Справа № 826/11226/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2014 року 08:20
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії:
головуючого судді Шулежка В.П., суддів
Іщука І.О., Погрібніченка І.М.,
при секретарі судового засідання
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Мультівак Україна»
до Міністерства економічного розвитку
і торгівлі України, за участю третьої
особи -Державної податкової інспекції
у Вишгородському районі Київській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Мультівак Україна»
(далі - позивач, ТОВ «Мультівак
Україна») до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України (далі -
відповідач, Мінекономрозвитку), за
участю третьої особи - Державної
податкової інспекції у Вишгородському
районі Київській області (далі - третя
особа, ДПІ у Вишгородському районі) про
визнання протиправним та скасування
рішення відповідача, викладеного в
листі № 4122-09/457 від 11.06.2014 року про
відмову позивачу в наданні висновку
щодо продовження строків розрахунків
за зовнішньоекономічними операціями,
зобов'язання відповідача надати
позивачу висновок щодо продовження
строків розрахунків за Контрактом
поставки № 44/2014 від 20.02.2014 року в сумі 82
752,18 грн. до 27.06.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що
Мінекономрозвитку порушено
законодавчо встановлені строки на
видачу висновку або письмової відмови.
Також, безпідставно відмовлено в
наданні висновку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією, що
призводить до нарахування штрафних
санкцій з боку контролюючих органів.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повністю та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову
заперечував, мотивуючи тим, що вважає
зазначені позивачем вимоги
необґрунтованими і такими, що не
підлягають задоволенню, оскільки
оскаржуване рішення Мінекономрозвитку
про відмову у видачі позивачу висновку
щодо продовження строків розрахунків
за Контрактом винесене у межах
повноважень, що визначені Порядком №
1409 та Законом України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті».

Щодо зобов'язання видати висновок щодо
подовження строків розрахунків за
Контрактом, Мінекономрозвитку вважає,
що з приписів правових норм вбачається,
в даному випадку, неприпустима підміна
судом суб'єкта владних повноважень при
реалізації відповідних управлінських
функцій і вирішенні питань, віднесених
до виключної компетенції суб'єкта
владних повноважень. У зв'язку з
викладеним, відповідач просив
відмовити у задоволенні позову
повністю.

Представник третьої особи в судове
засідання не прибув, хоча про дату, час
та місце судового розгляду
повідомлений належним чином, заяви про
розгляд справи за його відсутності не
подавав.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу в
порядку письмового провадження у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд дійшов висновку про
доцільність розгляду справи в порядку
письмового провадження на підставі
наявних матеріалів справи.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

Основною діяльністю ТОВ «Мультівак
Україна» () є оптова
торгівля іншими машинами й
устаткуванням.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ «Мультівак Україна» (Покупець) та
Компанією «Ferdinand Henneken GmbH»
(Постачальник) укладений
зовнішньоекономічний контракт
поставки № 44/2014 від 20.02.2014 року (далі -
Контракт), згідно умов якого
Постачальник зобов'язується
виготовити та поставити, а Покупець
зобов'язується прийняти та сплатити на
умовах даного Контракту обладнання для
харчової промисловості, що вказане у
додатку до Контракту.

Також сторонами укладено додаткові
угоди № 1 від 27.03.2014 року до Контракту з
Додатком № 1 від 20.02.2014 року (Додаток 1-4).
В Додатку № 1 від 20.02.2014 року детально
зазначені технічні характеристики
обладнання, комплектація, креслення,
які підтверджують, що обладнання
відноситься до технічно складних
виробів.

Згідно із умовами Контракту Компанія
«Ferdinand Henneken GmbH» має виготовити та
поставити обладнання для харчової
промисловості, перелік обладнання,
складових частин вказаного обладнання
та технічні характеристики зазначені в
Додатку № 1 від 20.02.2014 року до Контракту.

Контрактом передбачені умови поставки
FCA згідно з правилами ІНКОТЕРМС 2010.

Термін поставки товару становить 18
тижнів з дня підписання Контракту, а
саме 126 календарних днів, що передбачає
граничний строк поставки 27 червня 2014
року.

На виконання умов розділу 3 Контракту з
урахуванням Додаткової угоди № 1 до
Контракту оплата здійснюється у
розмірі 279 634,90 євро, зокрема:

перший платіж у розмірі 82 752,18 євро
оплачено згідно платіжного доручення в
іноземній валюті № 39 від 26.02.2014 року, що
проведене AT «Райффайзен Банк Аваль»
07.03.2014 року;

другий платіж здійснювався двома
частинами, в тому числі, у розмірі 90 000,00
євро згідно платіжного доручення в
іноземній валюті № 73 від 16.06.2014 року, що
проведене AT «Райффайзен Банк Аваль»
16.06.2014 року; в розмірі 106 882,72 євро згідно
платіжного доручення в іноземній
валюті № 74 від 18.06.2014 року, що проведене
AT «Райффайзен Банк Аваль» 18.06.2014 року.

Враховуючи, що датою здійснення
переказу грошових коштів в розмірі 82
752,18 евро є 07.03.2014 року, відповідно до
вимог Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», постанови Національного банку
України № 453 від 14.11.2013 року граничною
датою поставки обладнання є 04.06.2014 року.

За таких умов у позивача виникла
необхідність у отриманні висновку
Мінекономрозвитку щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічною операцією за
Контрактом, у зв'язку з чим позивач
звернувся до відповідача листом № 110
від 29.05.2014 року, в якому просив надати
висновок щодо продовження строків
розрахунків за Контрактом на суму 82 752,18
євро до 27.06.2014 року.

За наслідками розгляду звернення
відповідач листом № 4122-09/457 від 11.06.2014
року відмовив в наданні висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічним контрактом з
підстав того, що за наданим пакетом
документів зовнішньоекономічна
операція, яка здійснюється за
Контрактом не відповідає критеріям,
визначених п. 2 Порядку №1409 та не дають
правових підстав для видачі висновку
щодо продовження строків розрахунків
за зовнішньоекономічними операціями.

Вважаючи зазначені в листі висновки
необґрунтованими, а відмову
відповідача протиправною, позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та законних інтересів.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» 23.09.1994 року № 185/94-ВР -
виручка резидентів у іноземній валюті
підлягає зарахуванню на їх валютні
рахунки в уповноважених банках у
строки виплати заборгованостей,
зазначені в контрактах, але не пізніше
180 календарних днів з дати митного
оформлення (виписки вивізної вантажної
митної декларації) продукції, що
експортується, а в разі експорту робіт
(послуг), прав інтелектуальної
власності - з моменту підписання акта
або іншого документа, що засвідчує
виконання робіт, надання послуг,
експорт прав інтелектуальної
власності. Перевищення зазначеного
строку потребує висновку центрального
органу виконавчої влади з питань
економічної політики.

У відповідності до статті 2
вищезазначеного Закону, імпортні
операції резидентів, які здійснюються
на умовах відстрочення поставки, в
разі, коли таке відстрочення перевищує
180 календарних днів з моменту
здійснення авансового платежу або
виставлення векселя на користь
постачальника продукції (робіт,
послуг), що імпортується, потребують
висновку центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері економічного
розвитку.

При застосуванні розрахунків щодо
імпортних операцій резидентів у формі
документарного акредитиву строк,
передбачений частиною першою цієї
статті, діє з моменту здійснення
уповноваженим банком платежу на
користь нерезидента.

Строк та умови завершення імпортної
операції без увезення товару на
територію України визначаються у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України за погодженням з
Національним банком України.
Національний банк України має право
запроваджувати на строк до шести
місяців інші строки розрахунків, ніж
ті, що визначені частиною першою цієї
статті.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про
порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» - строки, зазначені у
статтях 1 і 2 цього Закону, можуть бути
продовжені центральним органом
виконавчої влади з питань економічної
політики у разі виконання резидентами
операцій за договорами виробничої
кооперації, консигнації, комплексного
будівництва, тендерної поставки,
гарантійного обслуговування, поставки
складних технічних виробів і товарів
спеціального призначення.

Мінекономрозвитку надає висновок
суб'єктам господарювання-резидентам
щодо віднесення зовнішньоекономічного
договору (контракту) до видів,
визначених у статті 6 Закону України
«Про порядок здійснення розрахунків в
іноземній валюті» та про продовження
строків розрахунків, передбачених
статтями 1 і 2 цього Закону, на підставі
Порядку продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічними
операціями, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 29.12.2007
року № 1409 (далі - Порядок № 1409).

Даний Порядок № 1409 визначає механізм
віднесення операцій резидентів до
таких, що здійснюються за договорами
виробничої кооперації, консигнації,
комплексного будівництва, тендерної
поставки, гарантійного обслуговування,
поставки складних технічних виробів і
товарів спеціального призначення, а
також умови видачі висновків щодо
перевищення встановлених у статтях 1 і 2
Закону України «Про порядок здійснення
розрахунків в іноземній валюті»
строків проведення розрахунків за
такими операціями. Дія цього Порядку
поширюється на всіх резидентів -
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності незалежно від форми
власності.

Відповідно до п.п.6 п.2 Порядку №1409 до
операцій, що здійснюються резидентами,
належать, зокрема, під час виконання
договорів поставки складних технічних
виробів - імпортні операції з поставки
устаткування частинами або складних
технічних виробів, що потребують
установки, монтажу, налагодження,
гарантійного обслуговування і
введення їх у дію на місці
експлуатації, а також з поставки
складних технічних виробів, строк
виготовлення та транспортування яких
перевищує 180 днів.

Зі змісту п. 4 Порядку №1409 вбачається,
що для одержання висновку резидент
подає Мінекономрозвитку такі
документи:

1) складений у довільній формі
лист-звернення, що містить дані про
стан виконання зовнішньоекономічного
договору (контракту) на момент
звернення, із зазначенням суми
заборгованості та обґрунтуванням
необхідності продовження
встановленого строку на певний період;

2) засвідчені в установленому порядку:

- копія зовнішньоекономічного договору
(контракту), в якому зазначаються
адреса та банківські реквізити
іноземних контрагентів. Якщо договір
укладено іноземною мовою, заявник
додає його переклад на українську мову;

- копії документів, що підтверджують
здійснення зовнішньоекономічної
операції, зокрема платіжних
банківських документів, довідок
банків, вантажних митних декларацій,
коносамента, актів приймання-передачі
товару (виконання робіт, надання
послуг).

Позивач в листі № 110 від 29.05.2014 року
зазначив, що товар, який згідно з
умовами Контракту Компанія «Ferdinand Henneken
GmbH» має виготовити та поставити
технічно складне обладнання для
харчової промисловості, перелік
обладнання, складових частин вказаного
обладнання та технічні характеристики
зазначені в Додатку № 1 від 20.02.2014 року
до Контракту.

Для одержання висновку щодо подовження
строків розрахунків за Контрактом
позивачем було додано копії наступних
документів: Контракт № 44/2014 від 20.02.2014
року, Додаток № 1 до Контракту;
Додаткова угода № 1 від 27.03.2014 року до
Контракту; Додаток № 1 (нова редакція)
до Контракту; виписка по рахунку за
07.03.2014 року; заява про купівлю іноземної
валюти № 20 від 26.02.2014 року; платіжне
доручення в іноземній валюті № 39 від
26.02.2014 року; лист виробника від 23.05.2014
року; переклад листа виробника від
23.05.2014 року; переклад креслень 1 від
20.02.2014 року (нова редакція) до Контракту.

Позивач стверджує, що технічна
інформація щодо складності обладнання
підтверджується листом виробника
обладнання - Компанії «Ferdinand Henneken GmbH»
від 23.05.2014 року, переклад якого
здійснений позивачем та наданий
відповідачу разом з пакетом
документів.

Суд зазначає, що для віднесення
зовнішньоекономічних операцій до
операцій за договорами поставки
складних технічних виробів, при строку
їх виготовлення та транспортування
більше 180 днів, необхідним є наявність
одного із двох критеріїв, що визначені
положенням п.п.6 п.2 Порядку №1409:

- поставки устаткування частинами;

- потреба в установці, монтажі,
налагодженні, гарантійному
обслуговуванні і введенні їх у дію на
місці експлуатації.

Як встановлено судом, поставку за
імпортною операцією сторонами
погоджено здійснити протягом 18
календарних тижнів з дати підписання
Контракту, а саме 126 календарних днів,
що передбачає граничний строк поставки
27 червня 2014 року на умовах FCA за умови
здійснення ТОВ «Мультівак Україна»
передплати протягом 20 календарних днів
від дати підписання Контракту (а не
більше 180 днів).

Доказів внесення зміни до зазначеної
умови, погодження сторонами в
додаткових угодах або специфікаціях
інших термінів судом не встановлено.

З наданих позивачем документів
вбачається, що товар постачався однією
партією, а не частинами, умовами
Контракту не передбачено необхідності
в установці, монтажі, налагодженні,
гарантійному обслуговуванні і
введенні в дію на місці експлуатації.

З огляду на викладене вбачається, що
імпортований товар, з приводу якого
звертався позивач за висновком щодо
продовження строків розрахунків не
відносився до жодного із
вищезазначених критеріїв, а позивачем
не спростовано і не надано жодних
доказів того, що імпортований товар є
складним технічним виробом, не вказано
в чому саме полягає складність даного
виробу в розумінні п.п. 6 п. 2 Порядку №
1409.

Суд не бере до уваги посилання позивача
на лист виробника обладнання - Компанії
«Ferdinand Henneken GmbH» від 23.05.2014 року, яким, на
його думку, підтверджено складність
комплектації товару, оскільки як
вбачається зі змісту вказаного листа,
обладнання, яке імпортується позивачу
представляє собою складний технічний
продукт, що має значну кількість блоків
і агрегатів, які є складовими частинами
цього обладнання і підлягають
замовленню у інших виробників.

У зв'язку з цим, як зазначив виробник,
для виробництва обладнання (товар, що
поставляється позивачу) та його
поставки йому потрібно більше часу для
закупівлі комплектуючих деталей та
матеріалів, необхідних для виробництва
цього обладнання.

В той же час, не вказано про те, що
поставка обладнання здійснюватиметься
частинами чи є необхідність в
установці, монтажі, налагодженні,
гарантійному обслуговуванні і
введенні їх у дію на місці
експлуатації.

Таким чином, суд приходить до висновку
про необґрунтованість тверджень
позивача, що імпортований товар за
Контрактом є складним технічним
виробом.

Наказом Міністерства економіки
України від 18 січня 2008 року № 15
затверджено Положення про порядок
видачі висновків щодо продовження
строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями, що
визначає порядок розгляду
Мінекономрозвитку України документів,
необхідних для отримання висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями, а
також підстави для відмови у його
видачі (далі - Положення №15).

Згідно п.11 Положення №15, у видачі
висновку може бути відмовлено у разі:
подання резидентом документів: з
порушенням вимог, зазначених у пункті 4
Порядку № 1409; що містять недостовірну
інформацію; невідповідності поданих
резидентом документів законодавству.

У разі усунення недоліків, що стали
підставою для відмови у видачі
висновку, резидент може повторно
подати документи для його отримання.
При цьому строк розрахунків може бути
продовжено починаючи з дати реєстрації
в Мінекономрозвитку України повторно
поданих документів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Мінекономрозвитку листом від 11.06.2014
року № 4122-09/457 повідомило позивача про
те, що відповідно до листа № 110 та
наданих до нього документів неможливо
віднести операції за Контрактом до
операцій, що здійснюються за
договорами поставки складних
технічних виробів, оскільки не
відповідають критеріям, визначеним
пунктом 2 Порядку № 1409.

В свою чергу, позивач стверджує про те,
що Мінекономрозвитку листом від 11.06.2014
року №4122-09/457 позбавило позивача права
на повторне звернення щодо отримання
висновку на продовження строків
розрахунків за Контрактом у зв'язку з
тим, що лист позивача розглянуто з
порушенням строків.

Як вбачається з пункту 7 Порядку №1409
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
Мінекономрозвитку розглядає подані
резидентом документи протягом 10
робочих днів після їх реєстрації і
видає висновок або письмово відмовляє
у його видачі із зазначенням підстави.

Позивач звернувся до
Мінекономрозвитку з листом № 110 від
29.05.2014 року (вх. № 07/52029-14 29.05.2014 року),
яким просив відповідача надати
висновок щодо продовження строків
розрахунків за зовнішньоекономічною
операцією за Контрактом до 27.06.2014 року.

В той час, відповідач прийняв рішення
про відмову у видачі висновку щодо
продовження строків розрахунків за
зовнішньоекономічними операціями
11.06.2014 року № 4122-09/457.

Враховуючи вихідні дні, термін для
видачі висновку чи письмової відмови
Мінекономрозвитку закінчувався 12.06.2014
року, тобто відповідачем розглянуто
лист звернення позивача в межах
визначеного п. 7 Порядку №1409 строку.

При цьому, враховуючи те, що датою
здійснення переказу грошових коштів в
розмірі 82 752,18 євро є 07.03.2014 року -
граничною датою поставки обладнання є
04.06.2014 року. Тобто, з урахуванням
зазначеного позивач звернувся до
Мінекономрозвитку з листом №110
стосовно отримання висновку щодо
продовження строків розрахунків за
Контрактом за 4 дні до закінчення
терміну поставки товару, встановленого
статтею 2 Закону України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті».

Зазначене вище спростовує твердження
позивача про те, що його позбавлено
можливості усунути недоліки згідно
вказаної відмови Мінекономрозвитку.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що оскаржуване рішення
Мінекономрозвитку щодо відмови у
видачі висновку позивачу, оформлене
листом від 11.06.2014 року № 4122-09/457 винесено
в порядку, в межах та на підставі
повноважень, наданих Порядком №1409 та
Законом України «Про порядок
здійснення розрахунків в іноземній
валюті», оскільки позивачем не надано
документів, які б підтверджували, що
даний товар потребує установки,
монтажу, налагодження, гарантійного
обслуговування і введення його у дію на
місці експлуатації, є складним
технічним виробом, строк виготовлення
та транспортування, якого за умовами
договору перевищує 180 днів.

Стосовно позовної вимоги щодо
зобов'язання Мінекономрозвитку надати
позивачу висновок щодо продовження
строків розрахунків за Контрактом
поставки № 44/2014 від 20.02.2014 року в сумі 82
752,18 грн. до 27.06.2014 року, суд виходить з
наступного.

Згідно Рекомендацій Комітету
Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно
здійснення адміністративними органами
влади дискреційних повноважень,
прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 р.
на 316-й нараді, під дискреційними
повноваженнями слід розуміти
повноваження, які адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду,
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Також положеннями Постанови Вищого
адміністративного суду України від
21.10.2010 р. № П-278/10 встановлено, що з
огляду на положення Кодексу
адміністративного судочинства України
щодо компетенції адміністративного
суду, останній не може підміняти інший
орган державної влади та перебирати на
себе повноваження щодо вирішення
питань, які законодавством віднесені
до компетенції цього органу державної
влади.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

З урахуванням вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що зобов'язання
Мінекономрозвитку надати позивачу
висновок щодо продовження строків
розрахунків за Контрактом поставки №
44/2014 від 20.02.2014 року в сумі 82 752,18 грн. до
27.06.2014 року буде не лише втручанням в
дискреційні повноваження відповідача,
а й призведе до передчасності
прийняття рішення без урахування всіх
обставин та дотримання законодавчо
встановленої процедури.

Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість та безпідставність
позовних вимог, а відтак відсутність
підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їх посадові і службові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні рішення
відповідача, виходить з критеріїв
оцінки рішень, дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень,
встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до
яких, зокрема, відносяться вчинення дій
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано, обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для вчинення дії.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими, а, відтак, такими, що
не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.94, 158-163 КАС України, суд,
-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Мультівак Україна»
відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Головуючий суддя
В.П.
Шулежко

Суддя

І.О. Іщук

Суддя
І.М.
Погрібніченко