Справа № 668/7381/14-а
Суддя: Корецький Д. Б.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/7381/14-а

Пров. №2-а/668/308/14

11.09.2014 року Суворовський районний суд м.
Херсона у складі:

головуючого судді -
Корецького Д.Б.

при секретарі -
Кур'яніновій В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні про зобов'язання поновити
виплату пенсії як громадянину України,
що проживає за межами України,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач звернувся до суду з
вказаним позовом, обґрунтовуючи, що
тим, що з 30 квітня 1996 року по вересень 1997
року включно, проживаючи в Україні в м.
Херсоні по вул. Покришева, б2, кв.129
отримував пенсію за вислугу років.

23 вересня 1997 року виїхав на
постійне проживання до держави
Ізраїль, од же відповідно до ст.51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» йому
було припинено виплату пенсії.

Також зазначає, що Рішенням
Конституційного Суду від 07.10.2009 року
№25-рп/2009 за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
положень п.2 ч.1 ст.49,51 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», визнано такими,
що не відповідають вказані норми
Конституції України та втрачають
чинність з дня ухвалення зазначеного
рішення.

Таким чином вважає, що з 07 жовтня
2009 року в нього немає перешкод для
поновлення виплати пенсії, призначеної
до вересня 1997 року.

З огляду на наведене позивач
звернувся 10 травня 2010 року до
Пенсійного Фонду України із заявою про
поновлення виплати йому пенсії, однак 25
травня 2010 року отримав відмову,
мотивуючи тим, що вказане рішення
Конституційного суду України від 07.10.2009
року поширюються на осіб, які виїхали
на постійне місце проживання за кордон
вже після 07.10.2009 року.

Вважає відмову поновлювати та
сплатити йому пенсію з боку Пенсійного
Фонду України незаконною та просить
суд зобов'язати Пенсійний фонд України
в м. Херсоні поновити виплату пенсії
йому громадянину України - ОСОБА_1 з 01
січня 2014 року, стягнути з Пенсійного
фонду України в м. Херсоні на його
користь заборгованість по виплаті
пенсії, починаючи з 01 жовтня 1997 року по
02 січня 2014 року.

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_2 позовні вимоги
підтримала повністю, просила суд їх
задовольнити.

В судовому засіданні представник
управління Пенсійного фонду України в
м. Херсоні - Бусіна М.А. заперечила проти
позову, одночасно надавши до суду
заперечення на позов, просила суд в
задоволенні вимог, позивачу відмовити.

Суд, заслухавши думку учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи дійшов до висновку, що
позов не підлягає задоволенню.

Так судом встановлено, що 30.04.1996
року ОСОБА_1 видане, Відділом
соціального захисту населення
Суворовської у м. Херсоні ради,
пенсійне посвідчення НОМЕР_1,
відповідно до якого йому призначено
пенсію за віком.

23 вересня 1997 року позивач виїхав
на постійне місце проживання до
держави Ізраїль.

10 травня 2010 року позивач
звернувся до Пенсійного фонду України
про відновлення виплати йому пенсії у
зв'язку з прийняттям Конституційним
Судом України рішення №25-рп/2009 від
07.10.2009 року, яким визнано недійсними
положення п.2 ч.1, ст.49 та другого речення
ст.51 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
виплата пенсії за рішенням
територіальних органів Пенсійного
фонду або за рішенням суду
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надала Верховна Рада України.

Відповідно до другого речення
ст.51 вказаного Закону під час
перебування за кордоном пенсія
виплачується в тому разі, якщо не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Од же визнаючи не конституційними
вказані норми в своєму рішені
Конституційний Суд зазначив, що
оспорюваними нормами Закону
конституційне право на соціальний
захист поставлене з залежність від
факту укладання Україною з відповідною
державою міжнародного договору з
питань пенсійного забезпечення.

Однак позивачу до дня набрання
чинності Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» була призначена пенсія
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст.92 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
громадянам, у даному випадку ОСОБА_1,
які виїхали на постійне місце
проживання за кордон, пенсії не
призначаються.

Од же на момент виникнення
спірних правовідносин між позивачем та
відповідачем, а саме 1997 рік, діяв Закон
України «Про пенсійне забезпечення»,
який на сьогоднішній день є чинним та
вказана норма, а саме ст.92 зазначеного
Закону не скасована.

З огляду на наведене суд вважає,
що посилання позивача на дію рішення
Конституційного Суду України від 07.10.2009
року №25-рп/2009, як на підставу для
поновлення йому пенсії є
безпідставними, а тому позовні вимоги
не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно вимог ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст.69 КАС України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Однак в ході розгляду вказаної
адміністративної справи позивачем не
надано належних доказів порушення його
прав та інтересів з боку відповідача,
оскільки до управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні він з
письмовою заявою про поновлення йому
пенсії не звертався.

Керуючись ст.92 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст.11 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
Рішенням Конституційного Суду від
07.10.2009 року №25-рп/2009, Законом України
«Про громадянство»,
ст.ст.9-12,69,71,72,158-163,181,186 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О
В И В:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України в м. Херсоні про
зобов'язання Пенсійного фонду України
в м. Херсоні поновити виплату пенсії
громадянину України - ОСОБА_1 з 01 січня
2014 року, стягнення з Пенсійного фонду
України в м. Херсоні на користь ОСОБА_1
заборгованість по виплаті пенсії,
починаючи з 01 жовтня 1997 року по 02 січня
2014 року - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі протягом 10 днів з дня
проголошення постанови, апеляційної
скарги.

СуддяКорецький Д. Б.