Справа № 222/568/14-а
Суддя: Старосуд М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Доценко С.І.
Суддя-доповідач - Старосуд М.І.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року справа №
222/568/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Старосуда М.І.,
суддів Ханової Р.Ф., Гімона М.М.,
розглянувши у письмовому провадженні
апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України
Володарському районі Донецької
області на постанову Володарського
районного суду Донецької області від
17 червня 2014 року у справі № 222/568/14-а за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України у
Володарському районі Донецької
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Володарському районі Донецької
області про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання
нарахувати та сплатити щомісячне
підвищення до пенсії як дитині війни.

Постановою Володарського районного
суду Донецької області від 17 червня 2014
року позов задоволено. Визнано
протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Володарському районі Донецької
області щодо не нарахування і виплати
ОСОБА_2 підвищення до пенсії
відповідно до Закону України „Про
соціальний захист дітей війни" з 01.01.2014
року. Зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в
Володарському районі Донецької
області провести ОСОБА_2 нарахування
та виплату щомісячної доплати до
пенсії в розмірі 30 % мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
починаючи з 1 січня 2014 року, з
відрахуванням фактично проведених
виплат.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду та прийняти
нове рішення, яким у задоволені
позовних вимог відмовити у повному
обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
підвищення до пенсії як «дитині війни»
з 01.01.2014 року позивачу правомірно
виплачується у розмірах, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту найбільш вразливих верст
населення» №1381 від 28.12.2011 року і, крім
того, позивач не звертався з заявою про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії в розмірі 30 відсотків.

Сторони в судове засідання не
з'явилися, про час, дату та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином, тому відповідно до п.2
ч.1 ст. 197 КАС України суд апеляційної
інстанції розглянув справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги встановила
наступне.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач належить до
соціальної групи «діти війни» та
користується правами і пільгами,
встановленими Законом України «Про
соціальний захист дітей війни».

Закон України "Про соціальний захист
дітей війни" від 18 листопада 2004 року №
2195-IV (далі Закон № 2195-IV), який набрав
чинності з 1 січня 2006 року, встановлює
правовий статус дітей війни та
визначає основи їх соціального захисту
та гарантує їх соціальну захищеність
шляхом надання пільг і державної
соціальної підтримки.

Статтею 1 вказаного закону передбачено,
що дитина війни це особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.

Статтею 6 Закону № 2195-IV передбачено, що
дітям війни пенсії або щомісячне
довічне грошове утримання чи державна
соціальна допомога, що виплачується
замість пенсії, підвищуються на 30
відсотків мінімальної пенсії за віком.

Суд першої інстанції правильно
застосував норми зазначеного Закону з
урахуванням Рішення Конституційного
суду N 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Статтею 7 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій,
передбачених цим Законом, здійснюється
за рахунок коштів Державного бюджету
України.

Під час апеляційного провадження
з'ясовано, що статтею 67 Закону України
від 31 липня 2014 року № 1622-VІІ «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
установлено, що норми і положення
статей 5 та 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Зазначені норми набрали
чинності з дня, наступного за днем його
опублікування, а саме з 3 серпня 2014 року,
оскільки опублікуванні в газеті «Голос
України» за 2 серпня 2014 року.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів
України від 28 грудня 2011 року № 1381 «Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верст населення»,
яка набрала чинності 1 січня 2012 року та
діє по цей час встановлено, що дітям
війни (крім тих, на кого
розповсюджується дія Законів України
«Про статус ветеранів війн, гарантії їх
соціального захисту» і «Про жертви
нацистських переслідувань») до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання або державної соціальної
допомоги, які виплачуються замість
пенсії, підвищення, встановлене
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
проводиться в розмірі 7 відсотків від
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для осіб, які втратили
працездатність.

У зв'язку з прийняттям зазначеного
нормативно-правового акту терміни
застосування положень статті 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" до 3 серпня 2014 року здійснюються
у порядку та розмірах встановлених
наведеним законом, а з 3 серпня 2014 року у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2014 рік.

Зазначене позбавляє можливості
залишення без змін постанови суду
першої інстанції щодо не визначення
кінцевої дати виплати встановленої
судом доплати, і призводить до
необхідності зміни постанови суду
першої інстанції. Вказана зміна
обумовлена передчасним вирішенням
судом першої інстанції спору на
майбутнє, без наявності об'єкту
судового захисту в момент прийняття
судового рішення.

Підставою для зміни судового рішення є
помилкове застосування судом першої
інстанції норм процесуального права, а
саме пункту другого частини другої
статті 162 Кодексу адміністративного
судочинства України, зобов'язавши
відповідача до вчинення певних дій, суд
не визначив термін зазначеної
певності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів дійшла до висновку про
наявність підстав для зміни постанови
суду першої інстанції згідно статті 201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 99, 160, 162, 167, 183-2, 184, 195,
196, 197, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у
Володарському районі Донецької
області на постанову Володарського
районного суду Донецької області від 17
червня 2014 року у справі №222/568/14-а -
задовольнити частково.

Постанову Володарського районного
суду Донецької області від 17 червня 2014
року у справі №222/568/14-а- змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини
постанови Володарського районного
суду Донецької області від 17 червня 2014
року у справі №222/568/14-а - після слів «з
01 січня 2014 року», доповнити словами
наступного змісту «по 02 серпня 2014
року».

В іншій частини постанову суду першої
інстанції залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь в справі та може бути
оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання
законної сили.

М.І. Старосуд

Судді
Р.Ф. Ханова

М.М. Гімон