язку з загрозою передчасних пологів.
У подальшому, того ж дня, позивач
самовільно залишив місце несення
служби та відбув до м. Кіровограда.

У судовому засіданні позивач пояснив,
що з часу коли він повідомив
керівництво про обставини, які
вимагають його повернення до м.
Кіровограда і до того, як він
самовільно залишив місце несення
служби, минуло близько двох годин.
Позивач вказував, що такі його дії
спричинені неповідомленням його про
прийняте керівництвом рішення за
результатами відповідного звернення, а
тому вважав, що йому буде відмовлено,
оскільки 23.05.2014 р. він вже звертався до
ОСОБА_4 з аналогічним рапортом, який не
було задоволено.

Факт звернення позивача до керівництва
з рапортом 23.05.2014 р. підтвердили
допитані в судовому засіданні в якості
свідків співробітники позивача: ОСОБА_8
та ОСОБА_9.

Суд зауважує, що під час звернення
ОСОБА_1 до керівництва 23.05.2014 р. дружина
позивача не була госпіталізована до
лікарні, а тому з огляду на обставини
госпіталізації його дружини 26.05.2014 р. у
позивача не було обґрунтованих підстав
вважати, що йому знову буде відмовлено
у направленні до м. Кіровограда. Більш
того, у судовому засіданні позивач
пояснив, що в телефонній розмові з
ОСОБА_5, яка відбулася після
самовільного залишення ОСОБА_1 місця
несення служби, керівництво
пропонувало позивачу повернутися до
місця несення служби для подальшого
вирішення питання щодо його заміни
іншим працівником та повернення ОСОБА_1
до м. Кіровограда.

Натомість, як встановлено судом, за
зверненням ОСОБА_1 його безпосередніми
керівниками ОСОБА_5 та ОСОБА_4 своєчасно
вжито заходів з метою вирішення
питання щодо заміни ОСОБА_1 іншою
особою, на підтвердження чого до суду
надано копії посвідчення про
відрядження виданого молодшому
сержанту міліції ОСОБА_11 та проїзного
документу ДГ №717402, відповідно до якого
ОСОБА_11 26.05.2014 р. о 22:39 відбув з м.
Кіровограда та 27.05.2014 р. о 06:53 прибув до
м. Харкова.

Окрім того, допитаний в судовому
засіданні в якості свідка ОСОБА_12
підтвердив прибуття ОСОБА_11 до м.
Харкова вранці 27.05.2014 р., оскільки
зустрічав вказану особу на
залізничному вокзалі у м. Харкові та
доставляв до місця дислокації
особового складу.

При цьому відповідачем надано до суду
довідки щодо графіку руху автобусів та
поїздів до м. Харкова на підтвердження
того, що заміну позивачу було
направлено в найкоротші строки (а.с.103,
104).

Позивач у судовому засіданні
наголошував на тому, що під час його
відрядження дружина перебувала у м.
Кіровограді сама, оскільки вони
проживали окремо від його батьків та не
спілкувалися з ними, а батьки дружини
мешкали в іншому населеному пункті.
Зазначені обставини підтверджені в
судовому засіданні свідками ОСОБА_13 та
ОСОБА_14 При цьому, позивач вказував, що
коли його дружину госпіталізували,
лише він мав можливість привезти їй
їжу, речі, придбати необхідні
медикаменти.

Суд вважає таку позицію позивача
необґрунтованою, оскільки на час
самовільного залишення ОСОБА_1 місця
несення служби, його дружина була
госпіталізована до лікарні та
перебувала під постійним наглядом
професійно підготовлених медичних
працівників, а відтак була забезпечена
кваліфікованою медичною допомогою. За
таких умов, у позивача не було
необхідності невідкладно залишати
місце несення служби і самовільно
відбувати до м. Кіровограда.

Судом також встановлено, що 26.05.2014 р.
ОСОБА_1 залишив місце несення служби з
табельною вогнепальною зброєю.

У судовому засіданні позивач та свідок
ОСОБА_12 пояснили, що перебуваючи у
відрядження за усним наказом командира
батальйону патрульної служби при
Кіровоградському МВ УМВС
підполковника міліції ОСОБА_4 у місці
дислокації зведеного загону -
санаторії «Березівські мінеральні
води» було визначено кімнату для
зберігання табельної вогнепальної
зброї та визначено особу відповідальну
за видачу, прийом та зберігання такої
зброї - інженера зв'язку та спеціальної
техніки ОСОБА_15

Відповідно до п.1 розділу IV Інструкції
із заходів безпеки при поводженні з
вогнепальною зброєю, затвердженою
наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 07.09.2011 р. №657, вогнепальна
зброя видається під особисту
відповідальність працівникові
міліції. Останній зобов'язаний берегти
та підтримувати в належному стані
передану йому в користування
вогнепальну зброю та обачливо
поводитися з нею та суворо
дотримуватися вимог цієї Інструкції.

Згідно з п.п.8.6 п.8 розділу І зазначеної
Інструкції, здати вогнепальну зброю до
чергової частини органу (підрозділу)
внутрішніх справ негайно після
виконання службових обов'язків. У разі
неможливості своєчасно прибути до
органу (підрозділу) внутрішніх справ
повідомити про це безпосереднього
начальника і далі діяти за його
вказівкою.

У відповідності до п.п.2.1, 2.2, 2.5, 2.6 п.2
розділу ІІІ вказаної Інструкції
вогнепальна зброя і боєприпаси після
виконання службових обов'язків або в
разі відсутності потреби негайно
здаються на зберігання до чергової
частини органу (підрозділу) внутрішніх
справ. Про необхідність здачі
вогнепальної зброї і боєприпасів
начальник органу (підрозділу), його
заступники або відповідальний від
керівництва повідомляють оперативного
чергового органу, який без зволікань
повинен її прийняти. При прийманні від
працівника міліції вогнепальної зброї
і боєприпасів оперативний черговий
органу (підрозділу) внутрішніх справ
звіряє їх номери і кількість, візуально
перевіряє їх стан, розкладає по
встановлених для зберігання шафах та
місцях і повертає картку-замісник. Про
факти втрати, затримки із здачею
вогнепальної зброї працівниками
міліції оперативний черговий
доповідає у встановленому порядку
начальнику органу (підрозділу) або
особі, яка виконує його обов'язки, і
далі діє за їх вказівкою.

Відповідно до Книги видачі й приймання
озброєння та спеціальних засобів №73
дск ОСОБА_1 о 01:55 год. 27.05.2014 р. здав до
чергової частини Кіровоградського МВ
УМВС табельну вогнепальну зброю
(а.с.126-128).

Таким чином, судом встановлено, що
ОСОБА_1 дотримано вимог Інструкції щодо
порядку здачі табельної вогнепальної
зброї.

Водночас представник відповідача у
судовому засіданні наголосила на тому,
що ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної
відповідальності саме за самовільне
залишення місця несення служби, при
цьому відповідачем лише констатовано,
що місце несення служби ОСОБА_1 залишив
разом із табельною зброєю. Разом з тим,
факт залишення позивачем служби саме
із табельною зброєю не вплинув на
обрання виду дисциплінарного
стягнення.

Такі пояснення представника
відповідача узгоджуються із змістом
оскаржуваних наказів у яких відсутнє
посилання на порушення позивачем вимог
Інструкції, а відтак суд дійшов
висновку, що залишення позивачем місця
несення служби із табельною зброєю не
вплинуло на обраний відповідачем вид
дисциплінарного стягнення.

Згідно з ч.1 ст.25 Закону України «Про
міліцію» від 0.12.1990 р. №565-ХІІ працівник
міліції у межах повноважень, наданих
цим Законом та іншими законодавчими
актами, самостійно приймає рішення і
несе за свої протиправні дії або
бездіяльність дисциплінарну чи
кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1, 2 ст.5 Дисциплінарного
статуту за вчинення дисциплінарних
проступків особи рядового і
начальницького складу несуть
дисциплінарну відповідальність згідно
з цим Статутом. Особи рядового і
начальницького складу, яких в
установленому законодавством порядку
притягнуто до адміністративної,
кримінальної або матеріальної
відповідальності, водночас можуть
нести і дисциплінарну
відповідальність згідно з цим
Статутом.

У відповідності до п. 8 ст.12
Дисциплінарного статуту звільнення з
органів внутрішніх справ є одним із
видів дисциплінарного стягнення.

На підставі ч.10, 15 ст.14 Дисциплінарного
статуту, при визначенні виду
дисциплінарного стягнення мають
враховуватися тяжкість проступку,
обставини, за яких його скоєно,
заподіяна шкода, попередня поведінка
особи та визнання нею своєї вини, її
ставлення до виконання службових
обов'язків, рівень кваліфікації тощо.
Звільнення осіб рядового і
начальницького складу з органів
внутрішніх справ як вид стягнення є
крайнім заходом дисциплінарного
впливу.

У судовому засіданні представник
позивача наголошував на тому, що
відповідачем під час визначення ОСОБА_1
виду дисциплінарного стягнення не
враховано обставин, за яких вчинено
дисциплінарний проступок та попередню
поведінку позивача, оскільки за час
проходження служби він не притягувався
до дисциплінарної відповідальності та
мав п'ять заохочень, а відтак, на думку
представника позивача, відповідачем
необґрунтовано обрано ОСОБА_1
найсуворіший вид дисциплінарного
стягнення.

Як встановлено судом, відповідно до
послужного списку, за час проходження
служби ОСОБА_1 п'ять разів заохочувався
подяками та грошовими винагородами, до
дисциплінарної відповідальності
наказом УМВС України в Кіровоградській
області від 02.07.2014 р. №650 притягнутий
вперше (а.с.39-43).

У судовому засіданні встановлено, що
при визначенні ОСОБА_1 виду
дисциплінарного стягнення
відповідачем у відповідності до ч.10
ст.14 Дисциплінарного статуту враховано
усі обставини, за яких позивачем
вчинено дисциплінарний проступок та
його попередню поведінку, що
відображено у висновку службового
розслідування та матеріалах атестації
ОСОБА_1 (а.с.47-53, 64-66).

Водночас суд зауважує, що відсутність
попередніх притягнень працівника до
дисциплінарної відповідальності не
виключає застосування відносно такого
працівника дисциплінарного стягнення
у вигляді звільнення зі служби.

Суд враховує, що самовільне залишення
ОСОБА_1 місця несення служби під час
виконання ним обов'язків відсутнього
командира взводу №2 роти №1 БПС при
Кіровоградському МВ УМВС спричинило
необхідність перепланування,
переорганізації та перестановки
особового складу загону при виконанні
завдання із забезпечення охорони
громадського порядку і безпеки під час
проведення виборів Президента України,
а також продемонструвало неповагу до
керівництва та зневажливе ставлення до
його наказів.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що вчинене ОСОБА_1
дисциплінарне правопорушення
співмірне обраному відповідачем виду
дисциплінарного стягнення, а тому
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 159 - 163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано.

Постанова суду може бути
оскаржена до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови у
повному обсязі.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Г.М. Момонт