Справа № 554/130/2014
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.Справа № 554/130/2014Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського
районного суду м. Полтава від 25.03.2014р.
по справі № 554/130/2014

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2

до Територіальної громади м.
Полтави в особі Полтавської міської
ради

третя особа ОСОБА_3

про визнання протиправним та
скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися
до Октябрського районного суду м.
Полтава з позовом до Територіальної
громади м. Полтави в особі Полтавської
міської ради, третя особа ОСОБА_3, в
якому просили суд:

- визнати протиправним та скасувати
рішення дванадцятої сесії п'ятого
скликання Полтавської міської ради від
27 лютого 2007 року «Про внесення змін до
рішення виконавчого комітету
Полтавської міської ради від 24 жовтня
1984 року № 480 «Про продаж комунальних
квартир, що знаходяться в будинку
особистої власності громадян по
АДРЕСА_1».

Ухвалою Октябрського районного суду м.
Полтава від 25.03.14 року позов ОСОБА_1,
ОСОБА_2 до Територіальної громади м.
Полтави в особі Полтавської міської
ради третя особа ОСОБА_3 про визнання
протиправним та скасування рішення
залишено без розгляду.

Позивач, ОСОБА_1, не погодившись з
ухвалою суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати вказану ухвалу та направити
справу до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм процесуального
права, що призвело до неправильного, на
його думку, вирішення спору судом
першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні підстави для поновлення
строку звернення до суду за захистом
своїх прав, порушених в 2009 році.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачам про існування оскаржуваного
рішення стало відомо з лютого 2009 року,
коли ними було отримано витяг з Реєстру
прав власності на нерухоме майно. Про
це також свідчить і подана позивачами
до суду в вересні 2013 року позовна заява
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу та переведення прав та
обов'язків покупця, в якій вони
зазначають про існування
оскаржуваного ними рішення, додаючи
при цьому копію договору
купівлі-продажу, в якому воно
зазначається.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України, строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування строку
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи необхідно
з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося в
2009 році, а тому позивачі мали змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України,
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску.

Позивачем до суду першої інстанції не
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
поновлення строку звернення до суду за
захистом своїх прав, порушених в 2009
році.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано залишив
позов без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції від 25.03.14 р. відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м.
Полтава від 25.03.2014р. по справі № 554/130/2014
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С.
Бегунц А.О.