Справа № 808/4851/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2014 року Справа № 808/4851/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.

при секретарі судового засідання
Стратулат С.В.

за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році,

ВСТАНОВИВ:

Запорізьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів області
(далі - позивач) звернулось до суду із
адміністративним позовом до фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (далі -
відповідач), в якому просить стягнути з
відповідача суми адміністративно -
господарських санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році в сумі 7662,55грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що середньооблікова
кількість штатних працівників, що
працювали у відповідача, за рік склала
14 осіб, таким чином, середньооблікова
кількість інвалідів, відповідно до
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» на підприємстві
відповідача повинна складати 1 особу.
Згідно відомостей, наданих
відповідачем у звіті за 2013 рік,
середньооблікова кількість інвалідів
на підприємстві склала 0 осіб. На
підставі викладеного, позивач просить
стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 7662,55грн. санкцій та пені за
невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2013
році.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, проте направив
на адресу суду клопотання про
підтримання позовних вимог в повному
обсязі та про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та день
судового розгляду повідомлявся
належним чином, причини неявки суду не
повідомив.

За таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу по суті без участі
представників сторін.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч.6 ст.12 та ч.1 ст.41
КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши подані документи і
матеріали судом встановлені наступні
обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач відноситься до суб'єктів
господарювання, яким, відповідно до
статті 19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», встановлюється норматив
робочих місць по працевлаштуванню
інвалідів.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
встановлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі 4% середньооблікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 осіб, - у кількості одного
робочого місця. Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого Законом, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунку кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Згідно із Звітом відповідача про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою №10-ПІ,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
становить 14 осіб. З них,
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 1. Кількість
інвалідів-штатних працівників, які
повинні працювати на підприємстві
відповідача на робочих місцях,
створених відповідно до вимог статті 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
відповідачем зазначено 0 особу.

Згідно з підпунктом 3.1 пункту 3
«Інструкції щодо заповнення форми
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів»,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10.02.2007 №42, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 13.02.2007 за
№117/13384 (далі - «Інструкція щодо
заповнення форми №10-ПІ (річна) «Звіт
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів»), середньооблікова
кількість працівників відображається
відповідно до підпункту 3.2 пункту 3
«Інструкції зі статистики кількості
працівників», затвердженої наказом
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005 №286, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 30.11.2005 за
№1442/11722 (далі - «Інструкція зі
статистики кількості працівників»).

Відповідно до підпункту 3.2.5 пункту 3
«Інструкції зі статистики кількості
працівників» середньооблікова
кількість штатних працівників за
період з початку року (у тому числі за
квартал, півріччя, 9 місяців, рік)
обчислюється шляхом підсумовування
середньооблікової кількості штатних
працівників за всі місяці роботи
підприємства, що минули за період з
початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на
кількість місяців у цьому періоді,
тобто відповідно на 2, 3, 4, …12. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Таким чином, середньооблікова
кількість штатних працівників
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за
2013 рік, яким відповідно до чинного
законодавства встановлена
інвалідність, складає 0 осіб.

Згідно з підпунктом 3.3 пункту 3
«Інструкції щодо заповнення форми
№10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених роботодавцем, відповідно до
нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів, установленого статтею 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
відповідача складає 0 особу.

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 у 2013 році не
виконав норматив, передбачений статтею
19 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні».

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, у відповідності з
частиною третьою статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з частиною четвертою статті 20
Закону України «Про зайнятість
населення» підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

Інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 19
грудня 2005 року №420 за погодженням з
Держкомстатом.

Відповідно до пункту 2 «Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування»,
затвердженого 31.01.2007 Постановою
Кабінету Міністрів України №70 «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» - роботодавці
подають інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платників страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Згідно з частиною першою статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

За приписами статті 18-1 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» інвалід, який не
досяг пенсійного віку, не працює, але
бажає працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний. Рішення про
визнання інваліда безробітним і взяття
його на облік для працевлаштування
приймається центром зайнятості за
місцем проживання інваліда на підставі
поданих ним рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів. Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Відповідно до наведених вище норм
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
обов'язок по працевлаштуванню
інвалідів покладається як на
роботодавців так і на державну службу
зайнятості.

Як зазначено в абзаці 4 пункту 2 статті 19
Закону України «Про зайнятість
населення», державна служба зайнятості
має право направляти для
працевлаштування на підприємства, в
установи і організації всіх форм
власності при наявності там вільних
робочих місць (вакантних посад)
громадян, які звертаються до служби
зайнятості, відповідно до рівня їх
освіти і професійної підготовки, а
інвалідів, крім того, - відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у них
кваліфікації і знань та з урахуванням
їх побажань.

Як встановлено із матеріалів справи
відповідачем за період з грудня 2012 року
по грудень 2013 року подавалась
інформація про наявність вакансій за
формою №3-ПН, та можливість
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями на наявні
вакансії та направлялись листи з
проханням про працевлаштування
інвалідів.

У вказаних звітах відповідачем,
кожного місяця 2013 року, заявлено про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів.

З урахуванням зазначеного,
відповідачем доведено вжиття заходів
щодо працевлаштування інвалідів у 2013
році.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
виконав всі можливі, залежні від нього
заходи щодо працевлаштування
інвалідів у 2013 році.

Згідно з частиною дев'ятою статті 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
спори, що виникають із правовідносин за
статтями 19, 20 цього Закону, вирішуються
Фондом соціального захисту інвалідів
або в судовому порядку.

Відповідно до частини четвертої статті
94 КАС України у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Як зазначено у частині першій статті 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

З огляду на викладене вище, позовні
вимоги є не обґрунтованими і не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 71, 159-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених ч.4
ст.167 цього Кодексу, було повідомлено
про можливість отримання копії
постанови суду безпосередньо в суді,
то десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя

Ю.В.Калашник