Справа № 2а/0470/2087/12
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/65164/13

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого - судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Лиски Т.О.,

при секретарі судового засідання:
Сперкач Т.В.,

з участю: позивача ОСОБА_2,
представника відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Державної митої
служби України (далі - ДМС України),
Дніпропетровської митниці Державної
митної служби України (далі -
Дніпропетровська митниця) про визнання
протиправним та скасування наказу,
поновлення на посаді, виплату
грошового забезпечення за час
вимушеного прогулу за касаційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2013 року, -

в с т а н о в
и л а :

У лютому 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд
з позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправним та скасувати
накази: Голови ДМС України від 10 січня
2012 року № 28-к; начальника
Дніпропетровської митниці від 10 січня
2012 року № 16-к в частині припинення
перебування його на державній службі в
митних органах за порушення присяги та
припинення виконання ним обов'язків за
посадою;

зобов'язати ДМС України поновити на
посаді головного інспектора відділу
митного оформлення № 3 митного поста
«Кривий Ріг» Дніпропетровської
митниці, а Дніпропетровській митниці
нарахувати і виплатити грошове
забезпечення за час вимушеного
прогулу.

Посилався на незаконність звільнення,
так як не вчиняв проступку, який би
можна було кваліфікувати як порушення
Присяги державного службовця.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 20
березня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2013 року, в задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені судами, просить попередні
рішення скасувати і ухвалити нове про
задоволення позову. Зазначає, що
службове розслідування проведене з
порушенням вимог чинного
законодавства, висновки розслідування
не відповідають фактичним обставинам
та не визначають конкретних фактів
порушення Присяги державного
службовця.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про часткове
задоволення касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами попередніх
інстанцій, наказами ДМС України від
10.01.2012 року №28-к, Дніпропетровської
митниці № 16-к від 10.01.2012 року, які є
предметом оскарження, ОСОБА_5 -
головного інспектора відділу митного
оформлення №3 митного поста «Кривий
Ріг» Дніпропетровської митниці,
визнано таким, що припинив перебування
на державній службі в митних органах
України з 10 січня 2012 року за порушення
Присяги державного службовця.

Підставою для прийняття зазначених
рішень стали результати службового
розслідування і перевірки, згідно яких
позивачем, при здійсненні митного
контролю товарів за ВМД № 100500005/2011/007773,
№ /2011/005892 обрано форму та обсяг
митного контролю не достатні для
забезпечення додержання законодавства
України з питань митної справи, чим не
дотримано вимог статей 40, 42 Митного
кодексу України. Крім того, при
виконанні митного контролю та митного
оформлення товару, порушено вимогу
Порядку застосування автоматизованої
системи аналізу та управління ризиками
під час митного контролю і митного
оформлення товарів із застосуванням
вантажної митної декларації,
затвердженого наказом Держмитслужби
України від 13.12.2010 року № 1467, в частині
нездійснення сформованої модулем
АСАУР митної процедури 711.

Вказані порушення розцінено як
несумлінне виконання службових
обов'язків, що призвело не лише до
порушень чинного законодавства, а і до
заподіяння матеріальних збитків
державі, тому таким діянням ОСОБА_5
порушив Присягу державного службовця.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з висновком якого
погодився апеляційний суд, виходив з
правомірності наказів, якими припинено
перебування ОСОБА_5 на державній службі
в митних органах України за порушення
Присяги державного службовця.
Звільнення може бути здійснено і під
час тимчасової непрацездатності
державного службовця.

З таким висновком колегія суддів
погодитися не може, оскільки він не
ґрунтується на нормах права та
фактичних обставинах справи.

Згідно пункту 6 частини першої статті 30
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-ХІІ «Про державну службу» (далі -
Закон № 3723-ХІІ), крім загальних підстав,
передбачених Кодексом законів про
працю України, державна служба
припиняється у разі відмови державного
службовця від прийняття або порушення
Присяги державного службовця (далі -
Присяга), передбаченої статтею 17 цього
Закону.

Текст Присяги наведено у частині
другій статті 17 Закону № 3723-XII:
«Повністю усвідомлюючи свою високу
відповідальність, урочисто присягаю,
що буду вірно служити народові України,
суворо дотримувати Конституції та
законів України, сприяти втіленню їх у
життя, зміцнювати їх авторитет,
охороняти права, свободи і законні
інтереси громадян, з гідністю нести
високе звання державного службовця,
сумлінно виконувати свої обов'язки».

Аналізуючи зазначений текст, можна
дійти висновку, що в основі поведінки
державного службовця закладені етичні,
правові та службово-дисциплінарні
норми поведінки, порушення яких
утворює факт порушення Присяги. У
зв'язку з цим як порушення Присяги слід
розуміти скоєння державним службовцем
проступку (вчинку) проти інтересів
служби, який суперечить покладеним на
нього обов'язкам, підриває довіру до
нього як носія влади, що призводить до
приниження авторитету державного
органу та унеможливлює подальше
виконання ним своїх обов'язків.

Відповідно до частини першої статті 14
Закону № 3723-XII за невиконання чи
неналежне виконання службових
обов'язків, перевищення своїх
повноважень, порушення обмежень,
пов'язаних з проходженням державної
служби, а також за вчинок, який порочить
його як державного службовця або
дискредитує державний орган, в якому
він працює, до державного службовця
застосовуються дисциплінарні
стягнення.

Тобто, як порушення Присяги, так і інше
дисциплінарне правопорушення можуть
бути наслідком недотримання, порушення
державним службовцем правових, етичних
(моральних) норм. Водночас,
дисциплінарне правопорушення, не за
порушення присяги, пов'язується лише з
порушенням правових вимог щодо
проходження публічної служби.

Правовий статус посадових осіб митної
служби України, їх права та обов'язки
визначаються Конституцією України,
Митним кодексом України,
Дисциплінарним статутом митної служби
України, затвердженим Законом України
від 6 вересня 2005 року №2805-IV (чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин; далі - Статут).

Під порушенням службової дисципліни
розуміється протиправне, винне (умисне
чи необережне) діяння (дія чи
бездіяльність) посадової особи митної
служби, тобто невиконання урочистого
зобов'язання посадових осіб митної
служби, зокрема, невиконання або
неналежне виконання нею своїх
службових обов'язків, перевищення
повноважень, порушення обмежень і
заборон, установлених законодавством з
питань проходження служби в митних
органах, або вчинення інших дій, які
дискредитують не тільки посадову особу
митної служби, а й митну службу України
(стаття 21 Статуту).

До діянь, які є порушеннями службової
дисципліни, належать: 1) порушення вимог
законів та інших нормативно-правових
актів України з питань митної справи,
державної служби, а також наказів та
розпоряджень безпосередніх та/або
прямих керівників; 2) порушення порядку
здійснення митного контролю та митного
оформлення предметів, що переміщуються
через митний кордон України (стаття 22
Статуту).

Таким чином, припинення державної
служби у зв'язку з порушенням Присяги
та дисциплінарна відповідальність
державних службовців може бути
наслідком існування схожих фактичних
підстав у разі вчинення державним
службовцем достатньо близьких за
характером одне до одного
дисциплінарного або іншого
правопорушень. Проте, припинення
державної служби за порушення Присяги
є найсуворішою санкцією
відповідальності державного
службовця, який вчинив діяння,
несумісне з посадою.

Саме до такого висновку зводиться
правова позиція Верховного Суду
України, висловлена у постанові від 10
вересня 2013 року (справа №21-267а13), яка
згідно зі статтею 244-2 КАС України, є
обов'язковою для суддів, які
зобов'язані привести судову практику у
відповідність до його рішень.

Відповідно до положень статті 159 КАС
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Виходячи з положень зазначеної норми, у
рішенні необхідно наводити мотиви, з
яких суд уважає встановленими
наявність або відсутність фактів,
якими обґрунтовуються вимоги та
заперечення, чи були порушені, не
визнані або оспорювані права, свободи
чи інтереси, за захистом яких особа
звернулася до суду, із зазначенням норм
закону, на підставі яких вирішено
справу, з аргументацією своїх
висновків щодо прийняття рішення.

При розгляді справи, суд першої
інстанції в порушенні вимог вище
згаданої норми права та пункту 1
частини першої статті 161 КАС України,
належним чином не з'ясував, яким
несумлінним виконанням службових
обов'язків, позивач допустив порушення
саме Присяги. В чому виразився підрив
довіри до нього як до носія влади, що, в
свою чергу, призвело до приниження
державного органу та унеможливлення
подальшого виконання ним своїх
обов'язків. Адже, як зазначив Верховний
Суд України у згаданому вище рішенні,
державний службовець, який вчинив
дисциплінарний проступок, не може бути
звільнений за порушення Присяги, якщо
цей проступок неможна кваліфікувати як
порушення Присяги.

Апеляційний суд на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права уваги не звернув
і помилково залишив рішення без змін.

З урахуванням наведеного, рішення
судів попередніх інстанцій підлягають
скасуванню з направленням справи на
новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді необхідно належним
чином перевірити доводи позивача щодо
вчиненого ним проступку, чи
відноситься він до такого, який би
свідчив про порушення Присяги. Які саме
дії свідчать по підрив довіри до нього
як до носія влади, до приниження
державного органу.

На підставі наведеного, керуючись
статтями 220, 221, 223, частиною другою
статті 227, статтями 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 20 березня
2013 року та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2013 року з направленням
справи на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвала у повному обсязі буде
виготовлена протягом п'яти діб з часу
проголошення, тобто до 08.09.2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

Т.О. Лиска