Справа № 815/4721/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року 16год. 35хв. м.
Одеса Справа № 815/4721/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді Іванова
Е.А.

суддів Єфіменко К.С. Цховребової М.Г.

секретар Сакара
М.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника відповідача Шевченко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду у м.Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державної виконавчої служби
України про скасування постанови та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з
позовом до Державної виконавчої служби
України, в якому позивач просить
скасувати постанову про зупинення
виконавчого провадження, що видано ДВС
України по ВП №42300795 з урахуванням
можливості, а не обов'язковості п.1, ч.1,
ст.. 38 ЗУ «Про виконавче провадження»;
зобов'язати ДВС України негайно вижити
заходів на поновлення її трудових прав;
передбачити подальший судовий
контроль за виконанням рішення по
даній справі.

Свої позовні вимоги мотивує тим,
що в постанові про зупинення
виконавчого провадження від 30.07.2014 року
не зазначено, які саме обставини
з'явилися, що ускладнюють виконання
рішення Одеського окружного
адміністративного суду по справі
№815/2824/13-а, яке ДВС України добровільно
не виконала, інформацію щодо ходу
виконання не надсилала, про будь які
обставини не повідомила, дану
постанову позивач не отримувала. 07.08.2014
року в справі №815/2899/14 винесено
постанову про визнання протиправної
бездіяльності ДВС України, щодо
невиконання рішення Одеського
окружного адміністративного суду по
справі №815/2824/13-а щодо невиконання
зобов'язальної частини судових рішень
і зобов'язано вжити заходів щодо
виконання зобов'язальної частини
рішення ЄСПЛ від 26.07.2012 року по справі
«Харук та інші проти України» через
виконання рішення Одеського окружного
адміністративного суду по справі
№815/2824/13-а на даний час апеляційна
скарга не надана. Виходячи з вимог
Закону України «Про виконавче
провадження», постанови мають бути
вмотивованими, а також зважаючи на те,
що в даному законі звертається
особлива увага на виконання судових
рішень щодо поновлення на роботі та з
огляду на тривалу бездіяльність ДВС
України щодо поновлення прав позивача
та системного та систематичного
невиконання судових рішень просить суд
задовольнити її вимоги в повному
обсязі.

Позивач в судовому засіданні
позов підтримала, просила його
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнав та
пояснив у звязку з наявністю обставин,
що ускладнюють виконання судового
рішеня, державним виконавцем 30.07.2014
року направлено до Одеського окружного
адміністративного суду заяву про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду. В зв'язку з чим
на підставі п. 1, ч. 1, ст.. 38 Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження ВП №42300795 по
виконанню виконавчого листа №815/2428/13-а
виданого 03.12.2013 року Одеським окружним
адміністративним судом було зупинено.

Вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи, дослідивши
наявні у справі докази, суд приходить
до наступних висновків.

Згідно ст.. 1 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Як вбачається з матеріалів виконавчого
провадження № 399/1 з виконання
виконавчого листа № 815/2824/13-а
(реєстраційний номер ВП 42300795) листом
від 21.07.2014 року № Ш-9462/2-399/1 ДВС України
повідомило ОСОБА_1 про хід виконання
рішення № 32562/07, виданого 26.07.2012 року
Європейським судом з прав людини у
справі "Харук та 115 інших заяв проти
України"; № 42300795 з примусового
виконання виконавчого листа № 815/2824/13-а;
№ 42619274 з примусового виконання
виконавчого листа № 815/7790/13-а, виданого
Одеським окружним адміністративним
судом 06.03.2014 року, в межах якого
постановами від 15.04.2014 року та від 15.05.2014
року на боржника накладені штрафи в
сумах 680 грн. та 1360 грн. відповідно, та
численними вимогами державного
виконавця зобов'язано Департамент
освіти і науки Одеської обласної
державної адміністрації виконати
рішення суду. Крім того, державним
виконавцем підготовлено подання
(повідомлення), яке направлено до ГУМВС
України в Одеській області для
вирішення питання щодо притягнення до
кримінальної відповідальності винних
посадових осіб Департаменту освіти і
науки Одеської обласної державної
адміністрації за невиконання рішення
суду. Також на підставі п.11 ч.1 ст.49
Закону України "Про виконавче
провадження" 27.06.2014 року державним
виконавцем винесено постанову про
закінчення виконавчого провадження.

30.07.2014 року головний державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень ДВС України Бойко О.М.
звернувся до Одеського окружного
адміністративного суду із заявою від
30.07.2014 року № Ш-2699/2-399/1 про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду по справі № 815/2824/13-а шляхом
відновлення виконавчого провадження
по виконанню рішення Приморського
районного суду м.Одеси від 21.02.2006р. про
поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача
Одеської
психолого-медико-педагогічної
консультації відділом примусового
виконання рішень управління ДВС ГУ
юстиції в Одеській області, у зв'язку із
чим постановою від 30.07.2014 року зупинив
виконавче провадження № 42300795 до
розгляду питання по суті.

Згідно ст. 37 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає обов'язковому зупиненню у
разі: 1) смерті, оголошення померлим чи
визнання безвісно відсутнім стягувача
або боржника, або припинення юридичної
особи, якщо встановлені судом
правовідносини допускають
правонаступництво; 2) визнання
стягувача або боржника недієздатним; 3)
проходження боржником строкової
військової служби у Збройних Силах
України, передбачених законом інших
військових формуваннях, якщо згідно з
умовами служби провадження виконавчих
дій неможливе, чи на прохання
стягувача, який проходить строкову
військову службу в Збройних Силах
України або інших військових
формуваннях; 4) зупинення судом
стягнення на підставі виконавчого
документа; 5) прийняття судом до
розгляду скарги на постанову органу
(посадової особи), уповноваженого
розглядати справи про адміністративні
правопорушення; 6) зупинення виконання
відповідного рішення або виконавчого
провадження посадовою особою, якій
законом надано таке право; 7) зупинення
судом реалізації арештованого майна; 8)
порушення господарським судом
провадження у справі про банкрутство
боржника, якщо відповідно до закону на
вимогу стягувача поширюється дія
мораторію, запровадженого
господарським судом, крім випадків
перебування виконавчого провадження
на стадії розподілу стягнутих з
боржника грошових сум (у тому числі
одержаних від реалізації майна
боржника) та виконання рішень у
немайнових спорах; 9) здійснення
тимчасової адміністрації
неплатоспроможного банку або
ліквідації банку відповідно до Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб"; 10) сплати
боржником або іншим гарантом у
встановленому законодавством порядку
(у тому числі за договорами про
відшкодування ядерної шкоди) коштів на
відшкодування ядерної шкоди, що
дорівнюють або перевищують
встановлену законом межу
відповідальності оператора ядерної
установки; 11) прийняття судом до
розгляду касаційної скарги прокурора
на рішення суду; 12) звернення до суду із
заявою про заміну вибулої сторони
правонаступником у порядку,
встановленому частиною п'ятою статті 8
цього Закону; 13) надання судом, який
видав виконавчий документ, відстрочки
виконання рішення; 14) наявності коштів
за договорами банківського рахунку або
банківського вкладу, які боржник не має
права вимагати до закінчення строку
дії таких договорів, у разі відсутності
іншого майна боржника, на яке може бути
звернуто стягнення; 15) внесення
підприємства паливно-енергетичного
комплексу до Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу"; 16) затвердження плану
санації боржника до порушення
провадження у справі про банкрутство;
17) прийняття рішення про приватизацію
вугледобувних підприємств відповідно
до Закону України "Про особливості
приватизації вугледобувних
підприємств" протягом трьох років з
моменту завершення приватизації; 18)
надіслання виконавчого документа до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у випадку,
передбаченому частиною третьою статті
4 Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень".

Виконавче провадження на
підставі, передбаченій пунктом 7
частини першої цієї статті,
зупиняється лише в частині звернення
стягнення на майно, реалізацію якого
зупинено судом.

Виконавче провадження з підстави,
передбаченої пунктом 15 частини першої
цієї статті, не зупиняється за
рішеннями про виплату заробітної
плати, відшкодування матеріальної
(майнової) шкоди, завданої каліцтвом,
іншим ушкодженням здоров'я або смертю,
стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 38 ЗУ «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження може бути зупинено: 1) у
разі звернення державного виконавця до
суду, який видав виконавчий документ,
із заявою про роз'яснення рішення, що
підлягає виконанню, про відстрочку або
розстрочку виконання, а також про
встановлення чи зміну способу і
порядку виконання; 2) прохання боржника,
який проводить строкову службу
Збройних Сил України чи інших
передбачених законом військових
формувань, якщо рішення неможливо
виконати без його участі; 3) у разі
перебування боржника на лікуванні у
стаціонарному лікувальному закладі,
якщо рішення неможливо виконати без
його участі; 4) у разі оголошення
розшуку боржника - фізичної особи,
транспортних засобів боржника або
розшуку дитини; 5) за заявою стягувача у
разі його перебування у відпустці за
межами населеного пункту, де він
проживає.

Тобто подання державним
виконавцем заяви до суду про
встановлення способу і порядку
виконання рішення суду не відноситься
до обставин, що зумовлюють обов'язкове
зупинення виконавчого провадження, а
відноситься до прав державного
виконавця, проте не зобов'язуючи його
щодо обов'язкового зупинення
виконавчого провадження.

Комітетом Міністрів Ради Європи
були прийняті Рекомендації від 11.03.1980 р.
№(80)2 Державам-членам «Стосовно
реалізації адміністративними органами
влади дискреційних повноважень». В ціх
Рекомендаціях констатується, що,
по-перше, коло питань, які вирішують
адміністративні органи влади, дедалі
розширюється і що під час їх вирішення
такі органи часто стикаються з
необхідністю застосування
дискреційних повноважень; по-друге, що
в таких умовах доцільним є впровадити
заходи, які б забезпечували захист
прав, свобод та інтересів як фізичних,
так і юридичних осіб проти свавілля чи
будь-яких інших зловживань
дискреційними повноваженнями.

Перевірка дотримання
принципів об'єктивності й
безсторонності, рівності перед
законом, належної рівноваги, розумного
строку тощо виходить за межі
формальної законності і потребує
врахування інших чинників.
Неврахування цих чинників не дозволить
ефективно контролювати застосування
дискреційних повноважень, позбавить
осіб приватного права засобів захисту
свої прав

Так, у Рішенні Європейського суду з
прав людини у справі «Гасан і Чауш
проти Болгарії» суд фактично дійшов
висновку, що рішення, прийняте в рамках
дискреційних повноважень, але з
порушенням принципів ефективного
захисту прав громадян та
справедливості, було визнано
порушенням Європейської Конвенції з
прав людини і основних свобод.

Спираючись на принципи
загального права, суди оцінюють дії
адміністрації, здійснені в межах
наданої їй дискреційної влади, з точки
зору їх розумності.

Враховуючи, те що фактично у
заяві про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду, на яку
посилається відповідач як підставу для
зупинення виконавчого провадження,
відповідач намагається перекласти
виконавчі дії по виконавчому листу від
03.12.2013р. з себе на відділ примусового
виконання рішень управління ДВС ГУ
юстиції в Одеській області, то це з
точки зору розумності не перешкоджає
здійснювати виконавчі дії до вирішення
судом вказаної заяви для ефективного
захисту прав позивачки, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню.

Щодо позовної вимоги позивача
зобов'язати ДВС України негайно вжити
заходів на поновлення її трудових прав,
то суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Враховуючи те, що в разі
скасування судом постанови головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. про зупинення виконавчого
провадження по ВП №42300795 від 30.07.2014р.
виконавче провадження поновлюється та
відповідач за вимогами закону «Про
виконавче провадження» повинен вжити
усі заходи для виконання виконавчого
листа виданого Одеським окружним
адміністративним судом, та доказів
того, що він їх не бути здійснювати суду
не надано, а тому відсутні підстави для
задоволення позовних вимог в цій
частині.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють зокрема чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи викладені обставини
суд вважає, що оскільки подання
державним виконавцем до суду заяви про
встановлення способу та порядку
виконання рішення суду не є
обов'язковою умовою для зупинення
виконавчого провадження, а є лише його
правом, то суд доходить висновку, що
постанова від 30.07.2014 року про зупинення
виконавчого провадження підлягає
скасуванню.

Керуючись ч.2 ст..11, ст..ст. 158 - 163
КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України
задовольнити частково.

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. про зупинення виконавчого
провадження по ВП №42300795 від 30.07.2014р.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст..254КАС України.

Апеляційна скарга на
постанову суду може подаватися
протягом десяти днів після отримання
копії постанови. Апеляційна скарга
подається до Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови
виготовлений 03.09.2014 року.

Суддя
Іванов Е.А.

Суддя
Єфіменко К.С.

Суддя
Цховребова М.Г.

Позов ОСОБА_1 до Державної виконавчої
служби України задовольнити частково.

Скасувати постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойко О.М. про зупинення виконавчого
провадження по ВП №42300795 від 30.07.2014р.

В решті позовних вимог відмовити.

03 вересня 2014 року