Справа № 808/3848/14
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-06-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2014 року о 16 год. 47 хв.Справа №
808/3848/14 м.ЗапоріжжяЗапорізький окружний
адміністративний суд у складі

головуючого судді Мінаєвої К.В.

за участю секретаря судового засідання
Федорук І.В.

за участю представників:

позивача - Краско Ю.М., Сердюк К.В.,

відповідача - Проценко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон»

до Запорізької митниці Міндоходів

про визнання протиправними та
скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшов позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» (далі -
позивач) до Запорізької митниці
Міндоходів (далі - відповідач), в якому
позивач просить суд:

- визнати протиправним та
скасувати рішення відповідача про
коригування митної вартості товарів
№112050000/2014/000193/2 від 30.05.2014 р.;

- визнати протиправною та
скасувати картку відмови в прийнятті
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№112050000/2014/00353 від 30.05.2014 р.;

- зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок митної вартості
товару, митне оформлення за яким у
митному режимі «Імпорт» здійснене за
митною декларацією №112050000/2014/012996 від
30.05.2014 р., за основним (першим) методом
визначення митної вартості товарів,
мита і податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що позивачем надано
всі необхідні документи на
підтвердження митної вартості товару,
який переміщуються через митний кордон
України, які відповідають характеру
угоди, а посилання митного органу на
виявлення при перевірці розбіжностей є
безпідставними. У судовому засіданні
представники позивача підтримали
позовні вимоги, просили суд позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог
заперечував, посилаючись на те, що
позивачем не було надано усіх
витребуваних нею документів, що
зумовило відсутність підстав для
оформлення товару за першим методом.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив в задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
докази, їх достатність і взаємний
зв'язок у сукупності, дійшов висновку,
що позов підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено,
що між позивачем та АО «Каякс
Фишекспорт», Естонія (Постачальник)
укладено Контракт № 80S/2013К від 11.10.2013
року на поставку свіжозамороженої або
охолодженої риби різних видів та
морепродуктів (за асортиментом,
кількістю, вартістю та на умовах
визначених сторонами і зазначених в
інвойсах на кожну партію товару).
Згідно даного Контракту позивачем на
митну територію України був ввезений
вантаж - салака морожена 10-16 см. (далі -
товар). Згідно рахунків постачальника
№203 та №204 від 29.04.2014 року товар
постачався в кількості 39600 кг за ціною
0,36 євро за кг, на загальну суму 14256 євро,
на умовах РСА м. Пярну, Естонія.

Для здійснення митного оформлення
товару 28.05.2014р. позивачем по
електронній системі до м/п «Запоріжжя -
центральний» Запорізької митниці
Міндоходів було подано митну
декларацію №112050000/2014/012658, відповідно до
якої була заявлена митна вартість
товарів у розмірі 246419,55 грн. (тобто 6,22
грн. або 0,39 євро за 1 кг).

Разом з ВМД №112050000/2014/012658 позивачем
подано до митного органу:

- контракт № 80S/2013К від 11.10.2013 р.;

- рахунки №203 та №204 від 29.04.2014 р.;

- калькуляція продавця від 29.04.2014
р.;

- прайс-лист від 29.04.2014 р.;

- міжнародні товарно-транспортні
накладні №0582694 від 05.05.2014 р. та №345748 від
06.05.2014 р.;

- довідки про транспортні витрати
від 05.05.2014 р. та від 06.05.2014 р. №65;

- платіжне доручення в іноземній
валюті або банківських металах від
22.05.2014 №366;

- дублікати ветеринарних свідоцтв
від 08.05.2014 р. серії ГРД-00 №137970 та від
12.05.2014 р. серії ГРД-00 №137976;

- сертифікат відповідності
UA1.028.Х002028-14 від 13.03.2014 р.;

- ветеринарні (санітарні)
сертифікати №АА055864 від 05.05.2014 р. та
№АА055874 від 06.05.2014 р.;

- сертифікати походження №ЕЕ222589
від 05.05.2014 р. та №ЕЕ222608 від 06.05.2014 р.;

- якісні посвідчення №0505/01 від
05.05.2014 р. та №0506/04 від 06.05.2014 р.;

- експортні декларації
№14ЕЕ3300ЕЕ71119488 від 05.05.2014 р. та
№14ЕЕ3300ЕЕ71134174 від 06.05.2014 р.;

- відомість про облік та
розрахунок тари і пакувальних
матеріалів від 22.05.2014 р.;

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 16.11.2012 р.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України
митний орган дійшов висновку, що
документи, які надані до митного
оформлення, не містять всіх даних
відповідно до обраного методу
визначення митної вартості товару, а
саме: довідки щодо вартості
транспортних витрат від 06.05.2014 р. №65 та
від 05.05.2014 р. б/н видані відповідно ТОВ
«Галлакс» та ЧП ОСОБА_4, натомість
накладні CMR, подані до митного
оформлення, містять відбитки штампів
перевізників ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_6;
наданий до митного оформлення
прайс-лист від 29.04.2014 р. б/н не містить
повної інформації, а саме: згідно
загальноприйнятої світової практики
прайс-лист має містити інформацію щодо
умов продажу товару, зокрема: умови
платежу, термін поставки, а також має
містити число (дату), з якого зазначені
ціни вводяться в дію умови поставки; у
інвойсах від 29.04.2014 р. №203 та №204
встановлена дата оплати - 15 днів з дати
інвойсу (14.05.2014), натомість платіжне
доручення, подане до митного
оформлення №366 датовано 22.05.2014 р.

У зв'язку із наявністю розбіжностей у
поданих до митного оформлення
документах, митницею Міндоходів 29.05.2014
р. направлено електронне повідомлення
декларанту, у якому декларанта було
повідомлено про наявність у поданих до
митного оформлення документах
розбіжностей та про необхідність
надання наступних додаткових
документів: виписку з бухгалтерської
документації; каталоги виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; інші документи для
підтвердження митної вартості за
бажанням декларанта.

30.05.2014 р. позивачем на виконання вимог
митного органу, позивачем додатково
надано:

- експертний висновок №ОИ-244 від 29.05.2014
р. Запорізької торгово-промислової
палати;

- договір №Е1-1301 від 01.03.2010 р.
міжнародного транспортного
експедирування з ФОП ОСОБА_4 з
додатковою угодою від 17.12.2012 р.;

- договір №53 від 24.04.2009 р. між ФОП ОСОБА_4
та ФОП ОСОБА_7;

- договір №М22/03/2012Т від 22.03.2012 р. про
міжнародні перевезення з ТОВ
«Галлакс»;

- договір-доручення №10/03/14 від 10.03.2014 р.
по перевезенню вантажів автомобільним
транспортом між ТОВ «Галлакс» та ФОП
ОСОБА_6;

- листи АО «Каякс Фишекспорт» б/н від
14.05.2014 р. про продовження строку
відстрочення платежу, від 29.05.2014 р. про
відсутність у постачальника каталогів
продукції та про склад бухгалтерської
документації постачальника з доданням
Картки рахунку 62.3 за травень 2014 року,
від 29.05.2014 року пояснення до наданого
прайс-листа та інформаційний лист від
30.05.2014 про формування ціни на товар.

Після розгляду наданих позивачем
митному органу вантажно-митних
декларацій та додаткових документів
відповідачем прийнято 30.05.2014 р. картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00353
та рішення №11205000/2014/000193 про
коригування митної вартості товарів.

Позивач, не погодившись з карткою
відмови в прийнятті митної декларації
та рішеннями про коригування митної
вартості товару, звернувся з позовом до
суду.

Суд вважає за необхідне зазначити
наступне. Згідно ч.1 ст.246 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.
Відповідно ч.1 ст.248 Митного кодексу
України митне оформлення
розпочинається з моменту подання
митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно ч.1 ст.257 Митного кодексу України
декларування здійснюється шляхом
заявлення за встановленою формою
(письмовою, усною, шляхом вчинення дій)
точних відомостей про товари, мету їх
переміщення через митний кордон
України, а також відомостей, необхідних
для здійснення їх митного контролю та
митного оформлення. При застосуванні
письмової форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч.1 ст.51 Митного кодексу України
митна вартість товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно ч.1 ст.52 Митного кодексу
України заявлення митної вартості
товарів здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. Згідно ч.2 ст.52
Митного кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані:

1) заявляти митну вартість, визначену
ними самостійно, у тому числі за
результатами консультацій з митним
органом;

2) подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати,
пов'язані з коригуванням митної
вартості або наданням митному органу
додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 Митного кодексу України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення. Відповідно до ч.2 ст.53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1)декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2)зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3)рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4)якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5)за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6)транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7)копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8)якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно ч.3 ст.53 Митного кодексу України
у разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3)рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4)виписку з бухгалтерської
документації;

5)ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6)каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7)копію митної декларації країни
відправлення;

8)висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Аналіз вказаних норм дозволяє дійти
висновку, що до виключної компетенції
митних органів відноситься вирішення
питання перевірки та контролю
правильності обчислення декларантом
митної вартості, а також самостійного
її визначення у встановлених Законом
випадках. Даний висновок базується на
положеннях основного принципу,
закріпленого у ст. VII Генеральної
асамблеї з тарифів і торгівлі "Оцінка
товарів для митних цілей", згідно з яким
оцінка імпортованого товару для митних
цілей має базуватися на дійсній
вартості імпортованого товару, на якій
розраховується мито або аналогічного
товару.

Суд зазначає, що відповідно до приписів
ст.53 Митного кодексу України митниця
має право запитувати додаткові
документи в разі виявлення під час
митного оформлення розбіжностей в
поданих документах. Проте, наявність
розбіжностей є суб'єктивною думкою
працівників митного органу та може
бути спростована в ході судового
розгляду.

Проте, відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивачем на виконання запитів,
отриманих від митного органу,
надавались додаткові документи, а саме:
експертний висновок №ОИ-244 від 29.05.2014 р.
Запорізької торгово-промислової
палати; договір №Е1-1301 від 01.03.2010 р.
міжнародного транспортного
експедирування з ФОП ОСОБА_4 з
додатковою угодою від 17.12.2012 р.; договір
№53 від 24.04.2009 р. між ФОП ОСОБА_4 та ФОП
ОСОБА_7; договір №М22/03/2012Т від 22.03.2012 р.
про міжнародні перевезення з ТОВ
«Галлакс»; договір-доручення №10/03/14 від
10.03.2014 р. по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом між ТОВ
«Галлакс» та ФОП ОСОБА_6; листи АО
«Каякс Фишекспорт» б/н від 14.05.2014 р. про
продовження строку відстрочення
платежу, від 29.05.2014 р. про відсутність у
постачальника каталогів продукції та
про склад бухгалтерської документації
постачальника з доданням Картки
рахунку 62.3 за травень 2014 року, від 29.05.2014
року пояснення до наданого прайс-листа
та інформаційний лист від 30.05.2014 про
формування ціни на товар.

Проте, митний орган дійшов висновку, що
надані на запит позивачем додаткові
документи не усувають виявлених під
час перевірки недоліків та не
підтверджують заявлену митну вартість
товару.

Згідно вимог ч.4 ст.57 МКУ проведено
процедуру консультацій між митницею та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. За результатами
проведеної консультації прийнято
рішення про визначення митної вартості
товару, що імпортується, із
застосуванням резервного методу
визначення митної вартості. Товар по
вищевказаній вантажно-митній
декларації був випущений у вільний
обіг у відповідності до Х розділу
Митного кодексу України.

Разом з тим, суд не погоджується з
висновками митного органу про те, що
надані позивачем документи мають
розбіжності, які не підтверджують
заявлену позивачем митну вартість
імпортованого товару, з огляду на
наступне.

Щодо виявлених розбіжностей: «довідки
щодо вартості транспортних витрат від
06.05.2014 р. №65 та від 05.05.2014 р. б/н видані
відповідно ТОВ «Галлакс» та ЧП ОСОБА_4,
натомість накладні CMR, подані до
митного оформлення містять відбитки
штампів перевізників ОСОБА_5 та ФОП
ОСОБА_6», суд зазначає наступне.

Позивачем на запит надано митному
органу договір міжнародного
транспортного експедирування з ФОП
ОСОБА_4 з додатковою угодою від 17.12.2012 р.;
договір №53 від 24.04.2009 р. між ФОП ОСОБА_4
та ФОП ОСОБА_7; договір №М22/03/2012Т від
22.03.2012 р. про міжнародні перевезення з
ТОВ «Галлакс»; договір-доручення №10/03/14
від 10.03.2014 р. по перевезенню вантажів
автомобільним транспортом між ТОВ
«Галлакс» та ФОП ОСОБА_6, з яких
встановлено, що довідки щодо вартості
транспортних витрат були надані
позивачу експедиторами (ТОВ «Галлакс»
та ФЛП ОСОБА_4А.), з якими позивач уклав
договори, а перевезення виконували
перевізники (ОСОБА_5 та ОСОБА_6), яких
найняли для позивача експедитори.

Стосовно розбіжностей «у інвойсах від
29.04.2014 р. №203 та №204 встановлена дата
оплати - 15 днів з дати інвойсу (14.05.2014),
натомість платіжне доручення, подане
до митного оформлення №366 датовано
22.05.2014 р.», суд зазначає наступне.

При розгляді справи судом встановлено,
що позивачем на вимогу митного органу
додатково надано листи АО «Каякс
Фишекспорт» б/н від 14.05.2014 р. про
продовження строку відстрочення
платежу. Крім того, суд зазначає, що на
момент звернення позивача до митного
органу для оформлення імпортованого
товару, позивачем платіжним дорученням
№366 від 22.05.2014 р. було сплачено грошові
кошти за імпортований товар, при цьому
сума за імпортований товар позивачем
була сплачена в розмірі, визначеному в
контракті. Суд зазначає, що несвоєчасна
сплата грошових коштів за імпортований
товар не може бути підставою для
виникнення сумнівів щодо заявленої
митної вартості товару, оскільки не
впливає на вартість товару,
несвоєчасна сплата може свідчити про
неналежне виконання сторонами умов
договору та не може слугувати
підставою для прийняття рішення про
коригування митної вартості.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов
висновку, що позивачем для митного
оформлення надано всі документи,
необхідні для підтвердження заявленої
митної вартості імпортованого товару.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митна вартість товарів - це
вартість товарів, що використовується
для митних цілей, яка базується на ціні,
що фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Статтею 50 Митного кодексу України
визначено, що відомості про митну
вартість товарів використовуються для
1) нарахування митних платежів; 2)
застосування інших заходів державного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності України; 3) ведення митної
статистики; 4) розрахунку податкового
зобов'язання, визначеного за
результатами документальної
перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу
України встановлено, що митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52
Митного кодексу України декларант який
заявляє митну вартість товару
зобов'язаний подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, згідно з частиною 2
зазначеної статті є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Відповідно до частини 3 цієї ж
статті за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості цих товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадках,
передбачених частиною шостою статті 54
цього Кодексу, виявлено, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів.

Згідно з пунктом другим частини 6
статті 54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
зокрема у разі неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Стаття 57 Митного кодексу України
передбачає, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України, здійснюється
шляхом застосування таких методів:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Якщо основний метод не може бути
використаний, застосовується
послідовно кожний із перелічених у
частині першій цієї статті методів. При
цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

З оскаржуваного рішення про
коригування митної вартості товарів,
судом встановлено, що митний орган
дійшов висновку про неможливість
застосування першого методу митної
вартості товару, зокрема: «вартість
товару, що імпортується, визначається
із застосуванням резервного методу
згідно наявної у органу доходів і
зборів інформації, з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами й положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ).
Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 Митного
кодексу України використана наявна в
митниці Міндоходів інформація щодо
раніше визнаних/визначених митних
вартостей за основним та другорядними
методами з розрахунку 0,86 дол. США за 1 кг
товару (МД №125110007/2014/203488 від 29.04.2014 р., МД
№12511007/2014/203487 від 29.04.2014 р.)».

На підтвердження заявленої митної
вартості імпортованого товару
позивачем до матеріалів справи, серед
іншого, надано висновок Запорізької
торгово-промислової палати №ОИ-244 від
29.05.2014 р., відповідно до якого: ринкова
вартість салаки мороженої, країна
походження Естонія, за період
квітень-травень 2014 року, на умовах
поставки FCA м. Пряну (Естонія), склала:
мінімальна ціна 0,33 євро/кг та
максимальна 0,43 євро/кг. Позивачем
імпортувався товар - салака морожена,
на умовах поставки FCA м. Пряну (Естонія)
за ціною 0,39 євро/кг, що відповідає рівню
цін на світовому ринку.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
формально нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватись як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивачем для оформлення
товару за методом №1 надано
передбачені чинним законодавством
документи для підтвердження ціни
товару, що імпортується, а митним
органом безпідставно застосовано
резервний метод визначення митної
вартості товару (метод №2ґ).

Крім того, враховуючи норми Митного
кодексу України, строк, протягом якого
декларант може подавати додаткові
документи, становить 10 днів. Як
встановлено при розгляді справи,
митний орган, отримавши 30.05.2014 р.
додаткові документи, прийняв рішення
про коригування митної вартості.

Суд зазначає, що Митний кодекс України
не містить норми, яка дозволяє митному
органу прийняти рішення про
коригування митної вартості до спливу
10 денного строку з дня отримання вимоги
про надання додаткових документів.
Таким чином, суд дійшов висновку, що
рішення про коригування митної
вартості товару винесено відповідачем
передчасно.

При розгляді справи суд дійшов
висновку, що при прийнятті
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості товару та карток
відмови в прийнятті митних декларацій,
відповідач діяв необґрунтовано, тобто
без врахування всіх обставин, які мають
значення при прийнятті рішення, а
відтак вказані рішення підлягають
скасуванню.

Стосовно позовних вимог про
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок митної вартості товару,
митне оформлення за яким у митному
режимі «Імпорт» здійснене за митною
декларацією №112050000/2014/012996 від 30.05.2014 р.,
за основним (першим) методом визначення
митної вартості товарів, мита і податку
на додану вартість, суд зазначає
наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
здійснення митного оформлення є
дискреційним повноваженням та
виключною компетенцією уповноваженого
органу. Як слідує зі змісту
Рекомендації Комітету Міністрів Ради
Європи №R(80)2 стосовно здійснення
адміністративними органами влади
дискреційних повноважень, прийнятої
Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й
нараді під дискреційним повноваженням
слід розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду - тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади. Принцип
розподілу влади заперечує надання
адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя. Таким чином,
задоволення таких позовних вимог є
формою втручання в дискреційні
повноваження відповідача та виходить
за межі завдань адміністративного
судочинства, а тому задоволенню не
підлягає.

Крім того, суд зазначає, що відповідно
до ч.8 ст.55 Митного кодексу України
протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати органу доходів і зборів
додаткові документи для підтвердження
заявленої ним митної вартості товарів,
що декларуються. Згідно ч.9 ст.55 Митного
кодексу України у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

При розгляді справи судом встановлено,
що 80 - денний строк гарантійних
зобов'язань ТОВ «Кліон», на момент
розгляду справи в суді не сплив,
позивач у встановленому
законодавством порядку не звертався до
митного органу з заявою про перегляд
оскаржуваного рішення про коригування
митної вартості товару та застосування
першого методу визначення митної
вартості товару, а отже на момент
розгляду справи в суді зобов'язання
відповідача визначити митну вартість
за першим методом було б передчасним,
оскільки митний орган протягом дії
гарантійних зобов'язань може
самостійно прийняти рішення про
визнання заявленої декларантом митної
вартості імпортованого товару.

Стаття 19 Конституції встановлює, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем не доведено
правомірність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон».

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Керуючись ст. 2, 4, 7-12, 69-71, 94, 158, 160-163, 254 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» до
Запорізької митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Запорізької митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №112050000/2014/000193/2 від
30.05.2014 р.

Визнати протиправною та скасувати
картку відмови в прийнятті декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №112050000/2014/00353
від 30.05.2014 р.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Кліон» судовий збір
в розмірі 48,72 грн. (сорок вісім гривень 72
коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.В.
Мінаєва