Справа № 820/9416/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.Справа № 820/9416/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014р. по справі № 820/9416/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Козачанське"

про стягнення заборгованості,
стягнення санкцій та пені,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Козачанське", в якому
просив суд стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Козачанське"
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів у сумі
33317,95 грн. та пені в сумі 310,00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
у задоволенні зазначеного
адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів", з обставин і
обґрунтувань, викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідач подав заперечення на
апеляційну скаргу, в яких він,
наполягаючи на законності та
обґрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що згідно з даними
статистичного звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
середньооблікова чисельність
працюючих у відповідача за звітний
період склала 39 особи, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів - 1 особа.

Середньорічна заробітна плата
штатного працівника за 2013 рік
становила 33317,95 грн. (графа 05 звіту). Тому
сума адміністративно-господарських
санкцій становить 33317,90 грн..

Згідно з розрахунком станом на 15.04.2014
сума адміністративно-господарських
санкцій відповідачем не сплачена та
складає 33317,95 грн.

Останнім днем сплати
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 33317,95 грн. було 15 квітня 2014
року, у зв'язку з чим відповідачу
нараховано пеню за прострочення
термінів сплати у розмірі 310 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи в
задоволенні позову, виходив з того, що
відповідачем були надані всі докази на
підтвердження виконання вимог Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" щодо
вжиття заходів для працевлаштування
інвалідів.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Статтею 19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 року,
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Згідно зі ст. 20 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Частиною 3 ст. 20 вищевказаного Закону
визначено, що сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів).

Згідно ст. 18 Закону України №875-XII від
21.03.1991 року забезпечення прав інвалідів
на працевлаштування та оплачувану
роботу, в тому числі з умовою про
виконання роботи вдома, здійснюється
шляхом їх безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Так, відповідно до статті 18-1 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
інвалід, який не досяг пенсійного віку,
не працює, але бажає працювати, має
право бути зареєстрованим у державній
службі зайнятості як безробітний.
Рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших
передбачених законодавством
документів.

Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань.

Державна служба зайнятості може за
рахунок Фонду соціального захисту
інвалідів надавати дотацію
роботодавцям на створення спеціальних
робочих місць для інвалідів,
зареєстрованих у державній службі
зайнятості, а також проводити
професійну підготовку, підвищення
кваліфікації і перепідготовку цієї
категорії інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року №70,
інформацію про наявність вільних
робочих місць (вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Наказом державного комітету
статистики №420 від 19.12.05 року
затверджена форма статистичної
звітності №3-ПН "Звіт про наявність
вакансій", яка подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості (в
редакції чинній до 31.05.2013 року).

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 31.05.2013 року №316,
затверджено форму звітності №3-ПН
"Інформація про попит на робочу силу
(вакансії)" та порядку її подання
(чинний з 31.05.2013 року ).

Письмові докази свідчать, що згідно
форми № 10-ПІ "Звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів" за 2013 рік,
що наданий Товариством з обмеженою
відповідальністю "Козачанське" до
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
середньооблікова чисельність штатних
працівників складу підприємства у 2013
році становила 39 особи. При цьому у
звіті зазначено, що середньооблікова
чисельність інвалідів - штатних
працівників фактично працюючих на
підприємстві становить 1 осіб, а також
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст.19 ЗУ "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" - 2
особи.

Також, судом встановлено, що на адресу
Харківського міського центру
зайнятості відповідачем направлялись
звіти за формою 3-ПН про наявність
вакансій. Так, вказаними звітами
підприємство інформувало орган
державної служби зайнятості про
наявність вакантних робочих місць для
працевлаштування інвалідів, що
підтверджується журналом реєстрації
вихідної кореспонденції ТОВ
"Козачанське" та договір № 4915/2 на
доставку поштових відправлень та
періодичних друкованих видань
юридичним особам.

Оскільки Порядком "Про затвердження
форми звітності № 3-ПН "Інформація про
попит на робочу силу (вакансії)" та
порядку її подання" не передбачено
вимог, яким саме чином форма звітності
повинна подаватись до територіального
органу Державної служби зайнятості
України, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
виконання відповідачем покладеного на
нього чинним законодавством обов'язку
щодо інформування центру зайнятості
про наявність вільних робочих місць на
його підприємстві та потребу у
направленні йому центром зайнятості
інвалідів для працевлаштування.

Колегія суддів не приймає до уваги в
якості доказу лист Золочівського
районного центру зайнятості від 21.05.2013
року № 700, відповідно до якого
зазначено, що ТОВ "Козачанське"
протягом 2013 року не надавало звіти про
наявність вільних робочих місць із
зазначенням вакансій для інвалідів.,
оскільки на підписі директора
Золочівського районного центру
зайнятості відсутня печатка установи.

Як вбачається із листа від 04.06.2014р. №770
Золочівський районний центр
зайнятості, проаналізувавши місце
проживання осіб з інвалідністю, які
перебували на обліку в 2013 році, прийшов
до висновку, що можливість
працевлаштування на підприємстві ТОВ
"Козачанське" відсутня у зв'язку з
транспортною недоступністю. Проте,
відповідно до вимог чинного
законодавства України обов'язок
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів покладається саме на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Доказів направлення на підприємство
відповідача інвалідів для їх
працевлаштування та відмови
відповідачем в їх працевлаштуванні
позивачем не надано.

Викладене вище свідчить про виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць відповідно до нормативів
встановлених ст. 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів" та належне інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць на його
підприємстві та потребу у направленні
йому центром зайнятості інвалідів для
працевлаштування.

Згідно ч.1 ст. 217 Господарського кодексу
України господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.

Відповідно до ч.1 ст. 218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Враховуючи, що відповідачем були
надані всі докази на підтвердження
виконання вимог Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" щодо вжиття
заходів для працевлаштування
інвалідів, колегія суддів вважає
вірним та обґрунтованим висновок суду
першої інстанції про те, що підстав для
задоволення позовних вимог немає.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
по справі № 820/9416/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р.
по справі № 820/9416/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.