Справа № 826/8428/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 липня 2014 року № 826/8428/14
Суддя Окружного
адміністративного суду міста Києва
Гарник К.Ю. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Київської міської
ради про визнання протиправними дій,
зобов'язати вчинити дії
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Київської
міської ради (далі по тексту -
відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправними дії
відповідача щодо порушення процедури
розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо отримання у власність
земельної ділянки для будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибної ділянки) у межах норм
безоплатної приватизації орієнтовною
площею 0,10 га в межах міста Києва;
- зобов'язати відповідача розглянути
подане позивачем зазначене клопотання
у відповідності до норм чинного
законодавства відповідно до вимог
положень частини 7 статті 118 Земельного
кодексу України із прийняттям
аргументованого законного рішення.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 08
У судовому засіданні 08 липня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов в повному
обсязі та зазначив, що вважає відповідь
Департаменту земельних ресурсів
України, надану за дорученням
Київської міської ради
неаргументованою та такою, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, мотивуючи позовні
вимоги тим, що клопотання повинно бути
винесено на розгляд сесії Київської
міської ради, за наслідками розгляду
якого приймається рішення про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивована відмова у його
Представник відповідача у судове
засідання 08 липня 2014 року не з'явився,
письмових заперечень проти позову до
суду не надав, хоча про дату, час та
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Матеріали справи підтверджують, що у
січні 2014 рок ОСОБА_1 звернувся до
Київської міської ради із заявою від 10
січня 2014 року, в якій просив визначити
без його погодження та виділити йому
земельну ділянку орієнтовним розміром
до 0,10 га в межах міста Києва з цільовим
призначенням для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд;
надати дозвіл на розробку проекту
землеустрою по відведенню земельної
ділянки орієнтовною площею 0,10 га по
передачі його безоплатно у власність
для будівництва та обслуговування
жилого будинку, господарських будівель
До вказаної заяви позивач додав копії
наступних документів: копія паспорта
та ідентифікаційного коду; графічних
матеріалів; копія договору доручення
від 10 січня 2014 року №
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1
Департаментом земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), за дорученням
Київської міської ради листом від 30
квітня 2014 року № 057026-08/С-468-1554
позивача повідомлено про те, що
клопотання не підлягає розгляду по
суті та проінформовано про
невідповідність клопотання та складу
доданих до нього документів вимогам
Тимчасового порядку передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в місті Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради від 28
лютого 2013 року №63/9120 та зазначено про
можливість отримання документів для
приведення клопотання у відповідність
до вимог Тимчасового порядку в
Департаменті земельних ресурсів
України.

Позивач вважає відповідь Департаменту
земельних ресурсів України, надану за
дорученням Київської міської ради
неаргументованою та такою, що не
відповідає нормам чинного
законодавства, мотивуючи позовні
вимоги тим, що клопотання повинно бути
винесено на розгляд сесії Київської
міської ради, за наслідками розгляду
якого приймається рішення про надання
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивована відмова у його
наданні.

Відповідач письмового заперечення
проти позову до суду не надав.

Порядок набуття та реалізації права на
землю громадянами встановлений у
розділі IV Земельного кодексу України.

Так, відповідно до частини першої
статті 116 Земельного кодексу України
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118
Земельного кодексу України громадяни,
зацікавлені в одержанні безоплатно у
власність земельної ділянки із земель
державної або комунальної власності
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибної ділянки),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів у
межах норм безоплатної приватизації,
подають клопотання до відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, який передає
земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні
зазначаються цільове призначення
земельної ділянки та її орієнтовні
розміри. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування земельної
ділянки, погодження землекористувача
(у разі вилучення земельної ділянки, що
перебуває у користуванні інших осіб) та
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі (у разі надання
земельної ділянки для ведення
фермерського господарства). У разі якщо
земельна ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.
Верховній Раді Автономної Республіки
Крим, Раді міністрів Автономної
Республіки Крим, органам виконавчої
влади або органам місцевого
самоврядування, які передають земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Відповідно до частини сьомої статті 118
Земельного кодексу України
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у власність
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу розглядає
клопотання у місячний строк і дає
дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється за
замовленням громадян особами, які
мають відповідні дозволи (ліцензії) на
виконання цих видів робіт, у строки, що
обумовлюються угодою сторін.

Виходячи з наведених правових норм
вбачається, що право отримання дозволу
на розроблення проекту землеустрою,
може бути реалізовано громадянами у
встановленому законом порядку, зокрема
необхідним є подання відповідного
клопотання, у якому зазначаються
цільове призначення земельної ділянки
та її орієнтовні розміри, додавши до
нього графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування
земельної ділянки та інші документи,
визначені Земельним кодексом України.

Як свідчить зміст клопотання від 10
січня 2014 року, позивач просить
визначити та виділити земельну ділянку
орієнтовним розміром до 0,10 га в межах
міста Києва без його погодження, не
конкретизувавши при цьому бажаного
місця розташування земельної ділянки.

Слід зазначити, що позивачем не
долучено до матеріалів справи копії
графічних матеріалів, які додані
останнім до клопотання від 10 січня 2014
року.

Втім, як встановлено судом, графічні
матеріали, які додані до клопотання, не
містять бажаного місця розташування та
розміру земельної ділянки, а
відображено частково карту міста Києва
та Київської області.

Позивачем як у клопотанні від 10 січня
2014 року так і в позовній заяві не
зазначено бажаного місця розташування
та розміру земельної ділянки,

Суд звертає увагу на те, що чинним
законодавством не передбачено
обов'язку органу місцевого
самоврядування самостійно здійснювати
пошук земельної ділянки в межах міста
Києва за відсутності погодження
заявника.

Водночас, орган місцевого
самоврядування, який розглядає
клопотання, повинен встановити
відповідність місця розташування
об'єкта вимогам законів, прийнятих
відповідно до них нормативно-правових
актів, генеральних планів населених
пунктів та іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування територій населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Як встановлено судом вище, графічні
матеріали не містять конкретно
визначеного бажаного місця
розташування земельної ділянки, що
унеможливлює розгляд відповідного
клопотання, враховуючи відсутність
можливості відповідача встановити
наявність чи відсутність підстав для
надання дозволу на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або мотивованої відмови у його
наданні.

Таким чином, наведене свідчить, що
клопотання позивача від 10 січня 2014 року
та склад доданих до нього документів не
відповідає вимогам частини шостої
статті 118 Земельного кодексу України,
а тому на думку суду, позивачем не
дотримано встановленого Законом
порядку для реалізації права на
погодження місця розташування
земельної ділянки та одержання дозволу
на розроблення документації із
землеустрою.

Суд приймає до уваги посилання
позивача на те, що відповідачем
неправомірно визначено підставу для
залишення без розгляду клопотання, а
саме його невідповідність вимогам
Тимчасового порядку передачі (надання)
земельних ділянок у користування або у
власність із земель комунальної
власності в місті Києві, затвердженого
рішенням Київської міської ради від 28
лютого 2013 року №63/9120, оскільки
визначений у ньому перелік документів,
які додаються до клопотання про
передачу безоплатно у власність
земельної ділянки не відповідає
вимогам статті 118 Земельного кодексу
України, якою у свою чергу
забороняється вимагати додаткові
матеріали та документи.

Разом з тим, вказана обставина не є
самостійною підставою для визнання дій
чи бездіяльності відповідача під час
розгляду клопотання протиправними, за
умови наявності підстав, які
унеможливлюють розгляд такого
клопотання по суті.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
Київського апеляційного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у справі № 826/20042/13-а.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку, що дії
відповідача під час розгляду
клопотання є обґрунтованими, а тому
позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, дії відповідача
відповідають вимогам, встановленим
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, в свою чергу позивач не довів
суду обставин, на яких ґрунтуються його
вимоги, а тому, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник