Справа № 127/14896/14-а
Суддя: Іщук Т. П.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/605/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м.
Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької
області в складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 представника
відповідача Охрімовського Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань в м.
Вінниці адміністративну справу за
позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 до Вінницької об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про скасування
постанови в справі про адміністративне
правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом
до Вінницької об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області про скасування постанови в
справі про адміністративне
правопорушення серії АА №044866 від 25
квітня 2014 року. Позовні вимоги
мотивував тим, що головним державним
податковим ревізором-інспектором
Вінницької ОДПІ Петренко О.Л. в період з
06 березня 2014 року до 16 березня 2014 року
проведено планову документальну
нев'їздну перевірку фінансово -
господарської діяльності з питань
дотримання вимог податкового та іншого
законодавства ФОП ОСОБА_1 За
результатами перевірки складено акт №
778/1721/198407898 від 27 березня 2014 року та
зроблено висновок, що він порушив п. 177.2
та п. 177.4 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено суму
податкового зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб за 2013 рік на суму
60959,85 грн. На підставі вказаного акту
Вінницькою ОДПІ прийняті податкові
повідомлення - рішення № від 10
квітня 2014 року про донарахування 60959,85
грн. податку на доходи, штрафних
санкцій в розмірі 15239,96 грн. та №
від 10 квітня 2014 року про донарахування
59439,31 грн. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та штрафних
санкції в розмірі 2971,82 грн. 25 квітня 2014
року на адресу позивача надійшла
постанова по справі про
адміністративне правопорушення,
відповідно до якої його притягнуто до
адміністративної відповідальності за
порушення вимог ч.1 ст. 164-1 КУпАП, п. 177.4,
п. 177.2 ст.177 ПК України та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 85,00 грн. З вказаною
постановою позивач не погодився та
звернувся зі скаргою до Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області, яка залишена без задоволення.
Позивач звернувся до суду з вказаним
позовом, подавши клопотання про
поновлення строку для звернення до
суду, обґрунтовуючи протиправність
вказаної постанови тим, що порушення
вимог податкового законодавства не
доведено, оскільки ним оскаржуються
повідомлення-рішення в порядку,
передбаченому ст.56 Податкового кодексу
України. Також позивач зазначає, що
підставою для скасування оскаржуваної
постанови є порушення відповідачем
вимог ст.38 КУпАП, адже перевірка
проводилась за період з 01 січня 2013 року
по 31 грудня 2013 року, а тому з моменту
вчинення протиправних дій минуло майже
п'ять місяців. За таких обставин
просить скасувати постанову в справі
про адміністративне правопорушення
від 25 квітня 2014 року сер. АА № 044866.

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав за викладених у позовній
заяві обставин та просив його
задовольнити.

Представник відповідача заперечував
щодо задоволення позову з підстав,
викладених в письмових запереченнях.

Суд, дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення сторін, оцінивши
докази в їх сукупності, прийшов до
наступного.

Позивач, звертаючись до суду, просить
поновити пропущений строк для
звернення до суду, адже про наявність
оскаржуваної постанови позивачеві
стало відомо 25 квітня 2014 року, а з
позовною заявою до суду позивач
звернувся 08 липня 2014 року. При цьому суд
враховує, що позивач, намагаючись
захистити своє порушене право,
скористався своїм правом досудового
(адміністративного) оскарження рішення
контролюючого органу передбачене
Податковим кодексом України, а тому
вважає, що строк звернення до
адміністративного суду пропущено
позивачем з поважних причин та
підлягає поновленню.

Судом встановлено, що головним
державним податковим
ревізором-інспектором Вінницької ОДПІ
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області Петренко О.Л. в
період з 06 березня 2014 року до 16 березня
2014 року проведено планову
документальну нев'їздну перевірку
фінансово - господарської діяльності з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства ФОП ОСОБА_1 За
результатами перевірки складено акт №
778/1721/198407898 від 27 березня 2014 року,
відповідно до якого останній порушив
п. 177.2 та п. 177.4 Податкового кодексу
України в результаті чого занижено
суму податкового зобов'язання по
податку з доходів фізичних осіб за 2013
рік на суму 60959,85 грн. (а. с. 44-59). На
підставі вказаного акту Вінницькою
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області прийняті податкові
повідомлення - рішення № від 10
квітня 2014 року про донарахування 60959,85
грн. податку на доходи, штрафних
санкцій в розмірі 15239,96 грн. та №
від 10 квітня 2014 року про донарахування
59439,31 грн. єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та штрафні
санкції в розмірі 2971,82 грн. (а. с. 63-64), які
24 квітня 2014 року оскаржені позивачем в
адміністративному порядку, а 18 квітня
2014 року складений протокол про
адміністративе правопорушення сер. АА
№ 3051724, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1
допущено порушення норм чинного
законодавства (включення до декларації
про доходи за 2013 рік перекручених
даних).

На підставі вказаного протоколу 25
квітня 2014 року було винесено постанову
по справі про адміністративне
правопорушення сер АА № 044866 та
позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу в розмірі 85,00 грн. Як
встановлено цією постановою ОСОБА_1
включив до податкової декларації про
майновий стан і доходи за 2013 рік
перекручені данні, що засвідчено актом
перевірки від 27 березня 2014 року №
778/1721/198407898, чим порушив вимоги п. 177.4
п.177.2 ст. 177 ПК України та ст.164-1 КУпАП (а.
с. 6-7).

Згідно із ст. 2 КАС України в справах
щодо оскарження рішень суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Ч.1 ст. 164-1 КУпАП передбачає настання
відповідальності за неподання або
несвоєчасне подання громадянами
декларацій про доходи чи включення до
декларацій перекручених даних,
неведення обліку або неналежне ведення
обліку доходів і витрат, для яких
законами України встановлено
обов'язкову форму обліку.

Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями
провадження в справах про
адміністративне правопорушення є:
всебічне, повне і об'єктивне з'ясування
обставин кожної справи, вирішення її в
точній відповідності із законом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами. Висновок про
наявність чи відсутність в діях особи
адміністративного правопорушення має
бути зроблений на підставі всебічного,
повного і об"єктивного дослідження
всіх обставин справи в їх сукупності
(ст.252 КУпАП).

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати поряд із іншими
обставинами, що мають значення для
правильного вирішення справи також чи
винна дана особа у вчиненні
адміністративного правопорушення.
Отже, дослідженню та оцінці підлягали
зі сторони відповідача усі докази, які
могли свідчити про причетність особи
до вчинення нею адміністративного
проступку та наявність вини в її
діяннях.

Згідно з ст.62 Конституції України вина
особи, яка притягається до
відповідальності, має бути доведена
належними доказами, а не ґрунтуватись
на припущеннях, усі сумніви щодо
доведеності вини особи тлумачаться на
її користь.

Згідно із п.п. 56.1, 56.2 ст.56 Податкового
кодексу України рішення, прийняті
контролюючим органом, можуть бути
оскаржені в адміністративному або в
судовому порядку. У разі коли платник
податків вважає, що контролюючий орган
неправильно визначив суму грошового
зобов'язання або прийняв будь-яке інше
рішення, що суперечить законодавству
або виходить за межі повноважень
контролюючого органу, він має право
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання платником
податків податкового
повідомлення-рішення звернутися до
контролюючого органу вищого рівня із
скаргою про перегляд цього рішення.

Відповідно до п.56.4 ст.56 ПК України під
час процедури адміністративного
оскарження обов'язок доведення
правомірності нарахування
зобов'язання, будь-якого іншого рішення
контролюючого органу покладається на
контролюючий орган.

У відповідності до п. 56.17 ст.56 ПК України
до закінчення процедури
адміністративного оскарження грошове
зобов'язання, визначене (нараховане)
оскаржуваним податковим
повідомленням-рішенням, іншим рішенням
контролюючого органу вважається
неузгодженим.

Відповідно до п.56.22 ст.56 ПК України, якщо
платник податків оскаржує рішення
податкового органу в
адміністративному порядку до
контролюючих органів та/або до суду,
обвинувачення особи в ухиленні від
сплати податків не може ґрунтуватися
на такому рішенні контролюючого органу
до закінчення процедури
адміністративного оскарження або до
остаточного вирішення справи судом.

Позивач оскаржив податкові
повідомлення-рішення № та №
від 10 квітня 2014 року в порядку
адміністративного оскарження,
визначеному п.56.2 ПК України, про що
надано копію скарги до Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 24.04.2014 року та не
оспорювалось сторонами.

Таким чином, податкові зобов'язання є
неузгодженими, і до остаточного
вирішення цього спору, факт допущення
порушень ведення податкового та
бухгалтерського обліку, а відповідно і
включення перекручених даних до
декларації не можна вважати
встановленим, а відповідні твердження
податкового органу, які відображають
лише позицію однієї із сторін спору, не
можуть бути підставою для висновку про
наявність в діях платника податків
вини у порушенні встановленого порядку
ведення податкового та
бухгалтерського обліку у формі умислу
або необережності, і відповідно бути
підставою для його притягнення до
адміністративної відповідальності.

При винесені оскаржуваної постанови
зазначені вимоги закону не враховані.

Щодо позиції позивача про порушення
положень ст. 38 КУпАП під час
притягнення його до адміністративної
відповідальності і як наслідок
скасування постанови, то як вбачається
з матеріалів справи, зазначається про
допущення позивачем правопорушення в
період з 01 січня 2013 року до 31 грудня 2013
року, яке було виявлене під час
перевірки відповідно до акту від 27
березня 2014 року та позивач 25 квітня 2014
року був притягнутий до
адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 38 КУпАП,
адміністративне стягнення може бути
накладено не пізніш як через два місяці
з дня вчинення правопорушення, а при
триваючому правопорушенні - не пізніш
як через два місяці з дня його
виявлення, за винятком випадків, коли
справи про адміністративні
правопорушення відповідно до цього
Кодексу підвідомчі суду (судді). При
цьому, слід зазначити, що до разових
правопорушень відносяться
правопорушення, які носять разовий
характер (наприклад, несвоєчасне
подання декларацій, розрахунків,
аудиторських висновків, платіжних
доручень на внесення платежів до
бюджетів і державних цільових фондів
тощо), а до триваючих правопорушень
податкового законодавства -
правопорушення, які тривають протягом
певного періоду (відсутність
бухгалтерського обліку об'єктів
оподаткування, ведення його з
порушенням встановленого порядку, інші
правопорушення, пов'язані з
обчисленням податків, платежів і
внесків) і встановити які можна лише
під час документальної перевірки на
підставі первинних бухгалтерських
документів. Зважаючи, що вказується на
допущення правопорушення протягом
певного періоду, то така категорія, в
разі її доведеності, відноситься до
триваючого правопорушення. Тому
твердження позивача про порушення
положень ст. 38 КУпАП під час
притягнення його до адміністративної
відповідальності як підставу
скасування оскаржуваної постанови є
безпідставними.

Разом з тим, як зазначалася вище,
відповідачем при винесені
оскаржуваної постанови не було
враховані положення ст.56 Податкового
кодексу України, тому на підставі
наданих доказів та вимог чинного
законодавства, суд приходить до
висновку, що постанова про
адміністративне правопорушення
протирічить положенням ч.3 ст.2 КАС
України, вина особи у вчиненні
правопорушення належним чином не
доведена, твердження позивача не
спростовані, тому постанова про
накладення адміністративного
стягнення є протиправною та підлягає
скасуванню. При цьому суд з врахуванням
положень ст.11 КАС України щодо
можливості суду вийти за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб, про захист яких
вони просять та на підставі ч.2 ст.162 КАС
України, зважаючи, що позивачем не в
повній мірі викладені позовні вимоги,
які захищають порушене право,
приходить до висновку про прийняття
рішення про визнання оскаржуваної
постанови протиправною та скасувати
її.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 13, 280, 289, 292, 293 КУпАП, ст. 56 ПК
України, ст.ст. 7,11,17, 69,71,86, 99,100, 122, 158-163,
171-2 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Поновити фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 строк на звернення до
адміністративного суду.

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати
постанову серії АА №044866 від 25 квітня 2014
року в справі про адміністративне
правопорушення, передбачене ст. 164-1
КУпАП, про накладення на ОСОБА_1
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 85 грн.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає.

Повний текст постанови буде
виготовлений у встановлений ч.3 ст.160
КАС України п'ятиденний строк.

Суддя: