Справа № 872/12186/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2014 рокусправа № 2а/0470/82/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
22 травня 2013 року у справі за
адміністративним позовом управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська до
Державного Дніпропетровського
ливарно-механічного заводу про
стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
звернулось до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного
Дніпропетровського
ливарно-механічного заводу з приводу
стягнення витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком №
1, призначених відповідно до
п. "а" Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в сумі 1149, 21 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
22 травня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
відмовлено повністю.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що позивачем в
порушення вимог ст. 100 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" та
прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" заявлено до відшкодування
підприємством призначені пенсії
працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в частині
застосування вимог законодавства, що
діяло до набрання чинності Законом
України "Про пенсійне
забезпечення".

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі позивач, вказує на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
відповідно до ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", підприємства
та організації вносять до Пенсійного
фонду за місцем свого розташування
плату, що покриває витрати на виплату
пенсій, призначених відповідно до п. "а"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", до досягнення
робітником пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України
"Про пенсійне забезпечення".
Проте в порушення даних норм
відповідач станом на 26.01.2011 р. має
заборгованість за вересень 2010 р. перед
управлінням Пенсійного фонду в
Ленінському районі по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій за списком № 1
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України
"Про пенсійне забезпечення" у сумі 1149, 21
грн.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
Державний Дніпропетровський
ливарно-механічний завод
зареєстровано в управлінні Пенсійного
фонду України в Ленінському районі м.
Дніпропетровська як платника
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Порядок сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування передбачено Законом
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" від 09
липня 2003 року № 1058-VI та Інструкцією "Про
порядок обчислення сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України",
затвердженої Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1 та зареєстрованої
Міністерстві юстиції 16 січня 2004 року за
№ 64/866, відповідно до яких на
відповідача покладено обов'язки по
нарахуванню, обчисленню і сплаті в
установлені строки та в повному обсязі
суму внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування.

Таким чином, відповідач зобов'язаний
вносити з коштів, призначених на оплату
праці, плату, що покриває фактичні
витрати на виплату і доставку пенсій
особам, які були зайняті повний робочий
день на підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці за списками № 1 та № 2
виробництв, робіт, професійних, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, крім тих, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затверджених відсоткового розміру
відшкодування фактичних витрат на
виплату і доставку цих пенсій до
набуття права на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" та Р. 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України", затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України
19.12.2003 р. за № 21-1,
підприємства та організації вносять до
Пенсійного фонду за місцем свого
розташування плату, що покриває
витрати на виплату пенсій, призначених
відповідно до п. "а" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення", до
досягнення робітником пенсійного віку,
передбаченого ст. 12 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Розмір сум до
відшкодування пільгових пенсій на
поточний рік визначається відділами
доходів Пенсійного фонду України
щорічно в повідомленнях про розрахунок
сум фактичних витрат на виплату та
доставку

Згідно п. 6.4, п. 6.5 даної Інструкції
розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно з повідомленням про
розрахунок сум фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" (згідно з
додатками 6 та 7), які надсилаються
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених пенсій. Ці розрахунки
складаються на підставі відомостей
відділів з призначення пенсій органів
Пенсійного фонду України, які
подаються згідно з додатком 8 до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії. На підставі п.
6.8. Інструкції підприємства щомісяця до
25 - го числа вносять до Пенсійного фонду
зазначену в повідомленні місячну суму
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

За даними розрахунків фактичних витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій призначених відповідно до п. "а"
ст. 13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" Державний
Дніпропетровський Ливарно-механічний
завод станом на 26.11.2010 р. має
заборгованість за період з 01.12.2010 р. по
25.11.2010 р. перед управлінням Пенсійного
фонду в Ленінському районі по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списом №1
у сумі 1149, 21 грн.

Суд першої інстанції вірно вважав, що
позивачем необгрунтовано були
здійснені дані розрахунки та
нарахована відповідачу сума
заборгованості виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
сума, яка була нарахована позивачем, як
заборгованість по відшкодуванню
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій, стосується
працівників Державного
Дніпропетровського
ливарно-механічного заводу ОСОБА_3,
який працював на заводі нагрівальником
металу І розряду на
ковальсько-пресовій ділянці з 14.09.1983 р.
по 15.07.1985 р. - 1 рік 10 місяців 1 день,
ОСОБА_4, стаж роботи з 15.01.1973 р. по 06.12.1974
рік та ОСОБА_5 нагрівальника металу,
стаж роботи з 11.06.1984р. по 25.01.1991 рік.

Вказаним особам відповідачем були
видані довідки для призначення
пільгових пенсій за період роботи
згідно Списку № 1, затвердженого
постановою Ради Міністрів СРСР від
22 серпня 1956 року № 1173 "Про
затвердження списків виробництв,
цехів, професій і посад, робота на яких
дає право на державну пенсію на
пільгових умовах та у пільгових
розмірах", який діяв до 01 січня 1992 року,
тобто був чинним на момент роботи цих
працівників.

Відповідно до ст. 100 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" право на
пільгове пенсійне забезпечення мають
особи, які працювали до введення в дію
цього Закону - (до 01.01.1992 р.) на
роботах зі шкідливими важкими умовами
праці, передбачених раніше діючим
законодавством. Пенсії за віком
призначаються за умов:

а) особам, які на день введення Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
мають повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу
роботи зі шкідливими і важкими умовами
праці, вік, необхідний для призначення
пенсії відповідно до ст. 12 закону,
знижується пропорційно наявному стажу
в порядку, передбаченому ст.ст. 13.14.
закону, виходячи із вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

До набрання чинності Законом України
"Про пенсійне забезпечення" пенсійне
забезпечення осіб здійснювалось
відповідно до Положення про порядок
призначення та виплату державних
пенсій, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР від 03.08.1972 р.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
важкими умовами праці за списком N 1 та
на інших роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком N 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди:
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Отже пенсії призначені відповідно до
ст. 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" відшкодуванню
підприємством не підлягають.

Дана правова позиція також
підтверджується Листом Пенсійного
фонду України від 27 червня 2006 року №
8215/03-20 "Щодо роз'яснення з питання
відшкодування фактичних витрат на
виплату ти доставку пенсій,
призначених згідно ст. 100 Закону
України "Про пенсійне
забезпечення", згідно з яким такі
пенсії відшкодуванню не підлягають.

З урахуванням вищезазначеного, колегія
суддів зазначає, що суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що позивачем в порушення вимог ст. 100
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" заявлено до відшкодування
підприємством призначені пенсії
працівникам ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5
згідно п. "а" ст. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" в частині
застосування вимог законодавства, що
діяло до набрання чинності Законом
України "Про пенсійне забезпечення". У
зв'язку з цим позовні вимоги позивача
про стягнення заборгованості є
необгрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Дніпропетровська -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
22 травня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Дніпропетровська
до Державного Дніпропетровського
ливарно-механічного заводу про
стягнення заборгованості - залишити
без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С. В. Чабаненко

Суддя:
А. В. Шлай