Справа № 286/2605/14-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2014 р.
Справа № 286/2605/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "16" червня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області Управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації Житомирської області
про визнання бездіяльності
протиправною і зобов'язання вчинити
дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить зобов'язати управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі провести донарахування та
виплату з січня 2014 року: доплати до
пенсії непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на радіоактивно
забрудненій території, передбачену ст.
39 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", із розрахунку двох
мінімальних заробітних плат,
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю, як інваліду ІІ-ї групи, щодо
якого встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою,
передбачену ст. 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", із
розрахунку 75% мінімальної пенсії за
віком, зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації провести донарахування
та виплату за період з 1 січня 2014 року по
31 травня 2014 року щомісячної допомоги у
зв'язку з обмеженням споживання
продуктів харчування місцевого
виробництва та особистого підсобного
господарства, передбаченої ст.37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", в розмірі 40
% мінімальної заробітної плати та
щорічну допомогу на оздоровлення
інваліду 2-ї групи у розмірі 5-ти
мінімальних заробітних плат у
відповідності до ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
зобов'язати відповідачів виконати
постанову негайно та подати звіт про її
виконання, мотивуючи тим, що він є
особою, яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи 1-ї
категорії, інвалідом ІІ групи та
проживає в м. Овруч Житомирської
області. За період перебування на
пенсії йому виплати, що встановлені в
Законі, виплачувалися не в розмірах,
визначених Законом, а в значно меншому
розмірі, що призвело до порушення його
прав.

Постановою Овруцького районного суду
Житомирської області від 16 червня 2014
року позов задоволено повністю.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
провести ОСОБА_3 донарахування та
виплату з 1 січня 2014 року:

доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення щомісячно
у відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 2-х мінімальних заробітних
плат, встановленій законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно;

додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст. 50 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 75% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації провести за період з 1
січня 2014 року по 31 травня 2014 року
донарахування та виплату щомісячної
грошової допомоги у зв'язку з
обмеженням споживання продуктів
харчування місцевого виробництва та
особистого підсобного господарства
ОСОБА_3 у відповідності до ст.37 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 40% від мінімальної заробітної
плати встановленої законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно, щорічної
допомогу на оздоровлення як інваліда 2
групи категорії І згідно ст. 48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за березень
2014 року в розмірі п'яти мінімальних
заробітних плат встановлених законом
про Державний бюджет України на
відповідний рік.

У апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області,
посилаючись, зокрема на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить оскаржену постанову скасувати
та ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст.195 КАС України, колегія суддів
приходить до висновку, що скарга
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є пенсіонером, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі
Житомирської області, та проживає в м.
Овруч Житомирської області, що
підтверджується довідками управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі, управління праці та
соціального захисту населення
Овруцької районної державної
адміністрації та паспортом серії ВМ
327404.

Переліком населених пунктів
Житомирської і Київської областей,
віднесених до зони радіоактивного
забруднення внаслідок катастрофи,
затвердженого постановою КМ України №
106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ
України № 17 від 12.01.1993 року, м. Овруч,
Житомирської області, відноситься до
зони гарантованого добровільного
відселення.

Згідно посвідчення особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи серія НОМЕР_1, позивач
віднесений до осіб 1 категорії, та
являється інвалідом ІІ-ї групи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_2 від 20.04.2000 року.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" до пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
провадиться доплата - у зоні
гарантованого добровільного
відселення - двох мінімальних
заробітних плат.

Згідно положень ст.50 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до першої категорії,
інвалідам ІІ групи, додаткова пенсія за
шкоду, заподіяну здоров'ю,
призначається у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком.

Однак, ст.ст.39, 50 ЗУ "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що порядок
обчислення підвищення до пенсії як
непрацюючому пенсіонеру, який проживає
на території радіоактивного
забруднення та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю визначається
Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу, Кабінетом Міністрів
України на виконання вказаного
положення ст.39, 50 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" 23.11.2011 року
прийнято постанову № 1210 "Про
підвищення рівня пенсійного
забезпечення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".
У відповідності до вказаної постанови
КМ України, позивачу провадиться
нарахування і виплата підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України
"Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" № 107-VI, яким були внесені
зміни до ст.39 та ст.51 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і які обмежували права
громадян, щодо виплати підвищення до
пенсії як непрацюючому пенсіонеру,
який проживає на території
радіоактивного забруднення та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, Рішенням Конституційного
суду України у справі № 10-рп/2008 від
22.05.2008 року, визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Таким чином, вище наведені положення
ст.39 та ст.50 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" на момент виненсення судом
першої інстанції постанови у справі
були чинними у редакції до внесення
змін до них Законом України "Про
державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України".

На даний час Закони України "Про
державний бюджет України на 2011 рік",
"Про державний бюджет України на 2012 рік"
та "Про державний бюджет України на 2013
рік" втратили чинність.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п.1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження на момент подачі позову та
ухвалення судового рішення
встановлені не були.

Таким чином, починаючи з 1 січня 2014 року
є чинними і підлягають застосуванню:
ст.39 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи", в редакції, відповідно до
якої підвищення до пенсії як
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення - в зоні
гарантованого добровільного
відселення - не може бути нижчим ніж дві
мінімальні заробітні плати та ст.50
цього Закону України, в редакції,
відповідно до якої особам, віднесеним
до першої категорії, інвалідам ІІ
групи, додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю, призначається у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком.

Слід зазначити, що у своїй постанові
від 01.10. 2013 року по справі №21-338а13
Верховний Суд України зазначив:
"Статтею 1 Закону N 1058-IV визначено, що
пенсія - щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 45
зазначеного Закону пенсія
призначається довічно або на період,
протягом якого пенсіонер має право на
виплату пенсії відповідно до цього
Закону.

Положення статті 50, 39 Закону N 796-XII,
згідно з якими позивач має право на
отримання додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю та доплату до пенсії
як непрацюючому пенсіонеру, не містить
обмежень щодо строку, протягом якого
пенсіонер має право на її виплату.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що зазначені вище щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому у разі виникнення підстав для
перерахунку розмірів таких пенсій
визначається лише дата, з якої особа
має право на її перерахунок чи
отримання пенсії у певному розмірі.
Обмеження періоду, протягом якого
суб'єкт владних повноважень має
здійснювати обчислення пенсії
відповідно до вимог закону, є
безпідставним та суперечить вимогам
статті 19 Конституції України…".

У відповідності до ст.242-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду 1-ї
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Зважаючи на те, що Овруцький районний
суду Житомирської області правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "16" червня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11100

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100

4- Управління праці та соціального
захисту населення Овруцької районної
державної адміністрації Житомирської
області вул.Леніна, 17,м.Овруч,Овруцький
район, Житомирська область,11101

- ,