Справа № 821/976/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/976/14

Категорія: 8.3.2 Головуючий в 1 інстанції:
Войтович І.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

розглянувши в місті Одесі в порядку
письмового провадження у зв'язку з
неявкою сторін в судове засідання
апеляційну скаргу Цюрупинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області на
постанову Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року по справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Цюрупинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у Білозерському районі
Херсонської області (далі ДПІ у
Білозерському районі Херсонської
області), правонаступником якої є
Цюрупинська об'єднана Державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі Цюрупинська ОДПІ ГУ
Міндоходів у Херсонській області), про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від 11
квітня 2011 року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що
31 березня 2011 року посадовою особою
відповідача проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2009 року по 31 грудня 2010 року. За
результатами перевірки складено акт
від 31 березня 2011 року за № 91/17/, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. п. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п. 12.1 ст. 12, п.
п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», що
призвело до несплати податку з доходів
фізичних осіб в сумі 9488 грн. 86 коп.. На
підставі акта перевірки відповідачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11 квітня 2011
року за № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб на
9488 грн. 86 коп.. На думку позивача,
висновки акта перевірки щодо порушення
ОСОБА_1 вимог податкового
законодавства не є обґрунтованими, а
тому прийняте на підставі акта
перевірки податкове
повідомлення-рішення відповідача
підлягає скасуванню.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.
Скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Білозерському районі Херсонської
області від 11 квітня 2011 року № .

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
Цюрупинської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Херсонській області в апеляційній
скарзі зазначає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального та процесуального права,
а саме ст. 159 КАС України, п. 7.1 ст. 7, п. п.
8.2.1 п. 8.2 ст. 8, п. 12.1 ст. 12 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб».
Так, на думку апелянта, доходом
платника податку ОСОБА_1 слід вважати
дохід від продажу транспортного
засобу, який розраховується виходячи з
оціночної вартості транспортного
засобу в сумі 9488 грн. 86 коп., визначеної
згідно Методики, яка застосовується,
зокрема, для встановлення розміру
обов'язкових платежів до бюджету. У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постановленого по справі
судового рішення з винесенням нової
постанови про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що 31 березня 2011 року
посадовою особою відповідача
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01 січня 2009
року по 31 грудня 2010 року.

За результатами перевірки складено акт
від 31 березня 2011 року за № 91/17/, в
якому зазначено про порушення
позивачем п. п. 4.2.6 п. 4.2 ст. 4, п. 12.1 ст. 12, п.
п. 8.2.1 п. 8.2 ст. 8 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», що
призвело до несплати податку з доходів
фізичних осіб в сумі 9488 грн. 86 коп..

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 11 квітня 2011
року за № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
по податку з доходів фізичних осіб на
9488 грн. 86 коп..

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що
податковим законодавством, чинним на
момент виникнення спірних
правовідносин, не було передбачено, що
при оподаткуванні операцій фізичних
осіб з продажу рухомого майна
необхідно визначати базу
оподаткування виходячи саме з
оціночної вартості цього майна.

Так, відповідно до п. 1.2 ст. 1 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», чинного на момент
виникнення спірних правовідносин,
дохід - сума будь-яких коштів, вартість
матеріального і нематеріального майна,
інших активів, що мають вартість, у тому
числі цінних паперів або деривативів,
одержаних платником податку у
власність або нарахованих на його
користь, чи набутих незаконним шляхом у
випадках, визначених підпунктом 4.2.16
пункту 4.2 статті 4 цього Закону,
протягом відповідного звітного
податкового періоду з різних джерел як
на території України, так і за її
межами.

Згідно п. 12.1 ст. 12 названого Закону
дохід платника податку від продажу
об'єкта рухомого майна протягом
звітного податкового року
оподатковується за ставкою,
встановленою пунктом 7.1 статті 7 цього
Закону.

На відміну від визначення доходу
фізичної особи при продажі рухомого
майна, п. п. 11.1.3 п. 11.1 ст. 11 Закону України
«Про податок з доходів фізичних осіб»
передбачав базу оподаткування
операцій від продажу об'єкта
нерухомого майна, зокрема, дохід,
отриманий фізичною особою, виходячи з
ціни, зазначеної у договорі
купівлі-продажу, але не нижче оціночної
вартості такого нерухомого майна,
розрахованої органом, уповноваженим
здійснювати таку оцінку відповідно до
законодавства.

Зважаючи на наведені норми Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку, що на
момент продажу позивачем автомобіля
законодавство не вимагало визначення
доходу від продажу рухомого майна, у
тому числі і автомобіля, як бази для
оподаткування податку доходів
фізичних осіб не нижче оціночної
вартості такого майна і відповідно
сплати вказаного податку, виходячи з
ціни, яка не може бути нижче оціночної
вартості рухомого майна.

Отже, доходом фізичної особи від
продажу об'єкта рухомого майна є сума
коштів, отриманих продавцем у
власність або нарахованих на його
користь. Таким чином, при розрахунку
податку з доходів фізичних осіб
необхідно враховувати суму,
зафіксовану в договорі
купівлі-продажу.

Матеріалами справи встановлено, що 25
серпня 2009 року на Українській товарній
біржі позивачем згідно біржового
договору купівлі-продажу № 929127
здійснено продаж транспортного засобу
Mitsubishi Lancer 1.6 Comfort за 100 грн..

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
неправомірності визначення позивачу
податковим органом зобов'язання з
податку на прибуток фізичних осіб,
виходячи з оціночної вартості
транспортного засобу в 63259 грн. 05 коп.,
що міститься у звіті про незалежну
експертну оцінку автомобіля Mitsubishi Lancer
1.6 Comfort від 02 вересня 2009 року за № 1256.

Враховуючи, що судом першої інстанції
правильно встановлено обставини
справи та ухвалено судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, суд апеляційної
інстанції на підставі ст. 200 КАС України
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Цюрупинської
об'єднаної Державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Херсонській області
залишити без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 05 травня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:

Судді: