Справа № 815/4767/14
Суддя: Іванов Е. А.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року 14год. 55хв. м.
Одеса Справа № 815/4767/14

Одеський окружний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого судді
Іванова Е.А.

суддів Єфіменко К.С., Стефанова С.О.

секретар
Сакара М.М.

за участю представників: позивача
Пенковського В.Б.

відповідача Кучеренко
Г.А.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у залі суду в м.
Одесі адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Одесавтотранс» до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті про визнання
протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Одесавтотранс» (далі - ПАТ
«Одесавтотранс») звернулося до суду з
позовом до Державної інспекції України
з безпеки на наземному транспорті (далі
- ДІ України з безпеки на наземному
транспорті), в якому позивач просив
визнати наказ ДІ України з безпеки на
наземному транспорті від 16.04.2014 року
№248 протиправним; скасувати наказ ДІ
України з безпеки на наземному
транспорті від 16.04.2014 року №248.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.04.2014
року завідувачем сектору організації
перевезень на наземному транспорті
управління Укртрансінспекції в
Одеській області Дубрєвим Г.Ф. та
головним спеціалістом сектору
організації перевезень на наземному
транспорті управління
Укртрансінспекції в Одеській області
Следневим І.М. було проведено додаткове
обстеження автостанції «Болград», що
належить позивачу. 07.05.2014 року позивач
отримав від Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
лист від 28.04.2014 року №339/40/59-14, у якому
повідомлялось, що ДІ України з безпеки
на наземному транспорті 16.04.2014 року
видано наказ №248, яким анульовано
свідоцтво про атестацію автостанції
«Болград», а також дану автостанцію
виключено з переліку атестованих
автостанцій. Проте позивач вважає
даний наказ протиправним, та винесеним
з порушенням чинного законодавства
України.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав, просив його
задовольнити з підстав, визначених в
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив
відмовити в його задоволенні та надав
письмові заперечення проти позову, які
мотивовані тим, що автостанція
«Болград» повинна відповідати вимогам
ЗУ «Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» та вимогам
Порядку регулювання діяльності
автостанцій.

Представник третьої особи в судове
засідання не з'явився, повідомлявся
належним чином про день, час та місце
проведення судового засідання.

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
з'ясувавши обставини справи,
дослідивши наявні у справі докази, суд
доходить наступних висновків.

Згідно п. 3 Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті, затвердженого
указом президента України від 06.04.2011
року №387/2011, основним завданням
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті зокрема є
реалізація державної політики з питань
безпеки на автомобільному, міському
електричному, залізничному транспорті
та ведення дорожнього господарства.

Відповідно до п. 112 Правил надання
послуг пасажирського автомобільного
транспорту, затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997
року №176, автостанції підлягають
атестації на відповідність кількості
та якості послуг, що надаються
пасажирам та перевізникам, в
установленому Мінінфраструктури
порядку.

Вимоги до автостанцій, а також
порядок проведення їх атестації
визначені у Порядку регулювання
діяльності автостанцій, затвердженому
наказом Міністерства транспорту та
зв'язку України від 27 вересня 2010 року
№700.

ПАТ «Одесавтотранс» на
підставі свідоцтва про атестацію
автостанції виданого Державною
адміністрацією автомобільного
транспорту 11.08.2011року (а.с.8)
використовувало в своєї господарської
діяльності за призначенням
автостанцію «Болград» розташовану в
Одеській області м. Болград, вул.
Варненська 14.

Наказом Міністерства
інфраструктури України №923 "Про
затвердження Змін до Порядку
регулювання діяльності автостанцій»
встановлено окремі зміни до вимог, які
ставляться до автостанцій. Зокрема
даний наказ передбачив обов'язкову
наявність на автостанціях всіх класів
таких умов: наявність квиткових кас,
пристосованих для користування
особами з обмеженими фізичними
можливостями; наявність громадських
вбиралень, пристосованих для осіб з
обережними фізичними можливостями;
наявність підготовлених працівників
для надання допомоги особам з
обмеженими фізичними можливостями;
наявність технічного обладнання,
конструкцій та засобів для
забезпечення вільного доступу осіб з
обережними фізичними можливостями.

Та в зв'язку з набранням чинності
наказу Міністерства інфраструктури
України №932 "Про затвердження Змін до
Порядку регулювання діяльності
автостанцій» 12.02.2014р. позивач
звернувся до Міністерства
інфраструктури України з листом
вих..№6/127 в якому просило роз'яснити: чи
мають бути приведені автостанції, які
отримали свідоцтво про атестацію
раніше, до нових вимог щодо
облаштування громадських вбиралень,
кас та входів на автостанцію, зручних
для користування особами з обмеженими
фізичними можливостями, та якщо так, то
у які строки.

В той же день позивач спрямував
лист - запит до Укртрансінспекції
України вих..№128 аналогічного змісту,
та крім іншого повідомив про звернення
з листом до Міністерства
інфраструктури України.

Відповідно до п.2.11 Порядку
регулювання діяльності автостанцій,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 27
вересня 2010 року №700, у разі
недодержання вимог, встановлених для
автостанцій відповідного класу,
Укртрансінспекція за результатами
додаткового обстеження має право
анулювати свідоцтво про атестацію та
виключити дану автостанцію з переліку
атестованих автостанцій.

Та 17.03.2014р. відповідно до
завдання на перевірку від 14.03.2014р.
працівниками сектору організації
перевезень на наземному транспорті
Управління Укртрансінпекції в
Одеській області була проведена
перевірка позивача на предмет
дотримання суб'єктом господарювання
вимог законодавства про автомобільний
транспорт та складений акт №009821, яким
встановлені порушення викладені у
додатку №1 до нього, а саме: 1) відсутній
договір, укладений між власником АС
«Болград» ПАТ «Одесавтотранс» та
Болградською районною державною
адміністрацією, чим порушені вимоги п.
6.1 «Порядку регулювання діяльності
автостанцій», затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 27.09.2010р. №700,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10.11.2010р. за № :068/18363; 2) АС
«Болград» не відповідає вимогам до
автостанцій наведеним у додатку 1 до
«Порядку регулювання діяльності
автостанцій», затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 27.09.2010р. № 700,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 10.11.2010р. за № 1068/18363, а
саме:

- відсутні квиткові каси, що
пристосовані для користування особами
з обмеженими фізичними можливостями;

- відсутні громадські вбиральні,
що пристосовані для осіб з обмеженими
фізичними можливостями;

- відсутнє технічне обладнання,
конструкції та засоби для забезпеченим
вільного доступу осіб з обмеженими
фізичними можливостями;

3) власник АС «Болград» ПАТ
«Одесавтотранс» не укладає договори
перевізниками за формою, затвердженою
Мінтрансзв'язку, чим порушені вимоги
ст. 32 Закону України «Про автомобільний
транспорт» та п. 114 «Правил наданні
послуг пасажирського автомобільного
транспорту», затвердженого постановою
кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №
176, а саме: відсутні договори про
надання автостанційних послуг з
перевізниками ТДВ «Ренійське АТП -15140»,
З AT «Болградтранс» (маршрути: «Болград
(лікарня) - Залізничний вокзал (м.
Болград) рейс 1, «Болград АС - Кальчеве»,
«Орехівка - Болград АС», «Болград АС -
Владичень», «Н. Жовтневе - Болград АС»,
Виноградівка - Болград АС»), ФОП ОСОБА_8
(маршрути: № 1071/1072«Тополине - Одеса AB
Привоз», № 2049/2050 «AB Одеса - Болград АС»,
№ 781 «Болград АС - Ізмаїл АС»); 4)
відсутні підготовлені працівники для
надання допомоги особам з обмеженими
фізичними можливостями, чим порушені
вимоги п. 119 «Правил надання послуг
пасажирського автомобільного
транспорту», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №
176, а саме: не надані документи, що
підтверджують проходження навчання
відповідальними особами з питань
надання допомоги особам з обмеженими
фізичними можливостями.

25.03.2014р. Управління
Укртрансінспекції в Одеській області
видало припис №028483 яким пропонувало
позивачу вжити заходи до усунення
виявлених порушень у строк до 11.04.2014р.

Та ще до отримання припису
позивач уклав договір від 20.03.2014р. №3
про виконання робіт про виготовлення
пандуса , обладнання кабін туалетних
для інвалідів в чоловічому та жіночому
відділеннях санвузла (а.с.18) зі строком
виконання робіт до 05.05.2014р.

Вказаний припис позивач не
оскаржував та 01.04.2014р. звернувся до
голови Укртрансінспекції України з
листом вих..№6/358 у якому повідомив, що
для усунення недоліків щодо
відсутності квиткових кас, громадських
вбиралень що пристосовані для
користування особами з обмеженими
фізичними можливостями, технічного
обладнання, конструкцій та засобів для
забезпеченим вільного доступу осіб з
обмеженими фізичними можливостями
підприємство уклало договір підряду з
будівельною організацією, яка
зобов'язалась до 05.05.2014р. виконати
роботи, та просило перенести строки
виконання припису на 05.05.2014р.(а.с.21-22).

Судом встановлено, що відповідач
отримав вказаний лист 07.04.2014р., про що
свідчить роздруківка з сайту Укрпошти
щодо відстеження пересилання поштових
відправлень.

Та відповідь на звернення
позивачу надана не була, та доказів, що
це спростовують суду також надано не
було.

Та не зважаючи на те, що приписом
був встановлений строк на усунення
недоліків до 11.04.2014р. вже 03 квітня 2014р.
працівниками сектору організації
перевезень на наземному транспорті
Управління Укртрансінпекції в
Одеській області було проведено
обстеження автостанції «Болград» та
підтверджено відсутність квиткових
кас, громадських вбиралень, що
пристосовані для користування особами
з обмеженими фізичними можливостями.

16.04.2014р. відповідачем виданий
наказ №248, яким анульовано свідоцтво
про атестацію автостанції «Болград» та
вона виключена з переліку атестованих
автостанцій.

17.05.2014р. позивач отримав лист від
відповідача про анулювання свідоцтва
(а.с.26).

19.05.2014р. позивач звернувся з
листом до відповідач про надання копій
протоколу обстеження автостанції на
підставі якого було анульовано
свідоцтво та копію оскаржуваного
наказу.

12.06.2014р. позивач листом отримав
від відповідача вказані документи, та
06.06.2014р. звернувся до відповідача з
заявою про проведення атестації
автостанції «Болград».

На підставі окремого доручення
від 27.06.2014р. №639/11/3-14 першого заступника
Голови до Державної інспекції України
з безпеки на наземному транспорті була
проведена перевірка та 24.07.2014р.
позивачу видано свідоцтво про
атестацію автостанції «Болград»
розташованої за адресою: Одеській
області м. Болград, вул. Варненська 24а з
строком дії до 2019р.

Суд вважає, що оскаржуване
рішення відповідача підлягає
скасуванню, з наступних підстав.

Не ставлячи під сумнів
необхідність обладнання автостанції
відповідно до вимог законодавства що
регулює діяльність автостанцій, суд
враховує наступне.

На час будівництва та початку
роботи як автостанція, а це ще за
радянські часи, вона відповідала
вимогам, які висувались до споруд
такого призначення, так само як й на час
проведення атестації в 2011 році її
планування та обладнання відповідало
вимогам, які висувались для
автостанцій такого класу, що
підтверджується свідоцтвом про
атестацією від 11.08.2011р., в противному
разі вона б не отримала свідоцтво.

В 2013р. Міністерство
інфраструктури України видало наказ
від 15.11.2013N 923 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 03 грудня
2013 р. за N 2051/24583) «Про затвердження Змін
до Порядку регулювання діяльності
автостанцій», яким внесли зміни у
додаток № 1 до Порядку, а саме щодо
вимог, що висуваються до автостанцій за
класами стосовно наявність квиткових
кас, громадських вбиралень
пристосованих для користування
особами з обмеженими фізичними
можливостями, наявність підготовлених
працівників для надання допомоги
особам з обмеженими фізичними
можливостями.

При цьому в жодному нормативному
акті не зазначено, у який строк
автостанції, які вже працюють, повинні
привести свої приміщення до вказаних
вимог, так само й у відповіді на запит
позивача Міністерство інфраструктури
України від 12.03.2014 №2489/25/10-14 зазначило,
що строків не встановлено (а.с.16).

Термін «дискреційне
повноваження» означає повноваження,
яке надає адміністративному органу
певний ступінь свободи під час
прийняття рішення, таким чином даючи
йому змогу вибрати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке буде найбільш
прийнятним.

В рекомендаціях №R(80)2 «Стосовно
реалізації здійснення дискреційних
повноважень адміністративними
органами» прийнятих Комітетом
Міністрів Ради Європи 11 березня 1980року
зазначено, що об'єктивність та
неупередженість в ході здійснення
дискреційного повноваження передбачає
зобов'язання, покладене на
адміністративний орган, розглянути всі
фактори, які стосуються певної справи,
але тільки ті фактори, які надають
кожному з них належну увагу; не можна
неправильно враховувати фактори або їх
ігнорувати, але слід уникати будь-якого
недоречного розгляду, що не має жодного
відношення до рішення, але приймається.

Перевірка дотримання принципів
об'єктивності й безсторонності,
рівності перед законом, належної
рівноваги, розумного строку тощо
виходить за межі формальної законності
і потребує врахування інших чинників.
Неврахування цих чинників не дозволить
ефективно контролювати застосування
дискреційних повноважень, позбавить
осіб приватного права засобів захисту
свої прав. Так, у Рішенні Європейського
суду з прав людини у справі «Гасан і
Чауш проти Болгарії» вказується: «Суд
зазначає, що у даному випадку
відповідне законодавство не
передбачало чітких критеріїв щодо
реєстрації керівництва конфесій, що
змінилося, а також не передбачало
ніяких процедурних гарантій захисту
від свавільного використання
дискреційних повноважень…». Тобто
рішення, прийняте в рамках
дискреційних повноважень, але з
порушенням принципів ефективного
захисту прав громадян та
справедливості, було визнано порушення
Європейської Конвенції з прав людини і
основних свобод.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій та
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Також відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють зокрема чи прийняті
вони обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи наступні обставини:
а)відповідності автостанції «Болград»
вимогам, які висувались до автостанції
вказаного класу на час отримання
свідоцтва в 2011р.; б) відсутності у
нормативному акті - Наказі
Міністерства інфраструктури України
від 15.11.2013N 923 строку до якого діючи
автостанції повинні бути приведені у
відповідність новим вимогам; в)
проведення перевірки щодо виявлених
порушень до спливу терміну для
усунення недоліків зазначеного в
приписі; г) ненадання відповіді
відповідачем на звернення позивача до
прийняття оскаржуваного наказу щодо
продовження строків для усунення
недоліків; д) не врахування усіх
факторів, про які повідомляв позивач у
листі, а саме, що для приведення
приміщень до вимог залучено стороннє
підприємство з яким укладена угода, та
належна оцінка обґрунтуванню
продовженню строку на приведення у
відповідність приміщень саме до
05.05.2014р. дана не була, суд доходить
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 71, 86 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства «Одесавтотранс» до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати наказ Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті №248 від 16.04.2014р.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства
«Одесавтотранс» (місцезнаходження
:м.Одеса вул..Транспортна 5 ) витрати по сплаті судового збору
у розміру 121,80грн.

Постанова набирає законної
сили відповідно до ст..254 КАС України.

Апеляційну скаргу на
постанову може бути подано протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - з дня складення в повному
обсязі. Апеляційна скарга подається до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через
Одеський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Повний текст постанови
виготовлений 09.09.2014 року.

Суддя

Е.А.Іванов

Суддя
Єфіменко К.С.

Суддя
С.О.Стефанов

Позов Публічного акціонерного
товариства «Одесавтотранс» до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті задовольнити.

Визнати протиправним та
скасувати наказ Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті №248 від 16.04.2014р.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь Публічного
акціонерного товариства
«Одесавтотранс» (місцезнаходження
:м.Одеса вул..Транспортна 5 ) витрати по сплаті судового збору
у розміру 121,80грн.

09 вересня 2014 року.