Справа № 127/15311/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук Т.П.
Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

Головуючий суддя: Мельник-Томенко Ж. М.

судді: Ватаманюк Р.В. Сторчак В. Ю.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці на постанову Вінницького
міського суду Вінницької області від 30
липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Вінниці про визнання протиправними
дій та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Вінницького міського суду Вінницької
області із позовом до Управління
Пенсійного фонду України у м. Вінниці в
якому просив визнати неправомірними
дії відповідача та здійснити
перерахунок призначеної пенсії.

Постановою Вінницького міського суду
Вінницької області від 30 липня 2014 року
позов задоволено, а саме визнано
протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
щодо відмови ОСОБА_2 в перерахунку
пенсії з врахуванням при її визначенні
розміру матеріальної допомоги на
оздоровлення та матеріальної допомоги
для вирішення соціально - побутових
потреб, а також зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці
здійснити з 16.01.2014 року перерахунок
призначеної ОСОБА_2 пенсії державного
службовця з урахуванням при її
обчисленні матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально - побутових потреб згідно
Закону України «Про державну службу», в
редакції чинній на час призначення
пенсії.

Не погоджуючись із рішенням суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог в повному обсязі, посилаючись при
цьому на неповне з'ясування обставин,
які мають значення для справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі подання апеляційної
скарги на рішення суду першої
інстанції, які прийняті у порядку
скороченого провадження за
результатами розгляду справ,
передбачених пунктами 1,2 частини
першої статті 183-2.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги колегія суддів визнала можливим
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції
в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи
письмовими доказами, колегія суддів
вважає, що в задоволенні апеляційної
скарги необхідно відмовити з наступних
підстав.

Як встановлено з матеріалів справи,
позивач перебуває на пенсійному обліку
в Управлінні Пенсійного фонду України
м. Вінниці з 18 березня 2004 року та
отримує пенсію згідно Закону України
«Про державну службу» з 16 грудня 2010
року. Розмір пенсії призначено з
посадового окладу, рангу, вислуги років
та надбавок і премій, які взяті за 24
місяці перед зверненням за
призначенням пенсії.

23 червня 2014 року позивач звернувся із
заявою до відповідача про включення в
розрахунок пенсії матеріальної
допомоги для оздоровлення та
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань. Листом від
26 червня 2014 року № 151/Ф-1 позивачеві
відмовлено у проведенні перерахунку
пенсії з урахуванням матеріальної
допомоги.

Ст. 19 Конституції України встановлено,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
державну службу", пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80%
суми їх заробітної плати, з якої було
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України
"Про державну службу", цього ж Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавку за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Частиною 7 ст. 33 Закону України "Про
державну службу", встановлено, що
умови оплати праці державних
службовців, розміри їх посадових
окладів, надбавок, доплат і
матеріальної допомоги визначаються
Кабінетом Міністрів України.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів
України від 31.05.200 року за № 865 "Про деякі
питання вдосконалення визначення
розмірів заробітку для обчислення
пенсії" посадовий оклад, надбавка за
ранг або кваліфікаційні класи, класний
чин або спеціальне звання, вислугу
років при призначенні пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", враховується в
розмірах, що виплачуються на день
звільнення з роботи, що дає право на
відповідний вид пенсії.

Згідно з ст. 37-1 Закону України "Про
державну службу", у разі підвищення
розміру заробітної плати працюючим
державним службовцям, а також у зв'язку
із набуттям особою права на пенсійне
забезпечення державного службовця за
цим Законом відповідно здійснюється
перерахунок раніше призначених пенсій.
Перерахунок пенсії здійснюється
виходячи із сум заробітної плати, на
які нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування працюючого державного
службовця відповідної посади та рангу
на момент виникнення права на
перерахунок пенсії.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідне до
Закону України "Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування"
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподаткованого доходу
(прибутку), сукупного оподаткованого
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" визначено, що виплати
(доходи), що враховуються в заробітну
плату (дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про
оплату праці" та Наказу Державного
комітету статистики України № 5 "Про
затвердження інструкції зі статистики
заробітної плати" від 13 січня 2004 року
структура заробітної плати
складається з основної, додаткової та
інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у тому числі
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, суми виплат,
пов'язані з індексацією заробітної
плати, матеріальна допомога, яка
надається всім або більшості
працівників, та виплати соціального
характеру.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується із рішенням суду
першої інстанції, що відповідач
зобов'язаний був при перерахунку
пенсії позивача врахувати суми
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення,
на яку нараховувався збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Дану правову позицією підтримує
Верховний суд України своєю постановою
від 20.02.2012 року у справі 21-430а11. Так, за
правилами частини 1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
усіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, висновок суду першої інстанції
про те, що суми матеріальної допомоги
на оздоровлення, матеріальної допомоги
на вирішення соціально-побутових
питань, необхідно включити до
складових заробітної плати із якої
здійсюється перерахунок пенсії є
вірним та обгрунтованим.

Таким чином доводи апеляційної скарги
не ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, яке регулює спірні
правовідносини, та повністю
спростовуються встановленими у справі
обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України , суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Вінниці,
-залишити без задоволення, а постанову
Вінницького міського суду Вінницької
області від 30 липня 2014 року, -без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у
разі оскарження в апеляційному порядку
постанови, прийнятої у скороченому
провадженні, судове рішення
апеляційної інстанції є остаточним та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Мельник-Томенко Ж. М.

Судді
Ватаманюк Р.В.

Сторчак В. Ю.