Справа № 819/1969/13-а
Суддя: Коваль Р.Й.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р.
м.Льві
Справа № 876/11728/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Коваля Р.Й..

суддів
Большакової О.О.,

Ільчишин Н.В.,

розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу Збаразької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року в адміністративній справі №
819/1969/13-a за позовом дочірнього
підприємства «Тернопільський
облавтодор» відкритого акціонерного
товариства «Державна акціонерна
компанія «Автомобільні дороги
України» в особі філії «Лановецький
райавтодор» до Збаразької міжрайонної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О
В И В :

У серпні 2013 року дочірнє підприємство
«Тернопільський облавтодор»
відкритого акціонерного товариства
«Державна акціонерна компанія
«Автомобільні дороги України» в особі
філії «Лановецький райавтодор» (далі -
ДП «Тернопільський облавтодор»,
позивач) звернулося до Тернопільського
окружного адміністративного суду із
вказаним позовом, у якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Збаразької міжрайонної державної
податкової інспекції Тернопільської
області Державної податкової служби
(правонаступником якої є Збаразька
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області; далі -
Збаразька МДПІ, Збаразька ОДПІ,
відповідач) від 26 червня 2013 року за №
, яким йому збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати, на суму 18 360 грн (штрафні санкції).

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
відповідальність за допущене ним
порушення - несвоєчасну сплату
узгодженої суми грошового зобов'язання
та/або авансових внесків з податку на
прибуток підприємств - має визначатись
не на підставі пункту 127.1 статті 127
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), а на підставі пункту 126.1
статті 126 ПК України.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою
постановою, її оскаржила Збаразька
ОДПІ, яка вважає, що судом при прийнятті
даної постанови неповністю з'ясовані
обставини справи та не надано належної
оцінки наданим податковим органом
доказам, які мають суттєве значення для
вирішення даної справи, що призвело до
неправильного вирішення справи. Тому
просила скасувати постанову суду
першої інстанції і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог ДП «Тернопільський облавтодор»
відмовити.

Вимоги апеляційної скарги
обгрунтовано тим, що стаття 126 ПК
України, на яку посилався суд першої
інстанції, ніяким чином не встановлює
відповідальність за правопорушення по
перерахуванню податку з доходів
фізичних осіб. Натомість, кваліфікація
податковим органом дій позивача по
несвоєчасному перерахуванню податку
на доходи фізичних осіб до бюджету за
пунктом 127.1 статті 127 ПК України
відповідає диспозиції зазначеної
норми та встановленим судом
обставинам.

ДП «Тернопільський облавтодор» подав
заперечення на апеляційну скаргу,
вважаючи, що рішення суду першої
інстанції є законим і обгрунтованим,
оскільки суд всебічно і повно дослідив
усі обставини справи і надані
сторонами докази та дійшов висновку,
який відповідає обставинам справи. З
цих же підстав вважає апеляційну
скаргу відповідача безпідставною та
необгрунтованою. Заперечення у
загальному обгрунтовано тими ж
обставинами, що й вимоги позовної
заяви.

Особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
клопотань про розгляд справи за їх
участю не подали, тому відповідно до
пункту 2 частини першої статті 197
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів вважає можливим
здійснювати розгляд справи у
письмовому провадженні за наявними у
ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги
та дослідивши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що дана
апеляційна скарга є безпідставна і не
належить до задоволення з наступних
міркувань.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, філія «Лановецький
райавтодор» ДП «Тернопільський
облавтодор» перебуває на податковому
обліку в Збаразькій ОДПІ.

У період з 12.04.2013 р. по 08.05.2013 р.
Збаразькою МДПІ проведено
документальну планову виїзну
перевірку філії «Лановецький
райавтодор» з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 квітня 2012 року по 31 грудня 2012 року, про
що складено акт від 17 травня 2013 року за
№ 110/2200/26197553.

Перевіркою встановлено, що в порушення
підпунктів 168.1.1, 168.1.2 та 168.1.5 пункту 168.1
статті 168 ПК України платником податків
допущено несплату податку на доходи
фізичних осіб у строки, встановлені ПК
України для місячного податкового
періоду, у сумі 73437 грн.

Відповідно до встановлених порушень 26
червня 2013 року Збаразькою МДПІ
прийнято податкове
повідомлення-рішення за № , яким
на підставі пункту 127.1 статті 127 ПК
України позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання із податку на
доходи фізичних осіб, що сплачується
податковими агентами, із доходів
платника податку у вигляді заробітної
плати (застосовано штрафні санкції у
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягав сплаті до бюджету) на суму 18 360
грн 00 коп.

Податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або негрошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу (підпункт 14.1.180 пункту 14.1
статті 14 ПК України).

За приписами пункту 18.2 статті 18 ПК
України податкові агенти
прирівнюються до платників податку і
мають права та виконують обов'язки,
встановлені цим Кодексом для платників
податків.

Згідно із пунктом 162.1 статті 162 ПК
України платниками податку є: фізична
особа - резидент, яка отримує доходи як
з джерела їх походження в Україні, так і
іноземні доходи (підпункт 162.1.1); фізична
особа - нерезидент, яка отримує доходи з
джерела їх походження в Україні
(підпункт 162.1.2); податковий агент
(підпункт 162.1.3).

Відповідно до пункту 31.1 статті 31 ПК
України строком сплати податку та
збору визнається період, що
розпочинається з моменту виникнення
податкового обов'язку платника податку
із сплати конкретного виду податку і
завершується останнім днем строку,
протягом якого такий податок чи збір
повинен бути сплачений у порядку,
визначеному податковим
законодавством. Податок чи збір, що не
був сплачений у визначений строк,
вважається не сплаченим своєчасно.
Момент виникнення податкового
обов'язку платника податків, у тому
числі податкового агента, визначається
календарною датою.

Відповідно до підпунктів 168.1.1 та 168.1.2
пункту 168.1 статті 168 ПК України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.
Податок сплачується (перераховується)
до бюджету під час виплати
оподатковуваного доходу єдиним
платіжним документом. Банки приймають
платіжні документи на виплату доходу
лише за умови одночасного подання
розрахункового документа на
перерахування цього податку до
бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід
нараховується податковим агентом, але
не виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду (підпункт 168.1.5
пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Також, відповідно до підпункту 49.18.1
пункту 49.18 статті 49 ПК України
податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю (у тому
числі в разі сплати місячних авансових
внесків) - протягом 20 календарних днів,
що настають за останнім календарним
днем звітного (податкового) місяця.

Згідно із абзацом першим пункту 57.1
статті 57 ПК платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Як видно із матеріалів справи та не
оспорюється сторонами, в перевірений
період у позивача мали місце затримки
виплати заробітної плати працівникам
підприємства через затримку
проведення розрахунків з замовниками
робіт. Позивач, як податковий агент,
своєчасно нараховував працівникам
підприємства заробітну плату, із якої
утримував податок на доходи фізичних
осіб, декларував вказані суми податку,
проте несвоєчасно перераховував
задекларовані (і узгоджені) суми
податку на доходи фізичних осіб до
бюджету - лише одночасно із виплатою
заробітної плати працівникам
підприємства.

Грошове зобов'язання щодо суми
податкових зобов'язань з податку, що
підлягає утриманню та сплаті
(перерахуванню) до бюджету в разі
нарахування/виплати доходу на користь
платника податку - фізичної особи,
вважається узгодженим податковим
агентом або платником податку, який
отримує доходи не від податкового
агента, в момент виникнення
податкового зобов'язання, який
визначається за календарною датою,
встановленою розділом IV цього Кодексу
для граничного строку сплати податку
до відповідного бюджету (пункт 54.2
статті 54 ПК України).

Податковий агент зобов'язаний сплатити
суму податкового зобов'язання (суму
нарахованого (утриманого) податку),
самостійно визначеного ним з доходу, що
виплачується на користь платника
податку - фізичної особи та за рахунок
такої виплати, у строки, передбачені
цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК
України), тобто у строки, визначені
статтею 168 ПК України.

Відповідно до абзацу першого пункту 127.1
статті 127 ПК України ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків, -
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету.

Пунктом 126.1 статті 126 ПК України
передбачено, що у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: - при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; - при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Приймаючи рішення про задоволення
позову, суд першої інстанції виходив із
того, що правопорушення, передбачене
статтею 126 ПК України полягає у
виконанні платником податків обов'язку
щодо сплати узгодженої суми грошового
зобов'язання після закінчення
встановлених ПК України строків їх
сплати, тобто таке порушення може мати
місце, якщо контролюючий орган
встановить, що платник податків
сплатив узгоджене грошове
зобов'язання, але несвоєчасно.

Натомість, відповідальність за
правопорушення, передбачене статтею 127
ПК України, може наставати у разі, коли
платник податків, у тому числі
податковий агент, допускає
бездіяльність щодо нарахування,
утримання та/або сплати (перерахування)
податків до або під час виплати доходу
на користь іншого платника, тобто
взагалі відсутній факт виконання
вказаних обов'язків платником податків
(податковим агентом).

Як видно із акта перевірки, позивачем
допущено порушення податкового
законодавства в частині несплати суми
узгодженого грошового зобов'язання по
податку на доходи фізичних осіб у
строки, встановлені ПК України для
місячного податкового періоду, що
відповідає складу правопорушення,
передбаченому статтею 126 ПК України.
Тому кваліфікація дій позивача на
підставі статті 127 ПК України, тобто за
ненарахування, неутримання та/або
несплату податку на доходи фізичних
осіб взагалі, є неправомірною.

Вважаючи такі висновки суду першої
інстанції правомірними, колегія суддів
апеляційного суду, крім того, вважає за
необхідне зауважити, що між статтями 126
та 127 ПК України існує певна правова
колізія, тому, відповідно до положень
пункту 56.21 статті 56 ПК України,
податковий орган повинен був прийняти
рішення на користь платника податку.

У відповідності до статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим. Законним є
рішення, ухвалене судом відповідно до
норм матеріального права при
дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Із урахуванням викладеного, колегія
суддів вважає, що постанова суду першої
інстанції є законною, доводи
апеляційної скарги зроблених судом
першої інстанції висновків не
спростовують і при ухваленні
оскарженого судового рішення порушень
норм матеріального та процесуального
права ним допущено не було, тому
підстави для скасування чи зміни
рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И
В :

Апеляційну скаргу Збаразької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29 серпня 2013
року в адміністративній справі №
819/1969/13-a - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя
Р.Й.Коваль

Судді
О.О.Большакова

Н.В.Ільчишин