Справа № 872/15637/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 рокусправа № 804/11037/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мельника
В.В.

суддів: Чепурнова Д.В.
Щербака А.А.

за участю секретаря: Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у справі №804/11037/13-а за позовом
Виробничо - комерційного приватного
підприємства «Укрторгобладнання» до
про Новомосковської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -
ВСТАНОВИВ:

Виробничо - комерційне приватне
підприємство «Укрторгобладнання»
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровської області (далі по
тексту - відповідач), в якому просило
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення форми
«р» № від 07 серпня 2013 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 серпня 2013
року відкрито провадження в
адміністративній справі №804/11037/13-а
(а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що відповідач протиправно прийшов до
висновку про нереальність
господарських операцій позивача з
Приватним підприємством «Деметра»,
оскільки факт виконання договору
підтверджується видатковими,
податковими, товарно-транспортними
накладними та актами
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року у справі №804/11037/13-а
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Златін С.В.) (а.с.169-173)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним.

Відповідач - Новомосковська об'єднана
державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області, не
погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції у
даній адміністративній справі, подав
апеляційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у справі №804/11037/13-а та відмовити
в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що
правочин між позивачем та ПП «Деметра»
у відповідні періоди не спричиняє
реального настання правових наслідків,
а тому є недійсним.

16 липня 2014 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду надійшли
заперечення позивача на апеляційну
скаргу, в яких він, посилаючись на те, що
висновок відповідача про неправомірне
віднесення до складу податкового
кредиту витрат позивача по оплаті за
товар не відповідає приписам ст.198, 201
Податкового кодексу України, просить
залишити без змін постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у справі №804/11037/13-а.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, просив скасувати
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26 вересня 2013 року у справі №804/11037/13-а та
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представники позивача у судовому
засіданні проти задоволення вимог
апеляційної скарги заперечували,
просили залишити без змін постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26 вересня
2013 року у справі №804/11037/13-а.

У судовому засіданні, заслухавши
пояснення представників сторін по
справі, перевіривши доводи апеляційної
скарги та матеріали справи в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, в
період з 16 липня 2013 року по 22 липня 2013
року посадовою особою відповідача
проведено позапланову невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства
України по взаємовідносинах з ПП
«Деметра», їх реальності та повноти
відображення в обліку за грудень 2011
року, липень 2012 року, грудень 2012 року,
результати якої оформлено актом
№276/222/202/39298 від 25 липня 2013 року.

Висновками зазначеного акту перевірки
встановлено порушення позивачем ст.203,
215, 228, 662, 655, 656 Цивільного кодексу
України в частині недодержання в
момент вчинення правочину вимог, які не
спрямовані на реальне настання
наслідків, що обумовлені ними та
суперечать моральним засадам
суспільства. Також встановлено
порушення п. 198.2, 198.3, 198.6 ст.198, п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України,
позивачем, на думку відповідача,
завищено податковий кредит за рахунок
включення до складу податкового
кредиту сум податку на додану вартість
у грудні 2011 року, липні 2012 року, грудні
2012 року від ПП «Деметра» на загальну
суму ПДВ 74166,67 грн., в результаті чого
занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає сплаті до бюджету
на загальну суму 74166,67 грн.

Відповідач в акті перевірки вказує, що
правочин між позивачем та ПП «Деметра»,
у відповідні періоди, не спричиняє
реального настання правових наслідків,
а тому є недійсним.

07 серпня 2013 року на підставі акту
перевірки №276/222/202/39298 від 25 липня 2013
року, відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення форми «р» №
, яким позивачу нараховано
грошове зобов'язання з ПДВ у розмірі
74166,67 грн. та застосовано штрафну
(фінансову) санкцію у розмірі 18 541,67 грн.,
на загальну суму 92708,34 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та ПП «Деметра» укладено
Договір поставки № 05/10-11 від 05.10.2011 року
та Договір поставки № ДГ-03/12-12 від 03.12.2012
року.

Факт поставки товару за вищевказаними
договорами підтверджується належним
чином оформленими видатковими
накладними, ПП «Деметра» виписано
позивачу податкові накладні, які
оформлені у відповідності до норм
Податкового кодексу України,
розрахунок за поставлений товар
підтверджується копіями банківських
виписок, які знаходяться в матеріалах
справи.

Крім того, статтею 204 Цивільного
кодексу України встановлена
презумпція правомірності правочину.

Загальні вимоги чинності правочину
передбачені статтею 203 Цивільного
кодексу України, у разі порушення яких
настають правові наслідки, передбачені
параграфом 2 глави 16 Кодексу.

Відповідно до приписів статті 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 ЦК України. Недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
правочин). У цьому разі визнання такого
правочину недійсним судом не
вимагається.

Згідно зі статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Приймаючи рішення по суті заявлених
апеляційних вимог, колегія суддів бере
до уваги ту обставину, що при
кваліфікації правочину за статтею 228
Цивільного кодексу України має
враховуватися вина, яка виражається в
намірі порушити публічний порядок
сторонами правочину або однією зі
сторін. Доказом вини може бути вирок
суду, постановлений у кримінальній
справі, щодо знищення, пошкодження
майна чи незаконного заволодіння ним
тощо.

Частиною 4 статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

Зі змісту ч.1 ст.11 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Частина 1 статті 71 цього Кодексу
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не надано належних
доказів про умисність укладення
правочину між позивачем та
контрагентами з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, а саме, рішення суду у
цивільній чи господарській справі,
вироку суду у кримінальній справі або
іншого належного доказу на
підтвердження відсутності реального
характеру здійснених позивачем
господарських операцій.

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції погоджується з висновком
суду першої інстанції стосовно
протиправності оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення.

За даних обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції
у даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 26 вересня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 26
вересня 2013 року у справі №804/11037/13-а -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 11 серпня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
Д.В. Чепурнов

Суддя:
А.А. Щербак