Справа № 2а-10583/12/2070
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
м. Київ К/800/13338/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Лиски Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Відкритого акціонерного
товариства «Харківський завод
електротранспорту» (далі - ВАТ
«Харківський завод
електротранспорту») до управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
(далі - УПФ) про скасування рішень за
касаційною скаргою УПФ на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 лютого 2014
року,

в с т а
н о в и л а :

У вересні 2012 року представник ВАТ
«Харківський завод електротранспорту»
звернувся в суд з позовом, відповідно
до якого просив скасувати рішення УПФ
від 23.03.2012 року за № 387 та № 388 про
застосування штрафу і нарахування
пені.

Посилався на незаконність
оскаржуваних рішень, оскільки вони
винесені поза межами мирової угоди.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року в задоволенні позову
відмовлено.

Харківський апеляційний
адміністративний суд рішенням від 12
лютого 2014 року постанову окружного
суду скасував та ухвалив нову про
задоволення позову. Скасовано рішення
УПФ від 23.03.2012 року № 387 про
застосування штрафу у розмірі 0 грн. та
нарахування пені на суму 10825,98 грн., № 388
про застосування штрафу в розмірі 8908,22
грн. та нарахування пені - 16866,84 грн.

У касаційній скарзі представник УПФ, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судом апеляційної інстанції,
просить скасувати рішення цього суду і
залишити в силі постанову суду першої
інстанції. Зазначає, що штраф та пеня
нараховані у зв'язку з несвоєчасним
погашенням заборгованості по мировій
угоді.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, 19 квітня 2004 року
господарським судом Харківської
області порушено провадження у справі
про банкрутство ВАТ «Харківський завод
електротранспорту» та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

З метою створення сприятливих умов для
виконання боржником зобов'язань по
сплаті вимог кредиторів, між
кредиторами, в тому числі УПФ, та
боржником 01.10.2004 року укладено мирову
угоду, відповідно до якої визначено
порядок розрахунків, строки та
відповідальність сторін у випадку
невиконання цієї угоди.

24 листопада 2004 року ухвалою
господарського суду припинено дію
мораторію і зобов'язано керівника
боржника виконати в повному обсязі
взяті на себе зобов'язання за мировою
угодою.

У зв'язку з несвоєчасною сплатою
страхових внесків та неналежним
виконанням мирової угоди (порушення
строків розрахунків), 23.03.2012 року УПФ
винесено рішення: №387 про сплату за
період з 31.12.2003 року по 28.12.2004 рік 10825,98
грн. пені; №388 про сплату за період з
02.01.2004 року по 18.05.2005 року 8908,22 грн.
штрафу та 16866,84 грн. пені.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із законності
винесених УПФ рішень.

Апеляційний суд прийшов до висновку
про незаконність оскаржуваних рішень,
оскільки застосування штрафних
санкцій та нарахування пені повинна
проводитися відповідно до Закону «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
та у строки визначені ухвалою
господарського суду Харківської
області від 24 листопада 2004 року.

Висновок апеляційного суду є
обґрунтованим і законним.

Відповідно до частини першої статті 35
Закону України від 14 травня 1992 року №
2343-XII «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (в редакції
чинній на момент укладення мирової
угоди, далі - Закон № 2343-XII) під мировою
угодою у справі про банкрутство
розуміється домовленість між
боржником і кредиторами стосовно
відстрочки та (або) розстрочки, а також
прощення (списання) кредиторами боргів
боржника, яка оформляється угодою
сторін.

Наслідки невиконання мирової угоди
визначені статтею 39 вище згаданого
Закону. Згідно частини восьмої цієї
норми у разі невиконання мирової угоди
кредитори можуть пред'явити свої
вимоги до боржника в обсязі,
передбаченому цією мировою угодою. У
разі порушення провадження у справі
про банкрутство цього ж боржника обсяг
вимог кредиторів, щодо яких було
укладено мирову угоду, визначається в
межах, передбачених зазначеною мировою
угодою.

Виходячи з положень зазначених норм
права та фактичних обставин справи,
апеляційний суд прийшов до
обґрунтованого висновку про
незаконність оскаржуваних рішень УПФ.,
оскільки у випадку невиконання мирової
угоди кредитори можуть пред'являти
вимоги до боржника лише в обсязі
визначеному цією угодою. Крім того, УПФ
виступало конкурсним кредитором, тому
вимоги по грошових зобов'язаннях
повинно було заявити у визначені
Законом № 2343 -ХІІ строки.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
зазначеного висновку не спростовують і
не дають підстав вважати рішення таким,
що ухвалене з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Безспірним є той факт, що ВАТ
«Харківський завод електротранспорту»
є страхувальником і платником
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. У випадку не внесення чи
несвоєчасного внесення страхових
внесків настає відповідальність,
передбачена законом. Проте, відповідач
не вправі нараховувати штраф і пеню за
не виконання мирової угоди, оскільки
такі санкції не передбачені цим
правочином. Відповідно до частини
першої статті 14 Закону № 2343-ХІІ (в
редакції закону на час виникнення
спірних правовідносин) конкурсні
кредитори за вимогами, які виникли до
дня порушення провадження у справі про
банкрутство, протягом тридцяти днів
від дня опублікування в офіційному
друкованому органі оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 220-1, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Комінтернівському районі м. Харкова
відхилити, а постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 12 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

Т.О. Лиска