Справа № 2а-1961/11/0970
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
66082/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 30.06.2011 року
в справі за позовом
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області до ОСОБА_1
про стягнення фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року
Головавтотрансінспекція в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області звернулася
до суду з позовом до ОСОБА_1 про
стягнення фінансових санкцій.

Позивач просив стягнути з відповідача
на користь держави 1700,00 грн. фінансових
санкцій, застосованих до нього за
порушення законодавства про
автомобільний транспорт.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
30.06.2011 року позов задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в дохід бюджету 1700,00 грн.
фінансових санкцій згідно постанови №
119436.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив ОСОБА_1, який в апеляційній
скарзі просить її скасувати та
прийняти нову постанову про відмову
позивачу в задоволенні позову.

Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що в
матеріалах справи відсутні докази про
порушення відповідачем Закону України
«Про автомобільний транспорт». Акт №
221847 від 28.01.2011 року, на підставі якого
було прийнято постанову про
застосування фінансових санкцій, був
складений за відсутності відповідача.
ОСОБА_1 не отримував копії акта № 221847
від 28.01.2011 року та копії постанови про
застосування до нього фінансових
санкцій № 119436 від 15.02.2011 року, що
унеможливило її оскарження у
встановленому порядку. Тому стягнення
з відповідача фінансових санкцій за
порушення вимог Закону України «Про
автомобільний транспорт» є
безпідставним.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю не поступило, тому суд
апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних в ній
доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких підстав.

В справі встановлено, що відповідачу
ОСОБА_1 22.09.2005 року Головною державною
інспекцією на автомобільному
транспорті Міністерства транспорту та
зв'язку України було видано ліцензію
серії НОМЕР_1, відповідно до якої він
мав право здійснювати внутрішні
перевезення пасажирів до 21.09.2010 року.

Ліцензія відповідача сер. НОМЕР_1 від
22.09.2005 року була анульована 21.09.2010 року у
зв'язку із закінченням строку її дії, що
підтверджується листом
Головавтотрансінспекції в особі
територіального управління
Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області від 4.05.2011
року .

Суд першої інстанції встановив, що
відповідач періодично здійснював
нерегулярні пасажирські перевезення
за відсутності документів на
перевезення, а саме: ліцензії,
ліцензійної картки, дорожнього листа
та договору із замовником на
здійснення перевезення.

15.02.2011 року, враховуючи вищевказані
порушення, позивачем прийнято
постанову №119436 про застосування до
ОСОБА_1 фінансових санкцій в розмірі
1700,00 грн. за порушення, передбачені абз.
3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт».

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції прийшов до висновку про
необхідність стягнення з відповідача
1700,00 грн. фінансових санкцій, оскільки
такі ОСОБА_1 добровільно сплачено не
було, а постанова позивача про
застосування фінансових санкцій не
була оскаржена у встановленому
порядку.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно з ст.1 Закону України «Про
автомобільний транспорт», таксі -
легковий автомобіль, обладнаний
розпізнавальним ліхтарем оранжевого
кольору, який встановлюється на даху
автомобіля, діючим таксометром,
сигнальним ліхтарем із зеленим та
червоним світлом, розташованим у
верхньому правому кутку лобового скла,
і який має нанесені композиції з
квадратів, розташованих у шаховому
порядку на дверцятах автомобіля з
лівого та правого боків, призначений
для надання послуг з перевезення
пасажирів та їхнього багажу в
індивідуальному порядку; таксометр -
прилад, призначений для інформування
пасажирів про вартість поїздки та
реєстрації параметрів роботи
автомобіля-таксі, визначених
законодавством.

Статтею 6 Закону України «Про
автомобільний транспорт»
встановлено, що державному контролю
підлягають усі транспортні засоби
українських та іноземних перевізників,
що здійснюють автомобільні
перевезення пасажирів та вантажів на
території України. Державний контроль
автомобільних перевізників
здійснюється шляхом проведення
планових, позапланових і рейдових
перевірок.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про
автомобільний транспорт»,
автомобільні перевізники, водії
повинні мати і пред'являти особам, які
уповноважені здійснювати контроль на
автомобільному транспорті та у сфері
безпеки дорожнього руху, документи, на
підставі яких виконують перевезення.

Документи для фізичної особи, що
здійснює перевезення пасажирів на
таксі: для автомобільного перевізника -
ліцензія, інші документи, передбачені
законодавством України; для водія
таксі - посвідчення водія відповідної
категорії, свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу, ліцензійна
картка, інші документи, передбачені
законодавством України.

Статтею 60 Закону України «Про
автомобільний транспорт» передбачено,
що за порушення законодавства про
автомобільний транспорт до
автомобільних перевізників
застосовуються санкції, зокрема, за
надання послуг з перевезень пасажирів
та вантажів без оформлення документів,
перелік яких визначений статтями 39 та 48
цього Закону, - штраф у розмірі ста
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Відповідно до п.3 Порядку здійснення
державного контролю на автомобільному
транспорті», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 8.11.2006
року №1567 в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин,
(далі Порядку) органами державного
контролю на автомобільному транспорті
є Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, м.Києві та
м.Севастополі.

Відповідно до п. 21, 27 Порядку
державний контроль на автомобільному
транспорті здійснюється посадовими
особами органу державного контролю
шляхом проведення планових,
позапланових і рейдових перевірок. При
виявлені порушення законодавства
складається акт, на підставі якого
керівник органу державного контролю
виносить постанову про застосування
фінансових санкцій, що є обов'язковою
до виконання.

Згідно з п. 28 Порядку фінансова
санкція повинна бути перерахована
суб'єктом господарювання на зазначений
у постанові рахунок не пізніше ніж
протягом п'ятнадцяти днів після
отримання ним копії постанови про
застосування фінансових санкцій.

Згідно матеріалів справи, 28.01.2011 року
працівниками територіального
управління Головавтотрансінспекції в
Івано-Франківській області складено
акт №221847, в якому зафіксовано
порушення відповідачем ст. 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
під час надання послуг з нерегулярних
перевезень пасажирів маршрутом
«Івано-Франківськ - Ясіня» без
оформлення відповідних документів, а
саме: виявлено відсутність ліцензійної
картки, дорожнього листа, договору із
замовником перевезення.

Згідно акта №221847 від 28.01.2011 року ОСОБА_1
з ним ознайомлений, від підпису та
письмових пояснень відмовився (а.с. 8).

На підставі акту від 28.01.2011 року позивач
прийняв постанову про застосування
фінансових санкцій №119436 від 15.02.2011
року, яка направлялася на адресу
ОСОБА_1, що була зазначена в ліцензії
НОМЕР_1 від 22.09.2005 року - АДРЕСА_1.

В матеріалах справи наявна копія
супровідного листа про направлення
ОСОБА_1 копії постанови №119436 від 15.02.2011
року, копія поштового конверта, та
копія довідки про причини повернення
листа відправнику (позивачу). В даній
довідці зазначено, що ОСОБА_1 за адресою
АДРЕСА_1 не проживає (вибув) (а.с. 11).

Посилання апелянта на те, що він був
позбавлений можливості оскаржити
постанову про застосування фінансових
санкцій №119436 від 15.02.2011 року у зв'язку з
її неотриманням не можуть бути взяті до
уваги, оскільки вини контролюючого
органу в тому, що ОСОБА_1 не повідомив
позивачу про зміну місця свого
проживання немає.

З огляду на вищевказане, суд першої
інстанції обґрунтовано задовольнив
вимоги позивача та стягнув з
відповідача кошти в розмірі 1700 грн.
згідно постанови про застосування
фінансових санкцій №119436 від 15.02.2011
року.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
викладене, підставою для її
задоволення бути не можуть.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
30.06.2011 року в справі № 2а-1961/11/0970
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М.Старунський