Справа № 808/4623/14
Суддя: Нечипуренко Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2014 року Справа № 808/4623/14
м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд, у складі
головуючого судді Нечипуренка О.М., при
секретарі Петрусь Д.К., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали адміністративної справи

за позовною заявою фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідачів: 1. Запорізької митниці
Міндоходів

2. Головного управління
Державної казначейської служби
України в Запорізькій області

про визнання протиправною
бездіяльності та стягнення суми
податку на додану вартість у розмірі
63219,53 грн., -

за участі представників сторін:

від позивача - ОСОБА_2 (довіреність № 1
від 10.06.2014)

від відповідача-1 - Лактіонова О.М.
(довіреність № 07.1-01-11-23/4820 від 30.12.2013)

від відповідача -2 - не прибув

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
позовна заява фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Запорізької
митниці Міндоходів та Головного
управління Державної казначейської
служби України в Запорізькій області
про визнання протиправною
бездіяльності відповідача - щодо
повернення надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість у розмірі
63219,53 грн. та відповідно, про стягнення
вказаної суми ПДВ.

Ухвалою суду від 21.07.2014 відкрито
провадження у адміністративній справі
№808/4623/14 та призначено до судового
розгляду на 06.08.2014.

Позивач вважає протиправною
бездіяльність відповідача-1 щодо
повернення надмірно сплаченої суми
податку на додану вартість у розмірі
63219,53 грн., оскільки позивачем виконані
в повному обсязі всі необхідні дії для
повернення надмірно сплачених сум
податку на додану вартість, а
Відповідачами порушено порядок
контролю митної вартості товарі та
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передплата і митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами.

Позивач не погоджується із діями
митного органу та вважає їх такими, що
суперечать діючому законодавству
України у зв'язку із тим, що підставою
для повернення надмірно сплаченого
податку у даному випадку є вимоги ст.301
МК України, яка є спеціальною нормою у
даному випадку.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі Державному
казначейству України для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету
(пункт 43.5 ст.43 Кодексу).

В обґрунтування позовних вимог щодо
стягнення надмірно сплачених грошових
зобов'язань з ПДВ позивач посилається
на положення п.п. 14.1.115 ст. 14, п. 43.5 ст. 43 та
п. 206.1 ст. 206 ПК України і зазначає, що
правовим наслідком скасування спірних
рішень про коригування митної вартості
товару є повернення позивачу різниці
між сумою митних платежів (ПДВ),
визначеної. декларантом та сумою
митних платежів, яка визначена митним
органом у рішеннях.

Представник позивача в судовому
засіданні заявлені позовні вимоги
підтримала у повному обсязі, та надала
суду пояснення в їх обґрунтування
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідач - 1 позов не визнав, у
письмових запереченнях зазначив, що
відповідно до п. 1 розділу III Порядку №
618 повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, який затверджений наказом
Держмитслужби України від 20.07.2007 № 618,
окрім інших вимог стосовно повернення
з бюджету митних платежів, передбачено,
що до заяви на повернення додаються
документи, що підтверджують суму
помилково та/або надмірно сплачених
митних та інших платежів.

Документів, які б підтверджували
помилкову та/або надмірну сплату
коштів до бюджету позивачем надано не
було, що підтверджується матеріалами
справи. До заяви надавалось тільки
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.10.2013,
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2014 по справі №808/6970/13-а та
заперечення митниці, що не стосуються
даної справи. Питання про повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань не було предметом
позову та відповідне рішення судом не
приймалося.

Таким чином, за результатами розгляду
справи №808/6970/13-а, на яку посилається
позивач, прийнято рішення суду про
визнання не чинними рішення про
коригування митної вартості, а не
рішення про повернення надмірно
сплачених митних платежів.

Відповідно до п.11 розділу III Порядку №
618 передбачено, що за відсутності
підстав для повернення коштів у
встановленому порядку готується та
надсилається письмова обґрунтована
відповідь. Так, відповідним листом
орган доходів і зборів повідомив, що
питання про повернення коштів з
Державного бюджету України буде
вирішено після проведення відповідних
процедур. Щодо стягнення грошових
коштів Запорізька митниця, з
посиланням на постанову Верховного
Суду України від 17.12.2013, зазначає, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься до
виключної компетенції митних органів.
Тому, суд, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надміру сплачену з такої суми вартість
ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості. Натомість зазначає, що
підстав для повернення грошових коштів
не має, оскільки Запорізька митниця не
відмовляла підприємцю в поверненні
грошових коштів. На підставі
викладеного, просить у задоволенні
позову відмовити повністю.

Представник відповідача 1 в судовому
засіданні підтримав заперечення.
Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. 04.08.2014 до суду надійшли
письмові пояснення, в яких Головне
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
просить розглянути справу за
відсутності уповноваженого
представника та врахувати при розгляді
справи надані пояснення. Зокрема,
відповідач 2 в поясненнях звертає увагу
суду на те, що порядок повернення з
Державного бюджету України помилково
та/або надмірно сплачених до бюджету
митних платежів, затверджений спільним
наказом Державної митної служби
України та Державного казначейства
України від 20.07.2007 № 611/147 передбачає, що
повернення митних платежів з бюджету
здійснюється органами Державної
казначейської служби України на
підставі висновку митного органу.
Оскільки відповідний висновок щодо
повернення ФОП ОСОБА_1 надмірно
сплаченого податку на додану вартість
на суму 63219,53грн. на адресу Головного
управління Державної казначейської
служби України у Запорізькій області
не надходив, то і підстави для
перерахування коштів відсутні. Також
зазначає, що позивач звертається з
вимогою щодо повернення з державного
бюджету платежів, при цьому до позовної
заяви не додано жодного доказу на
підтвердження зарахування коштів до
Державного бюджету.

У засіданні 06.08.2014, судом, відповідно до
ст.160 КАС України, сторонам проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови та оголошено про час
виготовлення постанови у повному
обсязі.

Відповідно до ст. 41 КАС України, в ході
судового розгляду здійснювалось повне
фіксування судового засідання за
допомогою технічних засобів, а саме:
комплексу "Камертон".

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного:

Відповідно до ст.9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд вирішує справи на підставі
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України. Суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ст.19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Контроль правильності визначення
митної вартості здійснює митний орган
згідно з положенням Митного Кодексу
України.

Загальні положення щодо митної
вартості товарів та методи її
визначення врегульовані Митним
кодексом України.

Стаття 4 Митного кодексу України
визначає, що митною вартістю товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Як встановлено судом, 01 лютого 2013 року
між ФОП ОСОБА_4 (Покупець) та компанією
PROCESADORA Y DESHIDRATADORA COLCHAGUA S.A., Чілі
(Продавець) укладено контракт №26,
відповідно до якого Продавець
зобов'язувався поставити, а Покупець
прийняти та оплатити товар: слива
сушена без кісточок (чорнослив). Умова
поставки товару - CIF, Одеса (Інкотермс
2010).

На виконання зазначеного контракту
сторони уклали Специфікацію №1 від 01
лютого 2013 року, якою визначили поставку
сливи сушеної без кісточок (чорнослив):
розміром 50/60, врожай 2012р. в кількості 17,7
мт, за ціною 2350 дол.США/мт; розміром 60/70,
врожай 2012р. в кількості 2мт, за ціною 2550
дол.США/мт.

03 червня 2013 року до митного посту
"Запоріжжя-Центральний" ФОП ОСОБА_4 була
подана для митного оформлення митна
декларація на товар - слива сушена без
кісточок (чорнослив) та декларація
митної вартості. МД був присвоєний
№112050000/2013/13451.

Митна вартість вказаного вище товару
визначена позивачем за ціною
господарської операції, вчиненої у
відповідності до вимог
зовнішньоекономічного контракту від
01.02.2013 року № 26.

03 червня 2013 року посадовою особою
Запорізької митниці, з посиланням на
вимоги статті 53 Митного кодексу
України (далі - МКУ), у позивача
витребувані додаткові документи.

Заявою від 06.06.2013 №38 на запит митного
органу були надані додаткові документи
на підтвердження заявленої митної
вартості, і відповідні пояснення.

Незважаючи на подані додаткові
документи, митний орган 11 червня 2013
року, в порушення частини третьої
статті 256 МКУ, приймає рішення про
відмову в митному оформленні товарів
позивача та видає рішення про
корегування митної вартості
№112050000/2013/000486/1 від 11.06.2013, за 6-м методом
митної оцінки, із розрахунку 4,3473 дол.
США за кг.

У зв'язку з незгодою з визначеною
відповідачем митною вартістю товару
позивач, на підставі ч. 7 ст. 55 МКУ,
виходячи з вартості, визначеною
митницею, 12.06.2013 випустив товар у
вільний обіг за митною декларацією №
112050000/2013/014537.

Позивач не погодився з рішенням
Запорізької митниці про коригування
митної вартості товарів від 11.06.2013 року
за № 112050000/2013/000486/1 та оскаржив його до
Запорізького окружного
адміністративного суду.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року
у справі № 808/6970/13-а податкове рішення
Запорізької митниці Міндоходів про
коригування митної вартості товарів
від 11.06.2013 року за № 112050000/2013/000486/1 було
визнано протиправним та скасовано.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції Відповідачем-1 було подано
апеляційну скаргу. Однак ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.03.2014 року
у справі №808/6970/13-а апеляційна скарга
Запорізької митниці Міндоходів на
постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.10.2013 року
була залишена без задоволення,
Постанова залишена без змін.

Після винесення ухвали судом
апеляційної інстанції Позивач
звернувся до Запорізької митниці
Міндоходів з заявою №51 від 11.04.2014 про
повернення надмірно сплачених
грошових коштів за вантажно-митною
декларацією №112050000/2013/014537 від 12.06.2013р. в
розмірі 63219,53 грн.

вищезазначену заяву Запорізькою
митницею Міндоходів було надано
відповідь від 24.04.2014р №2133/24/08-70-52-01 про
те, що станом на 24.02.2014 року рішення
суду апеляційної інстанції від 06.03.2014 р.
на адресу митниці не надходило. Питання
щодо повернення суми ПДВ 63 219,53 грн.
буде вирішуватися після отримання
Запорізькою митницею Міндоходів
відповідного рішення суду щодо
повернення з держбюджету надмірно
сплачених митних платежів.

Позивач не погодився з незаконними
діями посадових осіб Запорізької
митниці Міндоходів та 06.05.2014 року за
№65 направив скаргу на ім'я Першого
заступника міністра доходів і зборів
України з вимогою про проведення
перевірки законності дій посадової
особи Запорізької митниці Міндоходів з
виконання рішення суду та повернення
Позивачу надмірно сплачених сум
Податку на додану вартість в сумі 63219,53
грн.

У відповідь Позивач отримав листа
від Міністерства доходів і зборів
України № 3813/с/99-99-24-02-06-14 від 11.06.2014 року
в якому зазначалося, що " митницею
проведено процедуру скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 11.03.2013
№112050000/2013/000486/1" та про те, що " процедура
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів залишається
незавершеною. Завершення такої
процедури має бути здійснено митницею
з урахуванням рішення суду, а висновок
про наявність надмірної сплати до
бюджету податків та про їх розмір
зроблено за результатами та в
залежності від висновків про митну
вартість товарів. Такий висновок може
бути зроблений шляхом проведення
процедур та застосування форм
контролю, передбачених Митним кодексом
Укарїни, зокрема за наслідками
невиїзної документальної перевірки."

Одночасно Позивач звернувся до
Запорізької митниці Міндоходів
повторно с заявою № 70 від 08.05.2014 про
повернення надмірно сплачених
грошових коштів.

У відповіді №2495/24/08-70-52-01 від 20.05.2014 року
Запорізька митниця повідомила що
Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду у справі
№808/6970/13-а виконано в повному обсязі.
"питання щодо повернення з Державного
бюджету України суми 63219,53 не було
предметом розгляду вищезазначеної
справи, тому вищезазначені рішення
суду не можуть бути підставою для
повернення коштів".

Як свідчать матеріали справи,
сьогоднішній день Запорізькою
митницею Міндоходів не завершена
процедура контролю митної вартості
товарів за ВМД № 112050000/2013/014537 від 12.06.2013р
та надмірно сплачені суми ПДВ з
державного бюджету України Позивачу
не повернуто.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд дійшов
висновку про протиправність
бездіяльності відповідача-1 та вважає,
що позовні вимоги в цій частині слід
задовольнити з огляду на наступне.

Відносини з приводу митного контролю
та митного оформлення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення, що переміщуються через
митний кордон України, справлянням
митних платежів, регулюються
положеннями Митного кодексу України
від 13.03.2012 № 4495-VI, який набув чинності з
01.06.2012.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2
частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного
кодексу України передбачено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, митному органу, який проводить
митне оформлення цих товарів, разом з
митною декларацією та іншими
необхідними для митного оформлення
зазначених товарів документами в
установленому порядку подається
декларація митної вартості.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Згідно з приписами пункту 6 вказаних
Методичних рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів за
основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
Методичних рекомендацій).

Відповідно до частини шостої статті 54
Митного кодексу України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі: невірно
проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості; неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Аналіз положень частини третьої статті
53, частин другої, четвертої - шостої
статті 54, статті 58 Митного кодексу
України та пунктів 6, 7 Методичних
рекомендацій надає підстави для
висновку про те, що митний орган при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
зобов'язаний перевірити складові
числового значення митної вартості,
правильність розрахунку, здійсненого
декларантом, упевнитись в
достовірності та точності заяв,
документів чи розрахунків, поданих
декларантом, а також відсутності
обмежень для визначення митної
вартості за ціною договору, наведених у
статті 58 Митного кодексу України.

При цьому, митний орган має право
відійти від наведених вище
законодавчих обмежень, пов`язаних з
перевіркою основного переліку
документів, які підтверджують митну
вартість товарів, та витребувати від
декларанта додаткові документи лише у
тому випадку, якщо надані декларантом
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або ці документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, тобто не
дозволяють митному органу законно
здійснити визначений законом мінімум
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи для розмитнення
задекларованого товару.

Частиною третьою статті 54 Митного
кодексу України встановлено, що за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини

Згідно зі статтею 255 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для органів,
підприємств, установ та організацій,
посадових чи службових осіб, інших
фізичних осіб і підлягає виконанню на
всій території України.

Частинами 1 та 3 ст.301 Митного кодексу
України передбачено, що повернення
помилково та/або надміру сплачених сум
митних платежів здійснюється
відповідно до Бюджетного та
Податкового кодексів України.
Помилково та/або надміру зараховані до
державного бюджету суми митних
платежів повертаються з державного
бюджету в порядку, визначеному
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Статтею 43 Податкового кодексу України
визначені умови повернення помилково
та/або надміру сплачених грошових
зобов'язань, згідно якої, помилково
та/або надміру сплачені суми грошового
зобов'язання підлягають поверненню
платнику відповідно до цієї статті та
статті 301 Митного кодексу України, крім
випадків наявності у такого платника
податкового боргу.

Обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються органом державної
податкової служби на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку) протягом 1095
днів від дня виникнення помилково
та/або надміру сплаченої суми (пункт 43.3
ст. 43).

Пунктом 43.4 статті 43 Податкового
кодексу встановлено, що платник
податків подає заяву на повернення
помилково та/або надміру сплачених
грошових зобов'язань у довільній формі,
в якій зазначає напрям перерахування
коштів: на поточний рахунок платника
податків в установі банку; на погашення
грошового зобов'язання (податкового
боргу) з інших платежів, контроль за
справлянням яких покладено на
контролюючі органи, незалежно від виду
бюджету; повернення готівковими
коштами за чеком у разі відсутності у
платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові Державного казначейства
України.

На підставі отриманого висновку орган
Державного казначейства України
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому Державним казначейством
України.

Контролюючий орган несе
відповідальність згідно із законом за
несвоєчасність передачі Державному
казначейству України для виконання
висновку про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету
(пункт 43.5 ст.43 Кодексу).

Частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу
України передбачено, що Державна
казначейська служба України веде
бухгалтерський облік усіх надходжень
Державного бюджету України та за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
здійснює повернення коштів, помилково
або надміру зарахованих до бюджету.

Відповідно до підпункту 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України
"Контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

На виконання приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України та
статей 43, 102 Податкового кодексу
України, наказом Державної митної
служби України № 618 від 20.07.2007р.
(Зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 25 вересня 2007 р. за N 1097/14364)
затверджено Порядок повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами, який
визначає процедуру повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами, у тому
числі у випадках, зазначених у статті
264, частині четвертій статті 284 Митного
кодексу України та в міжнародних
договорах України.

Згідно Розділу ІІІ Порядку, для
повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

У заяві зазначаються причини
повернення коштів, реквізити банку,
найменування та код за ЄДРПОУ платника
податків - юридичної особи, або
прізвище, ім'я та по батькові,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків, або серія та номер
паспорта (для фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний орган державної
податкової служби і мають відмітку у
паспорті) та напрям перерахування
коштів:

а) для повернення платнику податків - на
поточний рахунок платника податків в
установі банку;

б) для подальших розрахунків як
передоплата або грошова застава: на
депозитний рахунок 3734; на банківський
рахунок 2603;

в) для повернення фізичній особі в
готівковій формі, якщо такі кошти
вносилися готівкою, - на банківський
рахунок 2603;

г) для погашення грошового зобов'язання
(податкового боргу) з інших платежів,
контроль за справлянням яких покладено
на митні органи, незалежно від виду
бюджету.

До заяви додаються: аркуші з
позначенням "3/8" комплектів бланків
митних декларацій форм МД-2 і МД-3 і
доповнення (у разі їх оформлення) або
другий аркуш оформленої посадовою
особою митного органу уніфікованої
митної квитанції МД-1, за якою помилково
та/або надмірно сплачено митні та інші
платежі; документи, що підтверджують
суму помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів;
документи, що підтверджують право на
перенесення граничних строків для
подання заяв про повернення надмірно
сплачених митних та інших платежів, у
випадках, передбачених в абзацах
третьому - восьмому цього пункту.

Пунктом 6 вказаного Розділу
встановлено, що керівник (заступник
керівника) митного органу на підставі
результатів перевірки (у разі її
проведення) підписує Висновок про
повернення, Реєстр висновків про
повернення та супровідний лист,
адресований органу Державного
казначейства України (далі - пакет
документів на повернення коштів).

Пакет документів на повернення коштів
передається до Загального відділу для
реєстрації та відправки до органу
Державного казначейства України.

Згідно пункту 7 вказаного Розділу
висновок про повернення платникам
податків помилково та/або надмірно
сплачених митних та інших платежів
повинен бути прийнятий митним органом
не пізніше ніж за п'ять робочих днів до
закінчення 20-денного строку з дня
подання платниками податків заяви.

За результатами розгляду справи, суд
дійшов висновку, дії митного органу
щодо неповернення коштів позивачу є
безпідставними та вважає їх такими, що
суперечать діючому законодавству
України, оскільки підставою для
повернення надмірно сплаченого
податку у даному випадку є вимоги ст.301
МК України, яка є спеціальною нормою у
даному випадку.

Пунктом 192.1 ст. 192 ПК України
встановлено, що якщо після постачання
товарів/послуг здійснюється будь-яка
зміна суми компенсації їх вартості,
включаючи наступний за постачанням
перегляд цін, перерахунок у випадках
повернення товарів/послуг особі, яка їх
надала, або при поверненні
постачальником суми попередньої
оплати товарів/послуг, суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту
постачальника та отримувача
підлягають відповідному коригуванню.

Підпунктом б) п. 192.1.1. цієї статті
встановлено, що якщо внаслідок такого
перерахунку відбувається зменшення
суми компенсації на користь платника
податку - постачальника, то: отримувач
відповідно зменшує суму податкового
кредиту за результатами такого
податкового періоду в разі, якщо він
зареєстрований як платник податку на
дату проведення коригування, а також
збільшив податковий кредит у зв'язку з
отриманням таких товарів/послуг.

Із наведених норм слідує, що при
скасуванні рішення митного органу про
визначення митної вартості товару та
зменшення внаслідок цього вартості
поставленого на митну територію
України товару, зменшується база
оподаткування ПДВ та платник податку
зобов'язаний зменшити податковий
кредит (у разі збільшення податкового
кредиту за такою операцією).

Зазначена норма виключає можливість
подвійного отримання із бюджету суми
ПДВ, надмірно сплаченого при отриманні
зменшенні митної вартості товару
внаслідок скасування рішення митного
органу про визначення митної вартості
товару.

Аналогічна правова позиція викладена у
Постанові Верховного Суду України від
03.06.2014 у справі №805/2815/13а.

Тож, суд вважає, що позивачем виконані в
повному обсязі необхідні дії для
повернення надмірно сплачених сум
податку на додану вартість, а
Відповідачем-1 порушено порядок
контролю митної вартості товарі та
Порядок повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передплата і митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами.

Отже, адміністративний позов в цій
частині підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог ФОП ОСОБА_1 про
стягнення з Державного бюджету України
надмірно сплаченого за митними
деклараціями податку на додану
вартість на загальну суму 63219,53 грн. суд
зазначає наступне.

Порядок повернення надміру сплачених
коштів врегульований Порядком
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженому наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618, зареєстрованому в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 р. за№ 1097/14364.

Відповідно до п. 1 розділу III Порядку,
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, який затверджений наказом
Держмитслужби України від 20.07.2007 № 618,
окрім інших вимог стосовно повернення
з бюджету митних платежів, передбачено,
що до заяви на повернення додаються
документи, що підтверджують суму
помилково та/або надмірно сплачених
митних та інших платежів.

Відповідно до п.8 розділу III Порядку № 618
"суми митних та інших платежів,
перераховані митними органами на
рахунки з обліку доходів, відкриті в
територіальних органах Державного
казначейства, які підлягають
поверненню за рішенням суду,
повертаються у порядку, визначеному
Державною митною службою України та
Державним казначейством України."

Разом з тим, документів, які б
підтверджували помилкову та/або
надмірну сплату коштів до бюджету
позивачем надано не було, що
підтверджується матеріалами справи.До
заяви надавалось тільки постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 07.10.2013,
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.03.2014 по справі №808/6970/13-а та
заперечення митниці, що не стосуються
даної справи.

Як свідчать матеріали справи, питання
про повернення помилково та/або
надміру сплачених грошових зобов'язань
не було предметом позову та відповідне
рішення судом не приймалося.

Таким чином, за результатами розгляду
справи №808/6970/13-а, на яку посилається
Позивач, прийнято рішення суду про
визнання не чинними рішення про
коригування митної вартості, а не
рішення про повернення надмірно
сплачених митних платежів.

Крім того, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, фактично визначить митну
вартість ввезеного нею товару за
першим методом, чим підмінить митний
орган. Аналогічна позиція висвітлена у
постанові Верховного Суду України 17
грудня 2013 року в справі № 21-439а13, яка в
силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійсненні позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог,
а відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. ст. 94, 158, 160, 162, 163, 167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Запорізької митниці Міндоходів щодо
повернення фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 надмірно сплаченої суми податку
на додану вартість у розмірі 63219,53 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) судові витрати у
розмірі 73,08грн. (сімдесят три гривні 08
коп.)

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції

Постанова в повному обсязі у
відповідності до вимог ст. 160 КАС
України оформлена і підписана 15.09.2014.

Суддя О.М.
Нечипуренко