Справа № К/9991/18472/12-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/18472/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

провівши попередній розгляд справи за
адміністративним позовом Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхімагропром»
про зобов'язання вчинити певні дії, за
касаційною скаргою Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 06 лютого 2012 року, -

у с т а н о в и л а :

У липні 2011 року Кримське
республіканське відділення Фонду
соціального захисту інвалідів (далі
відділення Фонду) звернулось до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрхімагропром»
(далі Товариство) в якому просило
зобов'язати відповідача подати заяву
про реєстрацію роботодавця у
відділенні Фонду та копію свідоцтва
про його державну реєстрацію, а також
надати звіт № 10-ПІ про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2010 рік.

В обґрунтування позовних вимог
зазначило, що Товариство не
зареєструвалось у відділенні Фонду та
не подало звіт № 10-ПІ «Звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів» за 2010 рік, чим порушило
вимоги статті 19 Закону України від 21
березня 1991 року № 875-ХII «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Закон № 875-ХII), Порядку реєстрації
підприємств, установ, організацій та
фізичних осіб, що використовують
найману працю, Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70, в зв'язку з чим звернулось з позовом
до суду з метою захисту своїх прав та
законних інтересів на підставі частин
15, 16 статті 20 Закону № 875-ХII.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 18 жовтня 2011 року
позовні вимоги задоволено частково,
зобов'язано відповідача надати
позивачу документи для реєстрації, а
саме, заяву про реєстрацію роботодавця
у відділенні Фонду та копію свідоцтва
про державну реєстрацію Товариства, в
решті позовних вимог відмовлено.

Оскаржуваною постановою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2012
року постанову суду першої інстанції
скасовано, ухвалено нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

У поданій до Вищого адміністративного
суду України касаційній скарзі,
позивач, посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить ухвалене
ним рішення скасувати та ухвалити нове
про задоволення позову в повному
обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції і відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, апеляційний суд на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що відповідачем не порушені права та
законні інтереси позивача, а тому
обраний позивачем спосіб захисту своїх
порушених прав та законних інтересів
не відповідає змісту правовідносин, що
склалися між сторонами.

Так, згідно з приписами частини 3 статті
6 Кодексу адміністративного
судочинства України суб'єкти владних
повноважень мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин 15, 16 статті 20
Закону № 875-ХII спори, що виникають із
правовідносин за статтями 19, 20 цього
Закону, вирішуються Фондом соціального
захисту інвалідів або в судовому
порядку.

Фонд соціального захисту інвалідів,
його відділення мають право захищати
свої права та законні інтереси, у тому
числі в суді.

За змістом частин 7, 8 статті 19 Закону №
875-ХІІ (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
порядок реєстрації у Фонді соціального
захисту інвалідів, його відділеннях,
строки подання йому звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів, зарахування кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, контролю за виконанням
нормативів робочих місць та перевірки
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, щодо їх реєстрації у
Фонді соціального захисту інвалідів,
його відділеннях, подачі щорічного
звіту та сплати ними
адміністративно-господарських
санкцій, а також надання державній
службі зайнятості інформації,
необхідної для організації
працевлаштування інвалідів,
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Відділення Фонду соціального захисту
інвалідів з метою контролю за
виконанням нормативу робочих місць,
передбаченого частиною першою цієї
статті, мають право в порядку,
передбаченому Кабінетом Міністрів
України, здійснювати перевірки
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, щодо реєстрації у Фонді
соціального захисту інвалідів, подачі
ними звітів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів, виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі шляхом зарахування, та сплати
ними адміністративно-господарських
санкцій.

Механізм проведення відділеннями
Фонду соціального захисту інвалідів
перевірок підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, що
використовують найману працю, в яких за
основним місцем роботи працює вісім і
більше осіб (далі - роботодавці), щодо
дотримання ними вимог статей 19 і 20
Закону № 875-ХІІ визначено Порядком
проведення перевірки підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
що використовують найману працю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31 січня 2007 року №
70 (далі Порядок).

У відповідності до пункту 2 цього
Порядку (в редакції періоду спірних
правовідносин) предметом проведення
перевірки є: реєстрація роботодавців у
відділеннях Фонду; подання
роботодавцями до відділень Фонду звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів; виконання роботодавцями
нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів; сплата
роботодавцями суми
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Абзацом 1 пункту 3 Порядку встановлено,
що відділення Фонду за наказом його
керівника може проводити планові та
позапланові, виїзні та невиїзні
перевірки, а відповідно до пункту 5
цього Порядку позапланова виїзна
перевірка проводиться незалежно від
кількості раніше проведених перевірок
за рішенням суду, у разі звернення
фізичних та юридичних осіб про
порушення роботодавцем вимог
законодавства, за бажанням роботодавця
та у разі неподання роботодавцем звіту
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів або подання такого звіту з
помилками, що призвели до несплати суми
адміністративно-господарських санкцій
або сплати їх у неповному обсязі.

Згідно з положеннями пункту 6 Порядку
роботодавець повинен створити умови
для проведення планових та
позапланових виїзних перевірок
уповноваженою посадовою особою
відділення Фонду за умови пред'явлення
ним службового посвідчення і
направлення на перевірку, підписані
керівником та скріплені печаткою
відділення Фонду. У направленні на
перевірку зазначається дата його
видачі, назва відділення, мета, вид
перевірки (планова або позапланова),
підстава, дата її початку і закінчення,
посада та прізвище уповноваженої
особи.

За правилами абзацу 1 пункту 11 Порядку
після проведення планової та
позапланової перевірки уповноважена
посадова особа відділення Фонду
складає акт, а абзацом 8 цього пункту
встановлено, що уповноважена посадова
особа відділення Фонду зазначає в акті
стан дотримання роботодавцем
законодавства, а у разі недотримання -
детальний опис виявленого порушення з
посиланням на відповідний закон.

Також, за приписами пункту 12 Порядку
роботодавець може усунути виявлені
порушення під час проведення перевірки
або протягом десяти робочих днів після
підписання акта.

Отже, виходячи зі змісту
вищезазначеним правових норм, за
відділеннями Фонду закріплено право
проведення перевірок роботодавців, за
наслідками проведення яких,
складається акт із зазначенням
детального опису виявлених порушень з
посиланням на відповідний закон, при
цьому підставою для проведення
перевірки може бути звернення фізичних
та юридичних осіб про порушення
роботодавцем вимог законодавства.

Як правильно встановлено судами та
підтверджується матеріалами справи,
відділення Фонду не проводило
перевірок Товариства щодо його
реєстрації у Фонді соціального захисту
інвалідів, а в матеріалах справи
відсутні акти в яких було б зазначено
про наявні порушення законодавства з
боку відповідача.

Натомість, в обґрунтування позовних
вимог відділення Фонду посилається на
вимогу від 19 травня 2011 року за № 04-4/3384,
яка направлялась відповідачу та була
складена на підставі вимоги
Прокуратури Автономної Республіки
Крим щодо прийняття заходів реагування
до правопорушників, які ухиляються від
виконання вимог статей 19, 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Проте, а ні Законом № 875-ХII а ні Порядком
не передбачено направлення такої
вимоги роботодавцям з метою усунення
порушень законодавства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що
позивач не був позбавлений права на
проведення позапланової виїзної
перевірки роботодавця стосовно його
реєстрації у відділенні Фонду на
підставі вищезазначеного звернення
Прокуратури в межах повноважень,
наданих Положенням про Фонд
соціального захисту інвалідів,
затвердженого наказом Міністерства
соціальної політики України від 14
квітня 2011 року № 129, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 28 квітня
2011 року за № 528/19266, Порядком та Законом
№ 875-ХII незалежно від реєстрації
Товариства у ньому, що узгоджується зі
змістом положень вищезгаданих
нормативно - правових актів.

За таких обставин права та законні
інтереси позивача порушені не були,
оскільки відділення Фонду не
скористалось наданим йому
повноваженням, а саме, не провело
перевірку Товариства у порядку та
строк встановлений законодавством, не
склало відповідний акт із зазначенням
детального опису виявлених порушень з
посиланням на відповідний закон та не
запропонувало відповідачу усунути їх у
встановлений Порядком строк.

Вимога позивача щодо зобов'язання
Товариства надати звіт № 10-ПІ «Звіт про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів» за 2010 рік також не підлягає
задоволенню, оскільки за змістом
частини 9 статті 19 Закону № 875-ХII
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, в яких за основним
місцем роботи працює 8 і більше осіб,
реєструються у відповідних
відділеннях Фонду соціального захисту
інвалідів за своїм місцезнаходженням і
щороку подають цим відділенням звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів, а абзацом 1 пункту 2 Порядку
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
встановлено, що звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Таким чином поданню звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів передує реєстрація
роботодавця, а в даному випадку
Товариство не зареєстровано у
відділенні фонду соціального захисту
інвалідів.

Враховуючи викладене суд апеляційної
інстанції дійшов правильних висновків
щодо невірно обраного позивачем
способу захисту порушеного права та
відсутності підстав для задоволення
адміністративного позову.

За таких обставин, висновок
апеляційного суду про безпідставність
вимог позивача є правильним, таким що
відповідає нормам матеріального і
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків суду не
спростовують, а тому підстав для
скасування судового рішення колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Кримського
республіканського відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
відхилити, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 06 лютого 2012
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало