Справа № 826/11482/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2014 року 17:21
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О. та
відповідача: Галика О.В.
розглянувши у судовому засіданні
адміністративну справу
за позовомФізичної особи-підприємця
ОСОБА_3доДержавної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті
Києвіпровизнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішенняНа підставі
частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 01 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
по тексту - позивач, ФОП ОСОБА_3)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Солом'янському
районі), в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення від 20 червня 2014
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 07 серпня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 01 вересня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідача
проти задоволення позовних вимог
Розглянувши подані документи і
матеріали,заслухавши представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідно до податкового
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі від 20 червня 2014
286 Податкового кодексу України ОСОБА_3
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем земельний
податок з фізичних осіб у розмірі 2 734,47
Як зазначив відповідач, сума
податкового зобов'язання із земельного
податку визначена позивачу за
користування земельною ділянкою, що
знаходиться під належним ОСОБА_3
нежитловим приміщенням площею 132,20 кв.
м., яке знаходиться АДРЕСА_1
Позивач вважає протиправним
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення, оскільки він є
платником єдиного податку та
використовує земельну ділянку під
нерухомим майном у своїй господарській
діяльності, а тому звільняється від
обов'язку нарахування та сплати
земельного податку; позивач не є
власником або користувачем земельної
ділянки, а Ѕ частини нежитлового
приміщення площею 132,20 кв. м., яке
знаходиться АДРЕСА_1, відчужено на
користь іншої особи.
Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечує з підстав
правомірності визначення суми
податкового зобов'язання.
Окружний адміністративний суд міста
Києва вважає обґрунтованими позовні
вимоги ФОП ОСОБА_3, виходячи з наступних
Матеріали справи підтверджують, що
відповідно до договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 02 грудня 2004
року, укладеного між Фондом
приватизації комунального майна
Солом'янського району міста Києва
(продавець) та ОСОБА_3 (покупець),
покупець купив нежиле приміщення №51 І
поверху (в літ. А) АДРЕСА_1, загальною
площею 132,20 кв. м.
Згідно з договором купівлі-продажу від
23 травня 2005 року позивач продав Ѕ
частини нежитлового приміщення №51 І
поверху (в літ. А) АДРЕСА_1, загальною
площею 132,20 кв. м.
Таким чином, позивач є власником лише Ѕ
частини нежитлового приміщення №51 І
поверху (в літ. А) АДРЕСА_1, загальною
площею 132,20 кв. м., тобто площею 66,1 кв. м.
Стаття 206 Земельного кодексу України
встановлює, що використання землі в
Україні є платним. Об'єктом плати за
землю є земельна ділянка. Плата за
землю справляється відповідно до
Відповідно до пункту 269.1 статті 269
Податкового кодексу України
платниками податку є: власники
земельних ділянок, земельних часток
(паїв); землекористувачі.
За правилами пунктів 286.1, 286.5 пункту 286
Податкового кодексу України підставою
для нарахування земельного податку є
дані державного земельного кадастру.
Центральні органи виконавчої влади, що
реалізують державну політику у сфері
земельних відносин та у сфері
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, щомісяця, але не
пізніше 10 числа наступного місяця, а
також за запитом відповідного
контролюючого органу за
місцезнаходженням земельної ділянки
подають інформацію, необхідну для
обчислення і справляння плати за землю,
у порядку, встановленому Кабінетом
Нарахування фізичним особам сум
податку проводиться контролюючими
органами, які видають платникові до 01
липня поточного року податкове
повідомлення-рішення про внесення
податку за формою, встановленою у
порядку визначеному статтею 58 цього
Згідно з пунктом 286.6 статті 286
Податкового кодексу України за
земельну ділянку, на якій розташована
будівля, що перебуває у спільній
власності кількох юридичних або
фізичних осіб, податок нараховується з
урахуванням прибудинкової території
кожному з таких осіб: 1) у рівних
частинах - якщо будівля перебуває у
спільній сумісній власності кількох
осіб, але не поділена в натурі, або
одній з таких осіб-власників,
визначеній за їх згодою, якщо інше не
встановлено судом; 2) пропорційно
належній частці кожної особи - якщо
будівля перебуває у спільній частковій
власності; 3) пропорційно належній
частці кожної особи - якщо будівля
перебуває у спільній сумісній
власності і поділена в натурі.
Відповідно до пункту 287.8 статті 287
Податкового кодексу України визначає,
що власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету податок за
площі під такими приміщеннями (їх
частинами) з урахуванням пропорційної
частки прибудинкової території з дати
державної реєстрації права власності
З наведених правових норм слідує, що
власник нежилого приміщення (його
частини) у багатоквартирному жилому
будинку сплачує до бюджету земельний
податок за площі під такими
приміщеннями (їх частинами) з
урахуванням пропорційної частки
прибудинкової території згідно
нарахувань контролюючого органу та на
підставі відповідного податкового
повідомлення-рішення.
Водночас пункт 269.2 статті 269
Податкового кодексу України
передбачає, що особливості справляння
податку суб'єктами господарювання, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
встановлюються главою 1 розділу XIV
Відповідно до пункту 291.2 статті 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
Як визначено підпунктом 4 пункту 297.1
статті 297 Податкового кодексу України,
платники єдиного податку звільняються
від обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності із
земельного податку, крім земельного
податку за земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.
Тобто, якщо платник єдиного податку
використовує земельні ділянки для
провадження господарської діяльності,
він вільний від обов'язку нараховувати,
сплачувати та подавати податкову
звітність із земельного податку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 згідно
витягу з Єдиного держаного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців зареєстрований як
фізична особа-підприємець та отримав
свідоцтво платника єдиного податку
серії НОМЕР_1 від 01 січня 2012 року за
ставкою 20%, у тому числі на здійснення
діяльності з надання в оренду й
експлуатацію власного нерухомого
майна, оптову торгівлю деталями та
приладдям для автомобілів, а місцем
провадження господарської діяльності
Позивач вказує, що належне йому
нежитлове приміщення використовуються
ним, як фізичною особою - підприємцем,
для провадження господарської
Доказів, які б свідчили, що Ѕ частини
нежитлового приміщення №51 І поверху (в
літ. А) АДРЕСА_1, загальною площею 132,20 кв.
м., тобто площею 66,1 кв. м., не
використовуються позивачем для
провадження господарської діяльності,
відповідачем до суду не надано.
Таким чином, з урахуванням того, що
позивач є платником єдиного податку і
використовує Ѕ частини нежитлового
приміщення №51 І поверху (в літ. А)
АДРЕСА_1, для провадження господарської
діяльності, на думку Окружного
адміністративного суду міста Києва,
нарахування податкового зобов'язання
із земельного податку на земельну
ділянку, яка знаходиться під таким
приміщенням, є протиправним та
суперечить положенням пункту 297.1
статті 297 Податкового кодексу України.
Крім того, суд звертає увагу, що сума
податкового зобов'язання визначена
відповідачем, виходячи із площі
приміщення 132,20 кв. м., тобто без
врахування пропорційної частки, як
того вимагає пункт 286.6 статті 286
Податкового кодексу України.
Враховуючи викладене, податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі від 20 червня 2014
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ДПІ у Солом'янському
районі не доведена правомірність та
обґрунтованість прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ФОП ОСОБА_3 підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 задовольнити
2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві від 20
3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 понесені ним
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 182,70 грн. (сто вісімдесят дві
гривні сімдесят копійок).
Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко