Справа № 531/1138/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.Справа № 531/1138/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України у Карлівському районі
Полтавської області на постанову
Карлівського районного суду
Полтавської області від 09.07.2014р. по
справі № 531/1138/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України у Карлівському районі
Полтавської області

про визнання дій неправомірними,
зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

26.06.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду із адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області (далі по тексту - УПФУ в
Карлівському районі Полтавської
області, відповідач), в якому просив суд
:

1. Визнати незаконними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у
зменшеному розмірі з 01.11.2011 року.

2. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Карлівському районі
Полтавської області здійснити
перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії
з 01.11.2011 року, виходячи із розміру
державної пенсії не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі мінімальної пенсії за віком
згідно вимог ст. ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

3. Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Карлівському районі
Полтавської області вчинити дії по
виплаті недоплачених ОСОБА_1 з 01.11.2011
року сум пенсій, нарахованої із розміру
державної (основної) пенсії не нижче 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком згідно
вимог ст. ст. 50, 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Карлівського
районного суду Полтавської області від
09.07.2014 року по справі № 531/1138/14-а,
прийнятою в порядку скороченого
провадження, позов ОСОБА_1 - задоволено
частково.

Визнано незаконними дії
Управління Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області щодо виплати ОСОБА_1 пенсії у
зменшеному розмірі з 01.01.2014 року.

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області здійснити перерахунок
призначеної ОСОБА_1 пенсії з 01.01.2014 року,
виходячи із розміру державної
(основної) пенсії не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком
згідно вимог ст. ст. 50, 54 Закону України
від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області вчинити дії по виплаті
недоплачених ОСОБА_1 з 01.01.2014 року сум
пенсій, нарахованої із розміру
державної (основної) пенсії не нижче 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії у розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком згідно
вимог ст. ст. 50, 54 Закону України від 28
лютого 1991 року № 796-ХІІ «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаним
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Карлівського районного суду
Полтавської області від 09.07.2014 року по
справі № 531/1138/14-а, винести нове рішення,
яким в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги стверджує про наявність підстав
для закриття провадження у справі з
огляду на те, що 27 грудня 2010 року
Карлівським районним судом
Полтавської області прийнято рішення
по справі № 2-а-1428/10, яким УПФУ в
Карлівському районі Полтавської
області зобов'язано здійснити ОСОБА_1
перерахунок пенсії з урахуванням вимог
ст. ст. 50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо розміру державної
(основної) пенсії не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого до ч. 1 ст. 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з 16.10.2010 року, тобто,
рішення зі спору і між тими самими
сторонами, що й по даній справі. Крім
того, вказує, що з 01.01.2012 року розрахунок
пенсії особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
урегульовано Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210
"Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
відповідно до якої позивачеві було
нараховано пенсію. З огляду на
викладене, наполягає на тому, що УПФУ в
Карлівському районі Полтавської
області у спірних відносинах діяло в
межах своїх повноважень, передбачених
чинним законодавством, та в межах
бюджетних асигнувань.

Позивач в надісланих до суду письмових
запереченнях просив суд апеляційної
інстанції апеляційну скаргу залишити
без задоволення, а оскаржувану
постанову суду першої інстанції - без
змін.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів вважає необхідним
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 195 КАС
України суд апеляційної інстанції
переглядає рішення суду в межах
апеляційної скарги, отже, перегляду
підлягає постанова суду першої
інстанції лише в частині задоволення
позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна УПФУ в
Карлівському районі Полтавської
області задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є особою, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи 1 категорії та інвалідом ІІ
групи по захворюванню, пов'язаному з
виконанням обов'язків по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, що підтверджується наявними в
матеріалах справи копіями посвідчення
серії НОМЕР_2, виданого 15.02.2002 року, та
пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1,
виданого 13.08.2002 року (а.с.5).

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області, та отримує державну пенсію по
інвалідності, а також додаткову пенсію
згідно Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи".

17.06.2014 року позивач звернувся до
Управління Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області із заявою, в якій просив
здійснити нарахування та виплату йому
державної та додаткової пенсії,
починаючи з 01 листопада 2011 року,
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", однак
отримав відповідь від 17.06.2014 року №
08/М-02, в якій зазначено, що підстави для
проведення перерахунку пенсії
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" відсутні,
розмір пенсії розрахований згідно
вимог чинного законодавства у порядку
та розмірах, визначених постановою
Кабінету Міністрів України від 23.11.2011
року № 1210 (а.с.6).

Не погодившись з відмовою відповідача
щодо перерахунку пенсії, позивач
звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на отримання
державної пенсії в розмірі,
передбаченому ч.4 ст. 54 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", та
додаткової пенсії відповідно до ч.1 ст.
50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а відповідач неправомірно
відмовив у проведенні перерахунку
даних пенсій за період з 01.01.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
зазначених пенсій за період з 01.01.2014
року, а також зобов'язав відповідача
здійснити такий перерахунок за
вказаний період та забезпечити виплату
державної та додаткової пенсій
відповідно до вимог ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позову, з
наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорії зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Статтею 49 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачено, що пенсії
особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4
встановлюються у вигляді: а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію.

Відповідно до п. 4 ст. 54 Закону України
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) в усіх випадках
розміри пенсій для інвалідів, щодо яких
встановлено зв'язок з Чорнобильською
катастрофою, не можуть бути нижчими: по
другій групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ч.1 ст. 50 Закону України Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008) особам, віднесеним до
першої категорії, призначається
щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяну здоров'ю у розмірах:
інвалідам другої групи - 75% мінімальної
пенсії за віком.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

Колегія суддів зазначає, що
положеннями Законом України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" (в
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин та на час розгляду
справи судом першої інстанції) не було
передбачено обмежень щодо
застосування ст. 50, 54 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивач у період з
01.01.2014 року має право на отримання
основної державної пенсії по
інвалідності та додаткової пенсії за
шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі,
який встановлено положеннями ст.ст. 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Посилання відповідача на той факт, що
пенсія позивачу у спірний період була
проведена та виплачена у розмірі,
визначеному постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року,
колегія суддів вважає
необґрунтованими, оскільки
застосування зазначених постанов було
розраховано на бюджетний період 2012, 2013
бюджетних роках, а тому у період з 01.01.2014
року вказана постанова застосуванню не
підлягала.

Крім того, слід вказати, що відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні розміру пенсій
позивачеві в період з 01.01.2014 року
застосуванню підлягають ст.ст.50 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а не вищевказана постанова Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

При цьому, вихідним критерієм
розрахунку додаткової пенсії,
передбаченої статтею 50 Закону № 796-ХІІ,
є мінімальний розмір пенсії за віком,
який відповідно до частини 1 статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" вираховується, виходячи з
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Положення частини 3 статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" щодо
застосування розміру мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
частиною 1 цієї статті, тільки стосовно
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом, на
думку колегії суддів, не є перешкодою
для застосування даної величини
мінімального розміру пенсії за віком
до обрахування інших пенсій чи доплат,
пов'язаних з мінімальною пенсією за
віком, оскільки чинним законодавством
не встановлено іншого, крім
передбаченого частиною 1 цієї статті
мінімального розміру пенсії за віком.

З приводу посилань відповідача на
наявність передбачених п.4 ч.1 ст.157 КАС
України підстав для закриття
провадження у даній с праві з огляду на
наявність такої, що набрала законної
сили, постанови суду з того самого
спору і між тими самими сторонами,
колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Карлівського районного
суду Полтавської області від 27.12.2010
року по справі № 2-а-1428/10 частково
задоволено позов ОСОБА_1.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Карлівському районі
Полтавської області здійснити ОСОБА_1
перерахунок пенсії з урахуванням вимог
ст.ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щодо розміру державної
(основної_ пенсії не нижче 8 мінімальних
пенсій за віком та додаткової пенсії у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» з 16.10.2010
року (а.с.9-10).

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2011 року
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Карлівському районі Полтавської
області залишено без задоволення, а
вищевказану постанову Карлівського
районного суду Полтавської області -
без змін.

Між тим, 14 червня 2011 року Верховною
Радою України прийнято Закон України №
3491 VI "Про внесення змін до Закону
України "Про державний бюджет України
на 2011 рік".

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 39,
50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
статей 14, 22, 37 та частини третьої статті
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

Таким чином, з 23 липня 2011 року розміри
виплат, передбачених ст.ст. 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" було
визначено постановою Кабінету
Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року.

Крім того, пунктом 3 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2012 рік»
установлено, що у 2012 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік.

У зв'язку з чим, з 01.01.2012 року державна та
додаткова пенсії позивачеві як особі,
яка постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
нараховувались та виплачувались в
розмірах та порядку, передбачених
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23.11.2011 року № 1210 "Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а не
вищевказаної постанови Карлівського
районного суду Полтавської області від
27.12.2010 року по справі № 2-а-1428/10, що
підтверджується відповідачем по
справі.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що наявність постанови
Карлівського районного суду
Полтавської області від 27.12.2010 року по
справі № 2-а-1428/10 у розумінні п.4 ч.1 ст.157
КАС України не є підставою для закриття
провадження у даній справі № 531/1138/14-а.

Доводи апеляційної скарги УПФУ в
Карлівському районі Полтавської
області, з наведених вище підстав,
висновків суду першої інстанції не
спростовують.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотримання
норм процесуального права.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог першої інстанції дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Карлівському районі Полтавської
області залишити без задоволення.

Постанову Карлівського районного суду
Полтавської області від 09.07.2014р. по
справі № 531/1138/14-а в частині
задоволення позову - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.