Справа № 814/5184/13-а
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 р. Справа № 814/5184/13-а

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Брагар В. С.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Джабурії О.В. судді - Лук'янчук О.В.при
секретаріДанюк А.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Светар-ТВ» до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
10.12.2013 року № , -

встановиЛА:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Светар-ТВ»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області про визнання
недійсним податкового
повідомлення-рішення від 10.12.2013 року №
.

Суд першої інстанції своєю постановою
від 29 січня 2014 року позов задовольнив.

Визнав протиправним та скасував
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області від 10.12.2013 року №
.

Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подала апеляційну скаргу, в якій
просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Державна податкова інспекція у
Ленінському районі м. Миколаєва
Головного управління Міндоходів у
Миколаївській області посилається на
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

14.11.13-20.11.13 відповідачем проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань правомірності формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" за квітень 2013
року та правомірності формування
податкових зобов'язань по
взаємовідносинам з покупцями за
товари, які були придбані у ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" у квітні 2013 року.

27.11.13 за результатами перевірки
відповідачем було складено акт №
857/14-02-22-01/24053834, у висновках якого
зазначено, що позивачем порушено п. 185.1
ст.185, п.198.1, 198.3 ст.198 ПК України, в
результаті чого занижено ПДВ всього у
сумі 175854 грн. за квітень 2013 року.

10.12.13 на підставі даного акту
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення-рішення № яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість за основним платежем на суму
175854,00 грн. та штрафними санкціями на
суму 87927,00 грн..

Відповідно до пункту 138.2 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

При цьому, відповідно до
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Порядок формування
податкового кредиту, підстави його
виникнення та порядок визначення сум
податку на додану вартість, що
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України, встановлено статтею 198
Податкового кодексу України.

Статтею 198 Податкового
кодексу України, визначено, що право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з, в тому числі придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг, при цьому датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше, а саме дата списання
коштів з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст.198
цього Кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

Згідно п. 201.6 ст. 201 цього
Кодексу податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Пунктом 201.10 статті 201 цього
Кодексу передбачено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

На підставі викладеного
можливо зробити висновок що, будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Судом першої інстанції залишено поза
увагою те, що первинні документи, що
оформлювались у зв'язку із
взаємовідносинами позивача з вище
згаданою юридичною особою не
відповідають вимогам діючого
законодавства та не підтверджують
фактичне здійснення господарських
операцій, обумовлених укладеними
позивачем угоди.

Відповідно до матеріалів справи
між Фірмою " Светар - ТВ " та ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" укладено договір
будівельного підряду № 10/01 від 10.01.13 р.
на проведення капітального ремонту
дошкільного учбового закладу.

За згаданим договорам Фірмою "
Светар - ТВ " доручає, а
ТО"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" зобов'язується
на свій ризик виконати відповідно до
проектно-кошторисної документації і
умов договору здати у встановлений
договором строк закінчені роботи, а
Фірмою " Светар - ТВ " зобов'язується
прийняти і оплатити закінчені роботи.

На підтвердження факту виконання
будівельних робіт позивачем надано
податкові накладні за квітень -
вересень 2013 року, довідки про вартість
виконаних будівельних робіт/та витрати
(форми №КБ-3) та акти приймання
виконаних будівельних робіт (форма
№КБ-2в) за квітень - 2013 року.

Поза увагою суду першої інстанції
залишилась та обставина, що в
матеріалах справи відсутня проектна
документація на роботи, що підлягають
виконанню. За таких обставин об'єктивно
не можливо встановити обсяг та види
робіт, що в свою чергу може свідчити про
відсутність їх виконання. У зв'язку із
зазначеними обставинами не зрозумілим
стає декларування ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" по виконанню
робіт з зовнішнього освітлення,
прокладку каналізації при укладеному
договорі про капітальний ремонт
будівлі.

Крім цього колегія суддів вважає,
що договір підряду на капітальне
будівництво укладений між позивачем та
ТОВ "ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" не відповідає
вимогам ст. 180 ГК України та Постанови
№ 668 КМ України від 1.08.05.р. Про
затвердження Загальних умов укладення
та виконання договорів підряду в
капітальному будівництві, де зокрема в
п.5 зазначені істотні умовами договору
підряду зокрема строки початку та
закінчення робіт (будівництва об'єкта);
права та обов'язки сторін; порядок
забезпечення виконання зобов'язань за
договором підряду; умови страхування
ризиків випадкового знищення або
пошкодження об'єкта будівництва;
порядок забезпечення робіт проектною
документацією, ресурсами та послугами;
порядок залучення субпідрядників;
вимоги до організації робіт; порядок
здійснення замовником контролю за
якістю ресурсів; умови здійснення
авторського та технічного нагляду за
виконанням робіт; джерела та порядок
фінансування робіт (будівництва
об'єкта); порядок розрахунків за
виконані роботи; порядок
здачі-приймання закінчених робіт
(об'єкта будівництва); гарантійні
строки якості закінчених робіт
(експлуатації об'єкта будівництва),
порядок усунення недоліків;
відповідальність сторін за порушення
умов договору підряду; порядок
врегулювання спорів; порядок внесення
змін до договору підряду та його
розірвання.
Частиною 2 ст. 180 ГК України
передбачено, що господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.

У договір підряду на капітальне
будівництво укладений між позивачем та
ТОВ "ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" відсутні
визначені діючим законодавством
істотні умови а за таких обставин не
можливо вважати його укладеним.

На підтвердження факту виконання
будівельних робіт ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" позивачем
надано, довідки про вартість виконаних
будівельних робіт/та витрати (форми
№КБ-3) та акти приймання виконаних
будівельних робіт (форма №КБ-2в),
договірна ціна на будівництво, без
дати.

Суд першої інстанції незважаючи на
вимоги частини 2 статті 9 Законом
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п. 2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88, залишив поза увагою
обставину, що вище згадані документи не
мають відповідних реквізитів.

Крім цього позивачем не надано
підтверджуючих документів щодо
виникнення податкового кредиту, в тому
числі головних книг, журналів-ордерів
та картків рахунків №311 «Поточні
рахунки у національній валюті», 63
«Розрахунки з постачальниками та
підрядниками», 64 «Розрахунки по
податкам і платежам», 68 «Розрахунки по
іншим операціям», 90 «Собівартість
реалізації», 91 «Загально виробничі
витрати», 92 «Адміністративні витрати»,
93 «Витрати на збут» та первинних
документів до них.
Враховуючи викладене вище, колегія
суддів погоджується з доводами
апеляційної скарги і приходить до
висновку, що позивачем не доведено руху
активів та господарської мети у
процесі здійснення господарської
діяльності. Суд першої інстанції
передчасно прийшов до висновку про
доведеність з боку позивача реальності
господарської операції, здійсненої між
Фірмою " Светар - ТВ " та ТОВ
"ПРОЕКТОБУДМОНТАЖ - М" за договором
будівельного підряду № 10/01 від 10.01.13 р.
на проведення капітального ремонту
дошкільного учбового закладу.

А тому, колегія суддів вважає, що
податкове повідомлення-рішення є
таким, що відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, зважаючи на те, що
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків. На
підставі викладеного колегія суддів
апеляційної інстанції приходить до
висновку, що відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, аргументовано, з
посиланням на належну доказову базу
довів законність своїх дій та
правомірність накладеного стягнення.
Відповідно, постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення у справі.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
скасовує її та ухвалює нове рішення,
якщо визнає, що судом першої інстанції
порушено норми матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції постановив рішення із
порушенням норм матеріального та
процесуального права, у зв'язку із чим
рішення суду першої підлягає
скасуванню, з постановленням нового
рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва Головного
управління Міндоходів у Миколаївській
області, - задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 29 січня 2014
року, - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
«Светар-ТВ» до Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Миколаєва Головного управління
Міндоходів у Миколаївській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
10.12.2013 року № - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до суду касаційної інстанції
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного суду законної
сили.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя О.В
Джабурія суддя О.В. Лук'янчук