Справа № 826/11171/14
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 11/243
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в порядку письмового провадження)

м. Київ

28 серпня 2014 року 09:30
№ 826/11171/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Клочкової Н.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми "Ф" № 1794-15 від 19.06.2014 р., ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (далі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкового
повідомлення-рішення форми "Ф" № 1794-15
від 19.06.2014р.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 серпня 2013 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/11171/14.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 серпня 2013 року
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

В судовому засіданні 19.08.2014 представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив суд задовольнити позов,
посилаючись на безпідставність
винесеного відповідачем спірного
податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача в судове
засідання 19.08.2014 не прибув, хоча
належним чином був повідомлений про
дату, час і місце судового розгляду.

Згідно частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) якщо немає перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні, визначених цією статтею, але
прибули не всі особи, які беруть участь
у справі, хоча і були належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи положення частини 6 статті
128 КАС України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 19.08.2014
суд ухвалив перейти до розгляду справи
в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
є фізичною особою - підприємцем, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію НОМЕР_3 від 05.02.2003
(Т. 1, арк. 10), з 01.01.2012 обрав ставку
єдиного податку 5 % від доходу, що
підтверджено свідоцтвом платника
єдиного податку серія НОМЕР_2 від 26.04.2012
(Т. 1, арк. 12).

У пункті 7 зазначеного свідоцтва
платника єдиного податку вказано про
види діяльності позивача, зокрема,
надання в оренду й експлуатацію
власного нерухомого майна.

Відповідно до витягу про державну
реєстрацію прав, виданого комунальним
підприємством Київського міського
бюро технічної інвентаризації та
реєстрації права власності нерухомого
майна 21.04.2011 за № 29755755 (Т. 1, арк. 6) ОСОБА_1
є власником майнового комплексу
загальною площею 3584,50 кв. м., що
знаходиться на земельній ділянці
кадастровий номер : 90 : 234 : 0068 за
адресою: АДРЕСА_1, номер запису: 7303-П в
книзі: 116п-102 на підставі рішення
Господарського суду м. Києва від 08.11.2010
(Т.1, арк. 7-9).

Відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми "Ф" № 1794-15
від 19.06.2014р., яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання за
платежем: земельний податок з фізичних
осіб в сумі 76 509,30 грн.

Позивач не погодився з прийнятим
відповідачем вищевказаним податковим
повідомленням-рішенням, тому звернувся
до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) надані сторонами
докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позов таким, що підлягає
задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
договорів оренди нежитлового
приміщення № 1/01.2010 від 01.01.2010 разом з
актом приймання - передачі нежилого
приміщення (Т. 1, арк. 13-18) та № 1/01.2011 від
01.01.2011 разом з актом приймання -
передачі нежилого приміщення (Т. 1, арк.
19-23) позивач здає своє нерухоме майно в
оренду, що підтверджує використання
ним своєї приватної власності саме в
підприємницькій діяльності.

Особливості нарахування, сплати та
подання звітності з окремих податків і
зборів платниками єдиного податку
встановлено статтею 297 Податкового
кодексу України.

Згідно підпункту 4 пункту 297.1 статті 297
Податкового кодексу України платники
єдиного податку звільняються від
обов'язку нарахування, сплати та
подання податкової звітності з таких
податків і зборів: зокрема, земельного
податку, крім земельного податку за
земельні ділянки, що не
використовуються ними для провадження
господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 1 Указу
Президента України "Про спрощену
систему оподаткування, обліку і
звітності суб'єктів підприємницької
діяльності" від 03.07.1998 № 727/98
суб'єкти малого підприємництва -
фізичні особи мають право самостійно
обрати спосіб оподаткування доходів за
єдиним податком шляхом отримання
свідоцтва про сплату єдиного податку.

Частиною 1 статті 6 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів підприємницької діяльності"
від 03.07.1998 № 727/98 встановлено, що суб'єкт
малого підприємництва, який сплачує
єдиний податок, не є платником плати
(податку) за землю.

Згідно пункту 6 постанови Кабінету
Міністрів України "Про роз'яснення
Указу Президента України від 03.07.1998 №
727/98" від 16.03.2000 № 507 суб'єкт малого
підприємництва, який згідно з абзацом
п'ятим частини першої статті 6
названого Указу Президента України не
є платником плати (податку) за землю,
звільняється від плати (податку) за
землю лише за земельні ділянки, які
використовуються ним для провадження
підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 42 Господарського
кодексу України підприємництво - це
самостійна, ініціативна, систематична,
на власний ризик господарська
діяльність, що здійснюється суб'єктами
господарювання (підприємцями) з метою
досягнення економічних і соціальних
результатів та одержання прибутку.

Операції з оренди є за своєю суттю
операціями з надання послуг, а орендна
плата включає в себе не лише
компенсацію витрат, але і відповідний
прибуток орендодавця.

Таким чином, операції з надання в
оренду приміщень підпадають під
визначення підприємницької
діяльності, а платник єдиного податку -
орендодавець - звільняється від сплати
податку за землю.

Отже, оскільки позивач є платником
єдиного податку і здійснював
підприємницьку діяльність, здаючи в
оренду належне йому нежитлове
приміщення, нарахування податковим
органом позивачу плати за землю в
розмірі 76 509,30 грн. є протиправним та
суперечить вимогам Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку і звітності
суб'єктів підприємницької діяльності"
від 03.07.1998 № 727/98 та постанови Кабінету
Міністрів України "Про роз'яснення
Указу Президента України від 03.07.1998 №
727/98" від 16.03.2000 № 507.

Аналогічна позиція відображена в
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду від 14.08.2013 у
справі № 826/7786/13-а (колегія суддів у
складі головуючого Міщука М.С., суддів
Бєлової Л.В., Гром Л.М.), ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.10.2013 у
справі № 826/12631/13-а (колегія суддів у
складі головуючого Земляної Г.В.,
суддів Горбань Н.І., Межевича М.В.),
ухвалі Київського апеляційного
адміністративного суду від 28.01.2014 у
справі № 826/15493/13-а (колегія суддів у
складі головуючого Василенка Я.М.,
суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.).

Відтак, позивач довів суду належними
доказами, які не заперечувалися і не
були спростовані відповідачем, що він є
платником єдиного податку і
використовує належне йому нежитлове
приміщення для провадження
підприємницької діяльності.

Використання позивачем нежитлового
приміщення в інший спосіб судом не
встановлено, а відповідач на такі
обставини не посилався й відповідних
доказів не надав.

Частиною 1 ст.71 КАС України встановлено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку про те, що відповідачем не
доведено правомірність та
обґрунтованість прийняття податкового
повідомлення-рішення форми "Ф" № 1794-15
від 19.06.2014р., а тому, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Згідно частини 1 статті 94 КАС України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 2, 69-71, 94, 128, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві форми
"Ф" № 1794-15 від 19.06.2014р.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
понесені витрати по сплаті судового
збору у розмірі 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві грн. 70 коп.).

Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, після закінчення
строку на апеляційне оскарження,
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України, якщо постанова не оскаржена в
апеляційному порядку. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Строк, встановлений для подання
суб'єктом владних повноважень -
відповідачем до суду звіту про
виконання постанови - три місяці з дня
набрання постановою законної сили.

Суддя
Н.В. Клочкова