Справа № 344/14886/13-а 2а/344/809/13
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 15760/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Белкіної Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Львові
апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Івано-Франківську про визнання
протиправними дій щодо відмови у
перерахунку та виплаті пенсії із 01.11.2011
року та зобов'язання поновити з 01.11.2011
року виконання рішення
Івано-Франківського суду від 02.06.2010
року,-

В С Т А Н О
В И В :

17.09.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з
наведеним адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську.

Позовні вимоги мотивує тим, що
являється інвалідом другої групи та
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи першої
категорії. Законом України «Про статус
та соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» встановлено розмір пенсії
для інвалідів другої групи першої
категорії щодо яких встановлено звязок
з Чорнобильською катастрофою не нижче
восьми мінімальних пенсій за віком.
Рішенням Івано-Франківського міського
суду Івано-Франківської області від
02.06.2010 року, яке залишено в силі ухвалою
Апеляційного суду Івано-Франківської
області, визнано неправомірними дії
УПФ України в м. Івано-Франківську щодо
відмови позивачу в перерахунку та
виплаті пенсії як інваліду 2 групи по
інвалідності з 01.01.2005 року по 31.12.2007 року
та з 22.05.2008 року згідно ст. ст. 50, 54 ч. 4, 67
ч. 3 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком та
зобовязано відповідача провести
позивачу перерахунок та виплату
державної та додаткової пенсії
інваліда другої групи щодо якого
встановлено звязок з Чорнобильською
катастрофою», згідно ст. ст. 50, 54 ч. 4, 67 ч.
3 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", за періоди з 01.01.2005 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року, виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообовязкове державне
пенсійне страхування» у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеному
Законом України про Державний бюджет
України на відповідні роки, з
врахуванням виплачених сум. Включно по
жовтень 2011 року відповідач виплачував
позивачу пенсію у розмірі визначеному
рішенням суду від 02.06.2010 року. Однак з
листопада 2011 року пенсія почала
виплачуватись в меншому розмірі. УПФ
України в м. Івано-Франківську в своєму
листі посилається на постанову КМУ №745
від 06.07.2011 року та постанову КМУ №1210 від
23.11.2011 року, порядок обчислення пенсії
по інвалідності визначається КМУ.
Постановою КМУ №1210 норми Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та Конституції України повністю
ігноруються, а права і свободи
інвалідів-чорнобильців істотно
звужуються. Постанови КМУ №745 та №1210 це
не закони, вони винесені з порушенням
норм Конституції України. Посилання
відповідача з приводу відсутності
фінансових можливостей бюджетних
асигнувань є неправомірним. Що
стосується Рішення Конституційного
Суду України від 26.12.2011 року, то воно
може поширюватись тільки на
правовідносини, які виникли після
даного рішення, а також коли пенсія ще
не призначена. З урахуванням
вищенаведеного просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26.11.2013 року було відмовлено
у задоволенні позову.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 26.11.2013
року та задовільнити позовні вимоги.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Враховуючи те, що особи які беруть
участь у справі в судове засідання не
прибули, хоча належним чином були
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає доцільним розглядати справу
відповідно до ст. 197 КАС Українив
порядку письмового провадження.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок
чорнобильської катастрофи першої
категорії та йому встановлено IІ групу
інвалідності у зв'язку із
захворюванням, повязаним з ліквідацією
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується посвідченням
серії НОМЕР_1 та вкладкою до
посвідчення НОМЕР_2 від 05.08.2002 року.

Рішенням Івано-Франківського міського
суду від 02.06.2010 року задоволено позов
ОСОБА_1 про проведення з 01.01.2015 року по
31.12.2007 року та з 22.05.2008 року перерахунку
та виплати державної та додаткової
пенсії інваліда другої групи,
захворювання якого повязане з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Ухвалою Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 01.09.2010
року апеляційна скарга управління
Пенсійного фонду України в м.
Івано-Франківську залишена без
задоволення, а рішення
Івано-Франківського міського суду без
змін.

Відмовляючи у позовних вимогах у
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що з 19.06.2011 року набрав чинності
Закон України «Про внесення змін до
Закону України Про Державний бюджет
України на 2011 рік», яким Прикінцеві
положення вказаного Закону доповнено
пунктом 4, відповідно до вимог якого у
2011 році норми і положення ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявного
фінансового ресурсу Пенсійного фонду
України на 2011 рік.

Згідно ст. ст. 50, 54 вказаного Закону
делеговано Кабінету Міністрів України,
який пунктами 1 та 3 своєї постанови від
06.07.2011 року №745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються з коштів державного
бюджету», прийнятої на виконання вимог
п.4 Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», установив, що додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» інвалідам ІІ групи
встановлена у розмірі 20 відсотків
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та у всіх
випадках розміри пенсій для інвалідів,
щодо яких встановлено причинний
зв'язок інвалідності з Чорнобильською
катастрофою, в тому числі для учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у 1986 році -
інвалідів II групи не можуть бути нижче
1090 гривень.

Вказана постанова Кабінету Міністрів
України набрала законної сили з 23.07.2011
року та є чинною.

Відповідно до п. 2.1 Рішення
Конституційного Суду України від 26.12.2011
року №20-рп/11 згідно з ч. 1 ст. 46
Конституції України громадяни мають
право на соціальний захист, що включає
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом. Із цим
конституційним правом громадян
кореспондується обов'язок держави щодо
його забезпечення. У Конституції
Українипередбачено гарантії прав
громадян на соціальний захист, зокрема
такі, як законодавче закріплення основ
соціального захисту, форм і видів
пенсійного забезпечення, визначення
джерел державного соціального
забезпечення, контроль за
використанням коштів Державного
бюджету України Розміри соціальних
виплат залежать від
соціально-економічних можливостей
держави, проте мають забезпечувати
конституційне право кожного на
достатній життєвий рівень для себе і
своєї сім'ї, гарантоване ст. 48
Конституції України.

Конституційний Суд України, вирішуючи
це питання, також врахував положення
актів міжнародного права. Так, згідно
зі ст. 22 Загальної декларації прав
людини розміри соціальних виплат і
допомоги встановлюються з урахуванням
фінансових можливостей держави. Отже,
одним з визначальних елементів у
регулюванні суспільних відносин у
соціальній сфері є додержання принципу
пропорційності між соціальним
захистом громадян та фінансовими
можливостями держави, а також
гарантування права кожного на
достатній життєвий рівень.

У вищенаведеному Рішенні
Конституційного Суду України також
вказано, що передбачені законами
соціально-економічні права не є
абсолютними. Механізм реалізації цих
прав може бути змінений державою,
зокрема, через неможливість їх
фінансового забезпечення шляхом
пропорційного перерозподілу коштів з
метою збереження балансу інтересів
усього суспільства. Крім того, такі
заходи можуть бути обумовлені
необхідністю запобігання чи усунення
реальних загроз економічній безпеці
України, що згідно з ч. 1 ст. 17
Конституції України є найважливішою
функцією держави.

За змістом п. 2.2 Рішення
Конституційного Суду України від 26.12.2011
року №20-рп/11 Кабінет Міністрів України
як вищий орган у системі органів
виконавчої влади наділений
конституційними повноваженнями
спрямовувати і координувати
діяльність міністерств, інших органів
виконавчої влади, до яких належить і
Пенсійний фонд України. Відповідно до
Положення про Пенсійний фонд України,
бюджет Пенсійного фонду України
затверджує Уряд України. Таким чином,
Кабінет Міністрів України є органом,
який забезпечує проведення державної
політики у соціальній сфері, а
Пенсійний фонд України - органом, який
реалізує таку політику, в тому числі за
рахунок коштів Державного бюджету
України. Відповідно до положень Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
визначення порядку та розмірів
соціальних виплат віднесено до відання
Кабінету Міністрів України. Таким
чином, Верховна Рада України,
доповнивши п. 4 розділ VII Прикінцеві
положення" Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»,
визначила Кабінет Міністрів України
державним органом, який має
забезпечувати реалізацію встановлених
законами України соціальних прав
громадян, тобто надала право Кабінету
Міністрів України визначати порядок та
розміри соціальних виплат виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України, що
узгоджується з функціями Уряду
України, визначеними в п. 2, 3 ст. 116
Конституції України.

Рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України, є остаточними і не
можуть бути оскаржені.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями частини четвертої
статті 9 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України, або іншому
правовому акту суд застосовує правовий
акт, який має вищу юридичну силу.

Закон України N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року, то пунктом 7 частини I
зазначеного Закону Прикінцеві
положення Закону України "Про
Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким встановлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб"застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Під час вирішення питання, яка з
однопредметних законодавчих норм
рівної ієрархії, що не визнані
неконституційними в установленому
порядку, підлягає застосуванню для
розв'язання спорів зазначеної
категорії, перевагу слід надавати тій з
них, що прийнята пізніше. У
розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

Водночас необхідно звернути увагу, що
на момент набрання чинності зазначеним
Законом, Кабінетом Міністрів України
не встановлено нового порядку та
розміру виплат окремим категоріям
громадян.

З огляду на викладене, положення статей
39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14,22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" підлягають застосуванню до
набрання чинності
нормативно-правового акта Кабінету
Міністрів України, прийнятого на
виконання вимог пункту 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік".

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л
И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 26.11.2013 року по справі №
344/14886/13-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 08.09.2014 р.