Справа № 826/4792/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4792/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя Грибан
І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з Печенюк
Р.В.

пр-к апелянта Сердюк
О.В., Чауський Д.І.

пр-к відповідача
Геращенко С.А.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ОЛ-Україна» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ОЛ-Україна» до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про
скасування рішення про коригування
митної вартості -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з
адміністративним позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міністерства
доходів і зборів України про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції позивач подав апеляційну
скаргу, в якій вказує на порушення
судом першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови норм
матеріального та процесуального права,
а тому просить її скасувати та
ухвалити нову про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що за
зовнішньоекономічним контрактом №
10-07-13-АІЕ від 10.07.2013 року укладеним між
Компанією «Ashland Industries Europe GmbH»
(Швейцарія) та ТОВ «ОЛ-Україна» на
територію України автомобільним
транспортом було ввезено
гідроксипропілцелюлоза KLUCEL EF PHARM та KLUCEL
GF PHARM (використовується в
фармацевтичній промисловості як
допоміжна речовина) в кількості 181,44 кг
нетто.

Позивачем до митного оформлення подано
митну декларацію № 100250001/2013/080297 та
декларацію митної вартості товару за
формою ДМВ-1 від 30.12.2013 року

Рішенням Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів № 100250001/2014/000001/2 від
08.01.2014 року здійснено коригування
митної вартості товару (збільшено) до 12
039,05 доларів США.

Зазначене рішення прийнято у зв'язку з
тим, що подані позивачем документи
містять розбіжності, а тому є
неналежними.

Товари випущені у вільний обіг за
митною декларацією від 30.01.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товару, позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, документи, подані декларантом для
митного оформлення товару не містять
достовірної та істотної інформації, є
недостатніми у своїй сукупності для
визначення митної вартості за ціною
договору, а тому висновок митного
органу про необхідність застосування
резервного методу є правомірним.

Колегія суддів апеляційної інстанції з
даним висновком суду першої інстанції
погоджується, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. За результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів митний орган
визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Тобто, митний орган має право,
здійснюючи перевірку та контроль щодо
правильності визначення декларантом
митної вартості, витребувати додаткові
документи. При цьому митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання
повинен надати, лише належні та
необхідні документи, які об'єктивно
будуть підтверджувати заявлену митну
вартість.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару наступні документи: картка
обліку особи, яка здійснює операції з
товарами № 100/2012/0003521 від 14.10.2013 р.;
, ивачем документи містять
розбіжності, а тому є неналежними
міжнародна автомобільна накладна (CMR)
JCL-140587 від 21.12.2013 р.; некласифікований
комерційний документ № 2 від30.12.2013 р.;
прейскурант (прайс-лист) виробника
товару від 20.11.2013 р.; рахунок-фактура
(інвойс) № 942913644 від 17.12.2013 р. ;
рахунок-фактура (інвойс) № 942913645 від
17.12.2013 р.; пакувальний лист № 806558838 від
17.12.2013 р.; пакувальний лист № 80656254 від
17.12.2013 р.; доповнення до
зовнішньоекономічного контракту від
11.09.2013 р.; доповнення до
зовнішньоекономічного контракту від
14.10.2013 р.; доповнення до
зовнішньоекономічного контракту від
16.12.2013 р.; зовнішньоекономічний договір
№ 10-07-13 -АІЕ від 10.07.2013 р.; інформація
про позитивні результати здійснення
санітарно-епідеомілогічного контролю
товару № 2730 від 21.12.2013 р.; інформація про
позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару № 2730
від 21.12.2013 р.; інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару № 2730 від 21.12.2013 р.;
сертифікат про походження товару
загальної форми S101361412 від 13.12.2013 р.;
сертифікат про походження товару
загальної форми S101361413 від 13.12.2013 р.; інші
некласифіковані документи.

Під час перевірки правильності
заявленої митної вартості, з
урахуванням наданих до розгляду
товаросупровідних документів
посадовою особою митного органу
з'ясовано, що надані документи містять
розбіжності.

Так, відповідно до п. 7 Контракту №
10-07-13- АІЕ від 10.07.2013 р. разом з товаром
повинні слідувати наступні документи:
Інвойс (оригінал), накладна CMR /А авіа
накладна, сертифікат якості на кожну
серію товару, що постачається,
пакувальний лист, експортна декларація
(копія).

Разом з тим, комерційний інвойс
датований 17.12.2013 р., а митна декларація
країни відправлення від 16.12.2013 р.

Відповідно до п.5 контракту від 10.07.2013 р.
№ 10-07-13-AIR поставка товарів
здійснюється на умовах СІР Київ
(«перевезення та страхування сплачено
до»), але страхові документи або
документи, що містять інформацію про
вартість страхування до органу доходів
і зборів не надавались.

Згідно з інформацією, зазначеною у
прайс-листі та страховому полісі від
17.12.2013 р. транспортування товару
здійснювалося з м. Антверпен (Бельгія).
В той же час в графі 4 СMR від 21.12.2013 р. №
JCL-140587 «Місце і дата погрузки» вказано
м. Вільнюс (Литва).

В декларації країни відправлення від
16.12.2013 р. № 13ВЕЕ756 відсутній номер
інвойсу та відмітка органу доходів і
зборів.

У зв'язку з цим митним органом зроблено
запис про надання додаткових
документів; складено конкретний
перелік документів, необхідних для
підтвердження митної вартості товару,
а саме: додатки до
зовнішньоекономічного контракту (за
наявності), страхові документи, а також
документи, що містять відомості про
вартість страхування, виписку з
бухгалтерської документації, висновки
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями.

Позивачем на вимогу митного органу не
надано всіх додаткових документів,
передбачених ч.3 ст.53 МК.

Отже, відповідачем правомірно
відмовлено у визначенні митної
вартості за ціною договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не могли бути застосовані
другорядні методи, відповідно до п.2 ч.1
ст.57 МК України з таких підстав:

- методи 2, 3 - у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари;

- методи 4, 5 - через відсутність основи
для віднімання (додавання) вартості.

За таких підстав, оскільки використані
декларантом відомості не підтверджені
документально та містять розбіжності,
враховуючи відсутність цінової
інформації на ідентичні та подібні
(аналогічні) товари та основи для
віднімання (додавання) вартості, митним
органом було правомірно визначено
митну вартість за резервним методом.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що судом першої інстанції
правильно встановлені обставини
справи, судове рішення ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
на підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин в справі, підтверджених
доказами, а доводи апеляційної скарги
не спростовують висновки суду першої
інстанції, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 200, 205, 206 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ОЛ-Україна» залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
05 червня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя
І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 15.09.2014 р.

.

Головуючий суддя
Грибан І.О.

Судді:
Беспалов О.О.

Парінов А.Б.