Справа № 826/9331/14
Суддя: Данилишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва, 8, корпус 1
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 серпня 2014 року 16 год. 30
хв. № 826/9331/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Данилишина В.М.,
суддів Клочкової Н.В., Саніна Б.В.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Державної судової
адміністрації України до Державної
виконавчої служби України про визнання
протиправними дій відповідача та
скасування його рішень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду
міста Києва 01 липня 2014 року надійшов
позов Державної судової адміністрації
України (далі - позивач) до Державної
виконавчої служби України (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій відповідача щодо стягнення
постановами старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень відповідача Кушнір
Л.В. у виконавчих провадженнях ВП №
35863362, ВП № 38170347 та ВП № 41287082 із
позивача витрат на проведення
виконавчих дій (далі - оскаржувані
постанови), а також скасування
оскаржуваних постанов.

В обґрунтування позову представник
позивача зазначив, що оскаржувані
рішення не відповідають вимогам
чинного законодавства, оскільки
відповідачем фактично не вчинено дій,
направлених на виконання судових
рішень, які стали підставою для
відкриття виконавчих проваджень ВП №
35863362, ВП № 38170347 та ВП № 41287082, а тому
неправомірним є стягнення витрат на
проведення таких дій. Списання коштів
має здійснюватись Державною
казначейською службою України, а не
відповідачем.

Після усунення виявлених судом
недоліків позову, ухвалою суду від 15
липня 2014 року відкрито провадження в
адміністративній справі, яку
призначено до розгляду колегією суддів
у судовому засіданні.

У ході судового розгляду справи
представник позивача підтримала позов
та просила задовольнити його повністю.

Представник відповідача не визнала
позов та просила відмовити у його
задоволенні повністю з підстав,
зазначених у письмових запереченнях
проти позову та доказах на їх
обґрунтування, наданих суду у судовому
засіданні 24 липня 2014 року та протягом
судового розгляду справи.

У судовому засіданні 24 липня 2014 року
представниками сторін заявлено
письмові клопотання про подальший
розгляд і вирішення справи у порядку
письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на
достатність наявних у матеріалах
справи доказів для розгляду та
вирішення справи по суті, у судовому
засіданні 24 липня 2014 року судом, згідно
з ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного
судочинства України (далі - КАС
України), задоволено заявлені
клопотання та прийнято рішення про
подальший розгляд і вирішення справи у
порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у матеріалах справи доказів у
їх сукупності, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

На виконанні у відділі примусового
виконання рішень відповідача
перебували виконавчі провадження:

1) ВП № 35863362 з примусового виконання
виконавчого листа Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 грудня 2012 року № 2а-18312/11/2670 про
зобов'язання позивача нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу в
розмірі 10-ти місячних заробітних плат
за останньою посадою судді.

Державним виконавцем 13 червня 2014 року у
межах зазначеного виконавчого
провадження прийнято постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі
208,75 грн. у зв'язку з тим, що державним
виконавцем здійснено витрати,
пов'язані з проведенням виконавчих дій;

2) ВП № 38170347 з примусового виконання
виконавчого листа Чернігівського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2012 року № 2а/2570/1964/2012 про
зобов'язання позивача перерахувати на
рахунок HACK "Оранта" № 0337 в БТА
Банк, МФО 321723, ,
страховий платіж у розмірі 325485,80 грн.
для проведення виплати страхової суми
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Державним виконавцем 26 травня 2014 року у
межах зазначеного виконавчого
провадження прийнято постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 83,00
грн. у зв'язку з тим, що державним
виконавцем здійснено витрати,
пов'язані з проведенням виконавчих дій;

3) ВП № 41287082 з примусового виконання
виконавчого листа Галицького
районного суду міста Львова від 02
лютого 2010 року № 2а-351/09 про стягнення з
позивача на користь ОСОБА_5 46762,00 грн.
заборгованості по виплаті щомісячного
грошового утримання за 2006-2007 роки.

Державним виконавцем 05 червня 2014 року у
межах зазначеного виконавчого
провадження прийнято постанову про
стягнення з боржника витрат на
проведення виконавчих дій у розмірі 71,41
грн. у зв'язку з тим, що державним
виконавцем здійснено витрати,
пов'язані з проведенням виконавчих дій.

Суд не погоджується з доводами
представників позивача щодо наявності
підстав для задоволення позову,
виходячи з оцінки наявних у матеріалах
справи доказів та аналізу наступних
норм і обставин.

Так, як вбачається з матеріалів справи,
державним виконавцем у межах
виконавчого провадження ВП № 35863362
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження від 02 січня 2013
року, якою встановлено боржнику
самостійно виконати вимоги
виконавчого документа у семиденний
термін з дня отримання постанови про
відкриття виконавчого провадження,
копію постанови направлено боржнику до
виконання, стягувачу до відома.

Оскільки інформація боржника щодо
виконання зазначеного виконавчого
документа до відповідача не надходила,
державним виконавцем неодноразово
направлялись вимоги державного
виконавця (28 січня 2013 року, 29 травня 2013
року, 23 квітня 2014 року, 14 травня 2014
року, 29 травня 2014 року) на адресу
позивача про необхідність виконання у
повному обсязі рішення суду, про що
письмово повідомити державного
виконавця, та попереджено боржника про
відповідальність за його невиконання.

У зв'язку із невиконанням боржником
рішення суду, 14 травня та 12 червня 2014
року державним виконавцем прийнято
постанови про накладення штрафу на
позивача у розмірах 680,00 грн. та 1360,00 грн.
відповідно.

У межах виконавчого провадження ВП №
38170347 державним виконавцем прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 29 травня 2013 року, якою
встановлено боржнику самостійно
виконати вимоги виконавчого документа
у семиденний термін з дня отримання
постанови про відкриття виконавчого
провадження, копію постанови
направлено боржнику до виконання,
стягувачу до відома.

Оскільки інформація боржника щодо
виконання зазначеного виконавчого
документа до відповідача не надходила,
30 липня 2013 року державним виконавцем,
враховуючи вимоги Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", постанови Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 2011 року
№ 845, якою затверджено Порядок
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників (далі - Порядок), до
Чернігівського окружного
адміністративного суду направлено
заяву про зміну способу та порядку
виконання рішення суду у справі № 10/74,
виконавчий лист по якій став підставою
для відкриття виконавчого провадження
ВП № 38170347.

Ухвалою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у справі № 2а/2570/1964/2012 заяву
державного виконавця задоволено та
змінено спосіб і порядок виконання
рішення Чернігівського окружного
адміністративного суду у справі №
2а/2570/1964/2012 від 12 липня 2012 року,
стягнувши з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3, ОСОБА_4
відшкодування у розмірі 325485,80 грн. в
порядку, передбаченому постановою
Кабінету Міністрів України від 03
серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

20 грудня 2013 року державним виконавцем у
межах виконавчого провадження ВП
№ 41287082 прийнято постанову про
відкриття виконавчого провадження,
якою встановлено боржнику самостійно
виконати вимоги виконавчого документа
у семиденний термін з дня отримання
вказаної постанови, копію постанови
направлено боржнику до виконання,
стягувачу до відома.

Інформація боржника щодо виконання
зазначеного виконавчого документа до
відповідача не надходила.

З метою виконання виконавчого
документа, державним виконавцем на
рахунки боржника виставлялись
платіжні вимоги для примусового
списання присуджених коштів, які
повернуто Державною казначейською
службою України без розгляду та
виконання в зв'язку з тим, що стягнення
коштів з рахунків боржника
здійснюється відповідно до п.п. 24-34
Порядку.

У зв'язку з викладеним, державний
виконавець звернувся до Галицького
районного суду міста Львова із заявою
про встановлення способу і порядку
виконання рішення суду, на підставі
якого 02 лютого 2010 року вказаним судом
видано виконавчий лист № 2а-351/09 про
стягнення з позивача на користь ОСОБА_5
46762,00 грн. заборгованості по виплаті
щомісячного грошового утримання за
2006-2007 роки шляхом стягнення з позивача
на користь ОСОБА_5 46762,00 грн.
заборгованості по виплаті щомісячного
грошового утримання за 2006-2007 роки у
Порядку № 845 та ст. 3 Закону України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Ухвалою Галицького районного суду
міста Львова від 18 лютого 2014 року
зазначену заяву старшого державного
виконавця відділу про встановлення
способу і порядку виконання рішення
суду задоволено.

Згідно зі ст. 1, ч. 1 ст. 11, ст. 41 Закону
України "Про виконавче провадження",
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Витрати органів державної виконавчої
служби, пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій щодо
забезпечення примусового виконання
рішень, є витратами виконавчого
провадження.

Витрати виконавчого провадження
здійснюються за рахунок коштів
Державного бюджету України та коштів
виконавчого провадження, які
використовуються у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Кошти виконавчого провадження
складаються, зокрема, з стягнутих з
боржника витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

До витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, належать
кошти, за рахунок яких здійснено
оплату: 1) перевезення, зберігання і
реалізації майна боржника; 2) послуг
експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій; 3)
поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум; 4) проведення
розшуку боржника, його майна або
розшуку дитини; 5) розміщення
оголошення в засобах масової
інформації; 6) виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень; 7) інших витрат, необхідних
для забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником
відповідного відділу державної
виконавчої служби. Зазначена постанова
надсилається сторонам не пізніше
наступного робочого дня після її
винесення і може бути оскаржена ними до
суду у десятиденний строк.

Поряд з цим, наказом Міністерства
юстиції України від 02 квітня 2012 року №
512/5 затверджено Інструкцію з
організації примусового виконання
рішень

Згідно з п. 3.13.1 вказаної Інструкції, до
інших витрат, необхідних для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами ДВС,
належать витрати на: а) зарахування
коштів на відповідний рахунок органу
ДВС (комісія банку); б) виплату
винагороди державним виконавцям; в)
придбання службових житлових
приміщень; г) придбання службових
приміщень; ґ) страхування державних
виконавців; д) забезпечення державних
виконавців форменим одягом; е)
матеріально-технічне забезпечення
діяльності служби, у тому числі:
придбання канцелярських та
господарських товарів, передплата
періодичних, довідкових та
інформаційних видань; придбання
предметів, матеріалів, обладнання та
інвентарю, витрати транспортних
послуг, утримання транспортних засобів
та оренда транспортних засобів, у тому
числі грошова компенсація за
використання державними виконавцями
власного автотранспорту; оренда
приміщень, ремонт та обслуговування
оргтехніки, поштові витрати та витрати
на послуги зв'язку, модему, Інтернету; є)
установку телефонів, модемного зв'язку
та охоронної сигналізації; ж) охорону
та охоронну сигналізацію; з)
поліграфічні витрати; и) проведення
семінарів; і) відрядження та проїзд
державних виконавців, у тому числі на
придбання проїзних документів; ї)
оплату комунальних послуг та
енергоносіїв; й) придбання основних
засобів та програм; к) Єдиний реєстр; л)
поточний та капітальний ремонт
приміщень; м) інші витрати, пов'язані з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Про стягнення з боржника витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, державний
виконавець виносить постанову, яка
затверджується начальником відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець. Зазначена
постанова надсилається сторонам не
пізніше наступного робочого дня після
її винесення і може бути оскаржена ними
до суду в десятиденний строк.

Про розмір витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, державний виконавець
відповідно до розрахунку витрат,
наданого фінансовою службою
відповідного головного управління
юстиції, складає акт про витрати,
пов'язані з організацією та
проведенням виконавчих дій (додаток 1),
у якому зазначаються перелік та суми
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Зокрема, службовою запискою від 05
березня 2014 року начальником Управління
фінансово-господарської діяльності -
головним бухгалтером відповідача
доведено до відома та врахування у
роботі державними виконавцями відділу
примусового виконання примірну
калькуляцію вартості витрат та
проведення виконавчих дій.

На виконання вище викладених норм
законодавства та керуючись такою
примірною калькуляцією, у межах
виконавчих проваджень:

1) ВП № 35863362 - складено акт державного
виконавця від 13 червня 2014 року про
витрати на проведення виконавчих дій,
яким встановлено, що при примусовому
виконанні виконавчого листа Окружного
адміністративного суду міста Києва від
04 грудня 2012 року № 2а-18312/11/2670 про
зобов'язання позивача нарахувати та
виплатити ОСОБА_2 вихідну допомогу у
розмірі 10-ти місячних заробітних плат
за останньою посадою судді, здійснено
витрати, пов'язані з проведенням
виконавчих дій (за переліком), на
загальну суму 208,75 грн.;

2) ВП № 38170347 - складено акт державного
виконавця від 26 травня 2014 року про
витрати на проведення виконавчих дій,
яким встановлено, що при примусовому
виконанні виконавчого листа
Чернігівського окружного
адміністративного суду № 2а/2570/1964/2012
від 26 грудня 2012 року про зобов'язання
позивача перерахувати на рахунок HACK
"Оранта" № 0337 в БТА Банк, МФО 321723,
, страховий платіж у
сумі 325485,80 грн. для проведення виплати
страхової суми ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
здійснено витрати, пов'язані з
проведенням виконавчих дій (за
переліком), на загальну суму 83,00 грн.;

3) ВП № 41287082 - складено акт державного
виконавця від 05 червня 2014 року про
витрати на проведення виконавчих дій,
яким встановлено, що при примусовому
виконанні виконавчого листа
Галицького районного суду м. Львова від
02 лютого 2010 року № 2а-351/09 про стягнення
з Державної судової адміністрації
України на користь ОСОБА_5 46762,00 грн.
заборгованості по виплаті щомісячного
грошового утримання за 2006-2007 роки,
здійснено витрати, пов'язані з
проведенням виконавчих дій (за
переліком), на загальну суму 71,41 грн.

Враховуючи вище викладені обставини та
відповідні норми законодавства, суд
прийшов до висновку, що матеріалами
справи підтверджується вчинення
державним виконавцем у межах
перелічених виконавчих проваджень
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій, перелік
яких передбачений ч. 4 ст. 41 Закону
України "Про виконавче провадження",
зокрема, витрат на виготовлення та
пересилання документів виконавчого
провадження, ведення Єдиного
державного реєстру виконавчих
проваджень.

При цьому, суд зазначає, що положення ч.
5 ст. 41 Закону України "Про виконавче
провадження" імперативно зобов'язує
державного виконавця прийняти
постанову про стягнення з боржника
витрат на проведення виконавчих дій, у
разі здійснення в межах виконавчого
провадження передбачених ст. 41 Закону
витрат.

Тобто, на законодавчому рівні
закріплена безальтернативність дій
державного виконавця, у випадку
наявності факту здійснення ним витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Зокрема, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи фактичні обставини справи
та виконання відповідачем
передбаченої ст. 41 Закону України "Про
виконавче провадження" та Інструкції з
організації примусового виконання
рішень процедури прийняття
оскаржуваних постанов, суд не вбачає
ознак протиправності у таких діях
відповідача.

Крім того, суд звертає увагу, що
відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
"Про виконавче провадження", рішення
про стягнення коштів з державних
органів, державного та місцевих
бюджетів або бюджетних установ
виконуються органами, що здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження", постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу є
виконавчими документами.

Поряд з цим, відповідно до п.п. 3, 6, 24
Порядку, рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

У разі прийняття рішення про стягнення
коштів стягувач подає органові
Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб: заяву про
виконання такого рішення із
зазначенням реквізитів банківського
рахунка, на який слід перерахувати
кошти, або даних про перерахування
коштів у готівковій формі через банки
або підприємства поштового зв'язку,
якщо зазначений рахунок відсутній;
оригінал виконавчого документа; судові
рішення про стягнення коштів (у разі
наявності); оригінал або копію
розрахункового документа (платіжного
доручення, квитанції тощо), який
підтверджує перерахування коштів до
відповідного бюджету.

Стягувачі, на користь яких прийняті
рішення про стягнення коштів з
рахунків боржника, подають до органу
Казначейства, в якому обслуговується
боржник, документи, зазначені у п. 6
цього Порядку.

Виходячи із системного тлумачення вище
викладених норм у контексті
встановлених обставин справи, суд
прийшов до висновку, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору, прийняті у межах
виконавчих проваджень ВП № 35863362, ВП №
38170347 та ВП № 41287082, мають виконуватись
органами, що здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів, як
про це й зазначається у позові.

Разом з тим, необхідно звернути увагу
на те, що постановою про закінчення
виконавчого провадження ВП № 35863362 від
13 червня 2014 року, постановою про
повернення виконавчого документа
стягувачеві ВП № 38170347 від 26 травня 2014
року та постановою про повернення
виконавчого документа стягувачеві ВП
№ 41287082 від 05 червня 2014 року
передбачено направлення постанов
державного виконавця про стягнення з
боржника витрат на проведення
виконавчих дій, прийнятих у межах
відповідних виконавчих проваджень, на
виконання до Державної казначейської
служби України.

Таким чином, суд вважає встановленим
факт виконання відповідачем при
прийнятті оскаржуваних рішень вимог
Порядку № 845, а тому необґрунтованою є
протилежна позиція позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

На підставі вище викладених норм та
обставин вбачається, що позов
Державної судової адміністрації
України до Державної виконавчої служби
України про визнання протиправними дій
відповідача та скасування його рішень
є необґрунтованим та таким, що не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони - суб'єкта владних повноважень,
суд присуджує з іншої сторони всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати, пов'язані
із залученням свідків та проведенням
судових експертиз. У зв'язку з
ухваленням судового рішення на користь
суб'єкта владних повноважень та
відсутністю з його сторони судових
витрат, пов'язаних із залученням
свідків та проведенням судових
експертиз, судові витрати стягненню з
позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні
позову Державної судової
адміністрації України.

Копії постанови направити сторонам
(вручити їх уповноваженим
представникам) у порядку та строки,
встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України,
постанова може бути оскаржена шляхом
подання до Київського апеляційного
адміністративного суду через Окружний
адміністративний суд міста Києва
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.
Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя
В.М. Данилишин

Суддя
Н.В.
Клочкова

Суддя
Б.В.
Санін