Справа № 809/3765/13-а
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року м.
Київ К/800/26074/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Укртрансінспекції в
Івано-Франківській області про
визнання протиправною та скасування
постанови, за касаційною скаргою
ОСОБА_4 на ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 квітня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
апеляційною скаргою на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2014
року, якою у задоволенні його позову в
зазначеній справі відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від
14 лютого 2014 року апеляційну скаргу
залишено без руху, а наступною від
11 квітня 2014 року повернуто
скаржнику в зв'язку з не усуненням
недоліків в частині належної оплати
судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм процесуального права,
просить вказане судове рішення
скасувати та направити справу для
продовження розгляду.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку залишення
скарги без задоволення з таких підстав.

Залишаючи апеляційну скаргу без руху,
апеляційний суд на підставі наявних у
справі даних встановив і правильно
виходив з того, що даний
адміністративний позов містить ознаки
як майнового так і немайнового
характеру, тому за подання апеляційної
скарги має бути сплачено судовий збір
виходячи зі ставок, обчислених з
оспорюваної суми штрафу.

Так, судом встановлено, що суть спору
сторін зводиться до оскарження
позивачем рішення суб'єкта владних
повноважень про застосування
адміністративно-господарських санкцій
у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
Враховуючи спірну суму штрафу та
вимоги статті 4 Закону України «Про
судовий збір», апеляційний суд
визначив, що за подання апеляційної
скарги необхідно сплатити судовий збір
виходячи розміру мінімальної
заробітної плати станом на січень 2014
року.

Відповідно повертаючи апеляційну
скаргу суд правильно виходив з того, що
позивач не виконав вимоги попередньої
ухвали суду про залишення скарги без
руху, недоліки не усунув, судовий збір у
визначеному розмірі не сплатив.

Так, статтею 187 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлені вимоги до апеляційної
скарги.

За змістом частини 6 цієї Статті до
апеляційної скарги додається документ
про сплату судового збору.

Розмір ставок судового збору
визначається статтею 4 Закону України
«Про судовий збір», частиною першою
якої встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Так, згідно підпункту 2 пункту 3 частини
2 статті 4 Закону України «Про судовий
збір» (в редакції на час подання
апеляційної скарги), за подання до
адміністративного суду апеляційної
скарги на рішення суду, заяви про
приєднання до апеляційної скарги на
рішення суду розмір судового збору
становить - 50 відсотків ставки, що
підлягає сплаті при поданні позовної
заяви, а у разі подання позовної заяви
майнового характеру - 50 відсотків
ставки, обчисленої виходячи з
оспорюваної суми.

При цьому, згідно підпункту 1 цього ж
пункту частини 2 Статті, розмір ставки
судового збору за подання позову
майнового характеру становить 2
відсотки розміру майнових вимог, але не
менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 4
розмірів мінімальної заробітної плати,
а за подання позову немайнового
характеру 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Тобто, за подання апеляційної скарги на
рішення суду першої інстанції, ставка
судового збору залежить від того, якою
є юридична природа правовідносин
сторін, з ознаками майнового чи
немайнового характеру.

Суд апеляційної інстанції правильно
визначив суть спору сторін та дійшов
висновку, що позовні вимоги містять
ознаки майнового характеру.

У відповідності до пункту 1 частини
другої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

Окремі рішення, прийняті суб'єктом
владних повноважень, можуть
породжувати підстави для змін
майнового стану фізичної чи юридичної
особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може
призводити до зменшення або збільшення
майна особи. Відповідно оскарження
такого рішення спрямоване на захист
порушеного права у публічно-правових
відносинах з метою збереження
належного особі майна.

Зі змісту Рішення Європейського суду з
прав людини від 14 жовтня 2010 року у
справі «Щокін проти України»
вбачається, що збільшення податковим
органом зобов'язань особи з податку є
втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з
прав людини вимога про визнання
протиправним рішення суб'єкта владних
повноважень, яке впливає на склад майна
позивача, у тому числі шляхом
безпідставного стягнення податків,
зборів, штрафних санкцій тощо, є
майновою.

Таким чином, звернені до суду вимоги
про скасування рішення відповідача -
суб'єкта владних повноважень,
безпосереднім наслідком яких є зміна
складу майна позивача, є майновими.

З огляду на те, що спір сторін зводиться
до оскарження позивачем вимоги
відповідача, як суб'єкта владних
повноважень про сплату штрафних
санкцій, такі позовні вимоги носять
майновий характер у розумінні чинного
законодавства.

Враховуючи те, що позивач за подання
апеляційної скарги додав документ про
сплату судового збору в розмірі 36, 54
грн., що не відповідає вимогам Закону
України «Про судовий збір», і вимоги
ухвали про усунення недоліків щодо
належної сплати цього збору не виконав,
апеляційний суд дійшов обґрунтованого
висновку про повернення скарги
позивачу.

Тому оскаржувана ухвала апеляційного
суду відповідає дійсним обставинам
справи, нормам процесуального права та
практиці Європейського суду з прав
людини, доводи касаційної скарги його
висновків не спростовують, а тому
підстав для скасування судового
рішення колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4
відхилити, а Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 квітня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало