Справа № 872/11007/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокусправа № 811/563/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби на
постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
13 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Олександрійська Зернова Компанія" до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових повідомлень
- рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
Зернова Компанія" звернулось в суд з
адміністративним позовом до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби, в
якому просило: визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції від 05.02.2013 № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 179514 грн., в
тому числі основного зобов'язання на
суму 119676 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій на суму 59838 грн.; визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції від 05.02.2013 №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 137627 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
податкові повідомлення - рішення
прийняті необґрунтовано, з порушенням
норм матеріального права. Позиція
податкового органу про безтоварність
господарських відносин між позивачем
та ПП "Кремойл", ФОП
ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3, та зроблений на цій
основі висновок про нікчемність
правочинів, є безпідставним
припущенням відповідача. Стосунки
позивача з ПП "Кремойл", ФОП ОСОБА_2
і ФОП ОСОБА_3 мали реальний характер, на
підтвердження чого наявні первинні
бухгалтерські документами.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
13 травня 2013 року адміністративний
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
Зернова Компанія" задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції від 05.02.2013 №
, яким товариству з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
Зернова Компанія" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 179514
грн., в тому числі основного
зобов'язання на суму 119676 грн. та
штрафних (фінансових) санкцій на суму
59838 грн.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції від 05.02.2013 №
,

яким товариству з обмеженою
відповідальністю "Олександрійська
Зернова Компанія" збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 137627 грн.

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що останнім
встановлена реальність господарської
операції між позивачем та ПП "Кремойл"
щодо поставки товарно-матеріальних
цінностей на загальну ПДВ за жовтень 2011
року у розмірі 49317 грн., за листопад 2011
року у розмірі 45474 грн., за грудень 2011
року у розмірі 24885
грн. ПП "Кремойл" виписані позивачу
податкові накладні за жовтень
2011 року на загальну суму ПДВ 49317
грн., за листопад 2011 року на загальну
суму ПДВ 45474 грн., за грудень 2011
року на загальну суму ПДВ 24885 грн., які
відповідають вимогам ст. 201 Податкового
кодексу України (Т. 1, 153-161).

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
оспорюванні податкові
повідомлення-рішення винесенні згідно
вимог чинного законодавства. У
позивача були відсутні підстави для
включення до валових витрат вартості
отриманого від ТОВ "Кремойл", ФОП ОСОБА_2
і ФОП ОСОБА_3 товару та послуг, оскільки
такі правочини є нікчемними через
фіктивність зазначених підприємств та
відсутності основних фондів для
ведення основного виду діяльності.
Також, позивачем незаконно віднесено
до податкового кредиту суму ПДВ на
підставі виданих ПП "Кремойл", ФОП
ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 податкових
накладних, оскільки податкові
накладні, виписані по правочинам, по
яким не підтверджено факт отримання
товару та послуг (Т. 1, а.с. 83-85).

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 16.01.2013 по 22.01.2013
посадовими особами відповідача
проведена позапланова документальна
невиїзна перевірка позивача з питання
відображення в податковому обліку
операцій із здійснення взаємовідносин
з ПП "Кремойл" за вересень 2010 року, з ФОП
ОСОБА_2 за жовтень-грудень 2011 року, з ФОП
ОСОБА_3 за жовтень-листопад 2011 року, за
наслідками якої складено акт від 24.01.2013
за № 29/22-10/31907615 (а.с. 30-46).

Як вбачається з письмових заперечень
відповідача та вказаного акту, в ході
перевірки, виявлено порушення, в тому
числі:

- ст. 203, 215, 216, 627 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених при придбанні та продажу
товарів (посліг). Товар по вказаних
правочинах, не був переданий в
порушення ст. 662, 655 та 656 ЦК України;

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9
п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток всього на 137627 грн.,
в т.ч. за IV квартал 2011 року на 137627 грн.
внаслідок включення до складу витрат
вартості придбаних транспортних
послуг в частині вартості
паливно-мастильних матеріалів,
отриманих по нікчемному правочину від
ПП "Кремойл", за відсутності факту
отримання паливно-мастильних
матеріалів;

- п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3 ст.
198 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено податковий
кредит в сумі 119676 грн., в тому числі за
жовтень 2011 року на 49317 грн., за листопад
2011 року на 45474 грн., за грудень
2011 року на 24885 грн., внаслідок включення
до складу податкового кредиту сум ПДВ з
вартості придбаних товарних послуг в
частині вартості паливно-мастильних
матеріалів, отриманих по нікчемному
правочину від ПП "Кремойл", за
відсутності факту отримання
паливно-мастильних матеріалів (Т. 1, а.с.
30-46,85).

На підставі акту перевірки, 05.02.2013
Олександрійською ОДПІ Кіровоградської
області ДПС прийняті податкові
повідомлення-рішення № , яким за
порушення п. 185.1 ст. 185, п.188.1 ст. 188, п. 198.1,
п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі у розмірі 179514 грн., в
тому числі основного зобов'язання на
суму 119676 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій на суму 59838 грн., а також №
, яким за порушення пп.
134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п.
139.1 ст. 139 Податкового кодексу України
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
приватних підприємств у розмірі 137627
грн. (Т. 1, а.с. 86-87).

Як вбачається з акту, позивачем
завищено валові витрати, всього на суму
474272 грн. внаслідок включення
до складу витрат вартості придбаних
транспортних послуг в частині вартості
паливно-мастильних матеріалів,
отриманих по нікчемному правочину від
ПП "Кремойл", за відсутності факту
отримання паливо - мастильних
матеріалів (Т. 1, а.с. 40).

Позиція податкового органу про
недійсність правочинів ґрунтується на
висновках Актів перевірки ПП "Кремойл":

- від 07.12.2011 року № 8264/23-209/34890793 про
результати планової виїзної перевірки
з питань дотримання вимог податкового,
валютного законодавства за період з
01.07.2009 по 30.06.2011;

- від 27.04.2012 № 995/23-309/34890793 про результати
позапланової невиїзної документальної
перевірки з питань правильності,
повноти та нарахування сум податку на
додану вартість та податку на прибуток
за період з 01.01.2009 по 31.12.2011 у зв'язку з
ненаданням пояснення документального
підтвердження на запит Кременчуцької
ОДПІ від 16.11.2011 № 44538/10;

- від 27.04.2012 № 995/23-309/34890793 документальної
невиїзної перевірки, якою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування
податком на додану вартість та
податком на прибуток підприємств по
господарським операціям з придбання та
реалізації товарів (робіт,
послуг).

Також, зазначена позиція ґрунтується
на доводах відповідача, викладених в
акті перевірки від 24.01.2013 за №
29/22-10/31907615, а саме, операції по
формуванню витрат, що враховуються при
визначені об'єкта оподаткування та
податкового кредиту позивача, при
отриманні транспортних послуг від ФОП
ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 в частині вартості
паливно-мастильних матеріалів,
отриманих від ПП "Кремойл" мають ознаки
нікчемності, так як згідно пояснень ФОП
ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3, зазначені ПММ були
отримані від позивача для виконання
умов договору при наданні послуг по
перевезенню вантажів ТОВ
"Олександрійська Зернова Компанія" (Т. 1,
а.с. 84-85).

Згідно п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є прибуток із джерелом походження з
України та за її межами, який
визначається шляхом зменшення суми
доходів звітного періоду, визначених
згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу,
на собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг та суму
інших витрат звітного податкового
періоду, визначених згідно зі статтями
138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням
правил, встановлених статтею 152 цього
Кодексу.

Відповідно з пунктом 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно до п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Таким чином, до складу витрат
підприємств можуть бути включені лише
витрати, які підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції.

Судом першої інстанції встановлено, що
між ПП "Кремойл" (постачальник) та
позивачем (замовник) укладений договір
поставки паливно-мастильних
матеріалів № 5 від 13.04.2011 щодо поставки
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму 6000000 грн., у тому числі ПДВ
20 % у сумі 1000000 (Т. 3, а.с. 195-196).

Згідно зазначеного договору поставка
товару здійснюється за рахунок
постачальника та входить в ціну товару
(Т. 3, а.с. 195)

На підтвердження отримання послуг
позивачем у жовтні - грудні 2011 року,
надано видаткові накладна (Т.1, а.с.
94-101,Т. 3 а.с. 197, 199, 201, 203, 207, 209, 211), товарно -
транспортні накладні (Т. 3 а.с. 198, 200, 202,
204, 206, 208, 210, 212), картки обліку (Т.
4, а.с. 104-167), а на підтвердження оплати
послуг надано платіжні доручення
(Т. 3, а.с. 185-192).

ПП "Кремойл" виписані позивачу
податкові накладні за жовтень 2011 року
на загальну суму ПДВ 49317 грн., за
листопад 2011 року на загальну суму ПДВ
45474 грн., за грудень 2011 року на загальну
суму ПДВ 24885 грн. (Т. 1, 153-161).

Позивач має ємність для зберігання
зазначеного товару, відповідно до
договору оренди
адміністративно-побутового комплексу
та виробничих приміщень (Т. 4, а.с. 72).

В подальшому паливно-мастильні
матеріали, були використані для
власних потреб, а для забезпечення
договорів товарно-експедиційного
обслуговування, укладених з
ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3, було
використане пальне ТОВ "Сервісна
компанія "Формула", за пластиковими
смарт-картками на АЗС передбачених у
договорі (Т. 3, а.с. 213-225, а.с. 232-244,
246-250 Т. 1 а.с. 162-187, 230-248, Т. 2, а.с. 63-64, 65-85,
189-198, Т. 4, а.с. 1-26, 39-62).

Щодо визнання договорів між позивачем
та ПП "Кремойл", та в подальшому також
між ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3 нікчемним,
то суд першої інстанції, надавши оцінку
представленим доводам, дійшов вірного
висновку про відсутність у податкового
органу підстав для цього. Слід
зазначити, що при визнанні договорів
нікчемними податковим органом не
дотримано приписів законодавчих норм,
тобто не встановлено вини та умислу
позивача, спрямованих на заволодіння
державним майном, порушення публічного
порядку, не надано доказів про
умисність укладання угод з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства. А безтоварність
здійснених позивачем господарських
операцій, на що посилається відповідач,
не підтверджена у встановленому
законом порядку жодним доказом, сам
висновок носить характер припущення.

Таким чином, на підставі комплексного
аналізу встановлених обставин, суд
першої інстанції вірно вважав, що
висновок відповідача про порушення
позивачем пп. 134.1.1 п.
134.1 ст. 134, п. 138.2 ст. 138, пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, в
результаті чого позивачем занижено
податок на прибуток за ІV квартал 2011
року в сумі 137627грн., не знайшов свого
підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів,
перевіривши відповідно до вимог
ч. 2 ст. 2 КАС України податкове
повідомлення-рішення від 05.02.2013 №
, зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що воно є протиправним та підлягає
скасуванню.

Також, з акту перевірки вбачається, що в
порушення вимог п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188,
п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України, позивачем сформовано
податковий кредит на підставі
неіснуючих операцій, які відповідно не
можуть використовуватись в
оподаткованих операціях, в результаті
чого завищено податок на додану
вартість в сумі 119676 грн., в тому числі за
жовтень 2011 року на 49317 грн., за листопад
2011 року на 45474 грн., за грудень 2011 року на
24885 грн.

На думку службових осіб відповідача,
позивачем безпідставно сформовано
податковий кредит з податку на додану
вартість, згідно податкових накладних,
виписаних ПП "Кремойл" за жовтень 2011
року на загальну суму ПДВ 49317 грн., за
листопад 2011 року на загальну
суму ПДВ 45474 грн., за грудень 2011 року на
загальну суму ПДВ 24885 грн.

Відповідно до пп. 198.1. ст. 198 ПК України,
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно пп. 198.2. ст. 198 ПК України, датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається:

дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Згідно пп. 198.6. статті 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Таким чином, податковий кредит для
цілей визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

При встановленні реальності
господарської операції між позивачем
та ПП "Кремойл" щодо поставки
товарно-матеріальних цінностей на
загальну ПДВ за жовтень 2011 року у
розмірі 49317 грн., за листопад 2011 року у
розмірі 45474 грн., за грудень 2011 року у
розмірі 24885 грн.

ПП "Кремойл" виписані позивачу
податкові накладні за жовтень 2011 року
на загальну суму ПДВ 49317 грн., за
листопад 2011 року на загальну суму ПДВ
45474 грн., за грудень 2011 року на загальну
суму ПДВ 24885 грн., які відповідають
вимогам ст. 201 Податкового
кодексу України (Т. 1, 153-161).

Отже, колегія суддів, перевіривши
відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України
податкове повідомлення-рішення від
05.02.2013 № , зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що воно є протиправним та підлягає
скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Олександрійської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби - залишити
без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
13 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Олександрійська Зернова Компанія" до
Олександрійської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай