Справа № 815/2043/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р. Справа № 815/2043/14

Категорія: 3.1.3 Головуючий в 1 інстанції:
Іванов Е. А.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук’янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Одеського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 18 квітня 2014 року по справі за
позовом ОСОБА_4 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

встановиЛА:

ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області в якому просив
визнати протиправним та скасувати
рішення Відділу у справах громадянства
та реєстрації фізичних осіб ГУМВС
України в Одеській області про
скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_4;
зобов'язати Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити посвідку на
постійне проживання громадянину
Республики В'єтнам ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 18 квітня 2014 року позов
ОСОБА_4 до Головного управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області задовольнив.

Визнав протиправним та
скасував рішення Відділу у справах
громадянства та реєстрації фізичних
осіб ГУМВС України в Одеській області
від 25.05.2012р. оформлене Висновком про
визнання громадянина В'єтнаму ОСОБА_4
таким, що не має дозволу на імміграцію в
Україну та необґрунтовано
документованого посвідкою на постійне
проживання в Україні.

Зобов'язав Головне управління
Державної міграційної служби України в
Одеській області поновити посвідку на
постійне проживання громадянину
Республики В'єтнам ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подало
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні вимог
позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Головне управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Умови і порядок імміграції іноземців
та осіб без громадянства визначені
Законом України "Про імміграцію" №
2491-ІІІ від 07.06.2001 року, який набрав
чинності з 07.08.2001 року.

Відповідно до абзацу 4 п. 4 Прикінцевих
положень Закону України "Про
імміграцію" такими, що мають дозвіл на
імміграцію в Україну є іноземці та
особи без громадянства, які прибули в
Україну до 6 березня 1998 року за Угодою
між Урядом Соціалістичної Республіки
В'єтнам та Урядом СРСР про направлення
і прийняття в'єтнамських громадян на
професійне навчання та роботу на
підприємства і в організації СРСР від 2
квітня 1981 року, залишилися проживати в
Україні і звернулися протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
Законом із заявою про видачу їм
посвідки на постійне проживання в
Україні.

Згідно до абзацу 6 п. 4 Закону
України "Про імміграцію" особам,
зазначеним у пункті 4 Прикінцевих
положень, посвідка на постійне
проживання видається за їхніми заявами
або заявами їх законних представників
без оформлення дозволу на імміграцію.

Таким чином, обов`язковими
умовами наявності можливості вважати
іноземців або осіб без громадянства
такими, що мають дозвіл на імміграцію в
Україну, є прибуття вказаних осіб в
Україну до 06.03.1998 року за Угодою між
Урядом Республіки В`єтнам та Урядом
СРСР про направлення і прийняття
в`єтнамських громадян на професійне
навчання та роботу на підприємства і в
організації СРСР від 02.04.1981 року;
залишення проживати в Україні;
звернення протягом шести місяців з дня
набрання чинності цим Законом із
заявою про видачу їм посвідки на
постійне проживання в Україні.

Відповідно до матеріалів
особової справи №255801 ОСОБА_4 прибув на
територію України 1988 року з Республіки
В'єтнам. Для отримання посвідки на
постійне проживання до ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області подано
наступні документи: заяву про видачу
посвідки на постійне проживання в
Україні від 30.09.2001 року, на якій
відсутня дата її прийняття ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області,
заяву-анкету про залишення в Україні на
постійне мешкання (вх. № 4728 від 24.12.2001
року), переклад на українську мову
паспорту № НОМЕР_1, виданого
громадянину ОСОБА_4 посольством
В'єтнаму в Україні 20.04.1999 року, довідку,
видану посольством Соціалістичної
Республіки В'єтнам від 21.09.2001 року про
те, що у В’єтнамі ОСОБА_4 не був
засуджений та притягнутий до
кримінальної та цивільної
відповідальності, довідку, видану
посольством Соціалістичної Республіки
В'єтнам від 21.09.2001 року про те, що
Посольство не заперечує проти надання
українськими компетентними органами
громадянину ОСОБА_4 права на постійне
проживання, квитанцію про сплату
державного мита за послуги ВГІРФО
ГУМВС України в Одеській області та
дозвільної системи, довідку № 13-308 від
25.03.2003 року, видану Управлінням у
справах національностей та міграції
Одеської обласної державної
адміністрації, відповідно до якої
громадянин В'єтнаму ОСОБА_4 включений
до загального єдиного списку,
складеного згідно рішення
координаційної ради з питань міграції
від 04.12.1998 року, що стосуються громадян
В'єтнаму, довідку ВАТ
«Білоцерківсільмаш» № 68 від 11.03.2003 року
(замість довідки виданої у 1993 році),
відповідно до якої ОСОБА_4 з 03.07.1988 року
по 01.08.1993 року працював слюсарем на
вказаному підприємстві.

За результатами розгляду матеріалів
клопотання громадянина ОСОБА_4
інспектором ВГПІС УМВС України в
Одеській області складено висновок про
залишення на постійне мешкання в
Україні громадянина В'єтнаму ОСОБА_4,
затверджений начальником ВГПІС УМВС
України в Одеській області.

11.02.2002 року громадянину В'єтнаму ОСОБА_4
ВГІРФО ГУМВС України в Одеській
області видано посвідку на постійне
проживання в Україні Серії НОМЕР_2 від
11.020.2002 року безстроково.

В наступному в зв'язку з втратою
вищезазначеної посвідки позивачу за
результатами розгляду його заяви про
видачу нової посвідки в зв'язку з
втратою, 07.05.2007 року ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області громадянину
В'єтнаму ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на
підставі Закону України "Про
імміграцію" видано нову посвідку на
постійне проживання серії НОМЕР_3 від
07.05.2007 року безстроково.

Крім цього, судом
встановлено, що позивач разом з
дружиною ОСОБА_6, та дітьми ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_2, неповнолітнім ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживає на
території м. Одеси за адресою АДРЕСА_1.
яка належить йому на праві приватної
власності.

27.11.2006 року ОСОБА_4 зареєстрований
фізичною особою-підприємцем за
№0051124.

25 травня 2012 року виконуючим
обов'язки начальника ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області затверджено
висновок за матеріалами службової
перевірки щодо документування
посвідкою на постійне проживання в
Україні громадянином В'єтнаму ОСОБА_4.

У висновку зазначено, що
відповідно до Закону України "Про
імміграцію" вирішено, крім іншого,
скасувати дозвіл на імміграцію в
Україну громадянину В'єтнаму ОСОБА_4,
посвідку на постійне проживання в
Україні серії НОМЕР_3, видану 07.05.2007 року
на ім'я громадянина В'єтнаму ОСОБА_4
визнати безпідставно виданою та
вилучити для знищення в установленому
законом порядку, анулювати в
паспортному документі громадянина
В'єтнаму ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, штамп
"Дозволено постійне проживання в
Україні".

Згідно до висновку, підставою для
прийняття рішення про скасування
дозволу на імміграцію в Україну та
визнання безпідставно виданою та
вилучення посвідки на постійне
проживання в Україні серії НОМЕР_3 від
07.05.2007 року відповідач визнав те, що на
момент подання заяви про залишення в
Україні на постійне проживання,
заявником не було надано жодного
документу, підтверджуючого
направлення у 1988 році та прийняття його
на роботу на підприємства і в
організації СРСР, а саме - на завод
«Білоцерквівсільмаш» з 1988 року по 1993
рік. До матеріалів справи долучено
довідку ВАТ «Білоцерквівсільмаш» за
вихідним №68 від 11.03.2003 року, про
встановлення факту працевлаштування в
якості слюсаря громадянина В'єтнаму
ОСОБА_4 на заводі «Білоцерквівсільмаш»
з 03.07.1988 року по 01.08.1993 року, яка видана
та долучена до справи вже після
документування його посвідкою на
постійне проживання в Україні.

Згідно довідки № 13-308 від 25.03.2013 року,
виданої Управлінням у справах
національностей та міграції Одеської
обласної державної адміністрації,
громадянин ОСОБА_4 включений до
загального єдиного списку, складеного
згідно рішення координаційної ради з
питань міграції від 04.12.1998 року, що
стосується громадян В'єтнаму,
більшість з яких прибули до СРСР на
професійне навчання та на роботу по
урядовій лінії згідно договору між
В'єтнамом та минулим Радянським союзом
від 02 квітня 1981 року, він
зареєстрований в Управлінні у справах
національностей та міграції Одеської
обласної державної адміністрації
згідно розпорядження
облдержадміністрації від 26.07.2000 року №
570/А-2000 "Про упорядкування перебування
та працевлаштування в'єтнамських
громадян в Одеській області".

Відповідно до ст. 12 Закону
України "Про імміграцію" (в редакції,
чинній станом на дату виникнення
спірних правовідносин) дозвіл на
імміграцію може бути скасовано
органом, який його видав, якщо: 1)
з'ясується, що його надано на підставі
свідомо неправдивих відомостей,
підроблених документів чи документів,
що втратили чинність; 2) іммігранта
засуджено в Україні до позбавлення
волі на строк більше одного року і
вирок суду набрав законної сили; 3) дії
іммігранта становлять загрозу
національній безпеці України,
громадському порядку в Україні; 4) це є
необхідним для охорони здоров'я,
захисту прав і законних інтересів
громадян України; 5) іммігрант порушив
законодавство про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства; 6) в
інших випадках, передбачених законами
України.

Згідно до ст. 13 Закону України "Про
імміграцію" (в редакції, чинній станом
на дату виникнення спірних
правовідносин) орган спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань імміграції
за місцем проживання особи, стосовно
якої прийнято рішення про скасування
дозволу на імміграцію, не пізніш як у
тижневий строк з дня отримання цього
рішення надсилає його копію особі та
вилучає у неї посвідку на постійне
проживання.

Разом з цим, відповідач при наданні
позивачу посвідки на постійне місце
проживання в Україні у 2002 році проводив
перевірку законності залишення на
постійне проживання на території
України позивача та керувався п. 4
Розділу V «Прикінцеві положення»
Закону України «Про імміграцію»,
підстав для відмови у наданні дозволу
на імміграцію не виявив та надав
посвідку на постійне місце проживання
в Україні позивачу. Цією ж нормою
Закону відповідач обґрунтовував
прийняття протилежного рішення
висновку про скасування посвідки на
постійне проживання від 25 травня 2012
року.

За таких обставин, рішення ВГІРФО ГУМВС
України в Одеській області про
скасування посвідки на постійне
проживання позивачу від 25 травня 2012
року не може бути визнано таким, що
прийнято на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Крім того, оцінюючи оскаржене рішення
відповідача із врахуванням положень ч.
3 ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд
приходить до висновку, що назване
рішення суб'єкта владних повноважень
прийнято без врахування всіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення; без урахування принципу
пропорційності, тобто при прийнятті
рішення мало місце відсутність
досягнення розумного балансу між
публічними інтересами, на забезпечення
яких спрямоване рішення та дії, та
інтересами позивача; без урахування
права особи на участь у процесі
прийняття рішення, чим порушено
положення Порядку провадження за
заявами про надання дозволу на
імміграцію і поданнями про його
скасування та виконання прийнятих
рішень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 26
грудня 2002 року за № 1983.

При цьому апеляційний суд також
враховує, що первинну посвідку на
проживання серії ОД № 285/02 оформлено 11
лютого 2002 року, а рішення про
скасування посвідки на постійне місце
проживання прийнято 25 травня 2012 року,
тобто більш ніж через десять років
після надання дозволу на постійне
проживання в Україні, що свідчить про
порушення відповідачем принципу
своєчасності (розумності строку)
прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
висновку, що Головним управлінням
Державної міграційної служби в
Одеській області необґрунтовано та без
урахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення про
скасування дозволу на імміграцію в
Україну, прийнято рішення про
скасування посвідки на постійне
проживання на території України
громадянина Республіки В'єтнам ОСОБА_4
серії НОМЕР_3 від 07.05.2007 року,
затверджене виконуючим обов'язки
начальника ВГІРФО ГУМВС України в
Одеській області 25.05.2012 року, в зв'язку з
чим адміністративний позов ОСОБА_4 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області підлягає задоволенню в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та
заперечення.Відповідно до ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України в Одеській області, -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року по справі за позовом ОСОБА_4 до
Головного управління Державної
міграційної служби України в Одеській
області про визнання протиправним та
скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук’янчук