Справа № 0915/1505/12, 2а-352/8/13
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
Справа
№ 876/6043/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 19
березня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до Старолисецької сільської
ради Тисменицького району
Івано-Франківської області, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача ОСОБА_1 про визнання
незаконним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати незаконним та
скасувати рішення Старолисецької
сільської ради Тисменицького району
Івано-Франківської області (далі -
Старолисецька СР) від 14.04.2010 року про
надання ОСОБА_1 дозволу на
переобладнання недобудованого будинку
за адресою АДРЕСА_1.

Постановою Тисменицького районного
суду Івано-Франківської області від 19
березня 2013 року у справі № 0915/1505/12 позов
було задоволено.

Зазначену постанову в апеляційному
порядку оскаржила третя особа ОСОБА_1,
яка у своїй апеляційній скарзі просила
скасувати вказане судове рішення та
постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що рішенням
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 01
серпня 2006 року за нею було визнано
право власності на ? частину
будівельних матеріалів, які були
використані в процесі будівництва та
обслуговування житлового будинку.
Зазначає, що ОСОБА_2 відмовляється
спільно добувати спірний будинок та в
подальшому його поділити, а тому
Старолисецька СР правомірно прийняла
рішення про надання дозволу на
переобладнання будинку з
облаштуванням окремого входу.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
переконання, що подана апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
мотивів.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2,
суд першої інстанції виходив із того,
що рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
лютого 2011 року було скасовано рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 29
вересня 2010 року в частині проведення
реального поділу спірного
недобудованого житлового будинку по
АДРЕСА_1. Оскільки не проведено
реального поділу зазначеного
будівництва, то ОСОБА_1 передчасно
звернулася до органу місцевого
самоврядування із заявою про
переобладнання будинку, будучи
власником ідеальної ? частини
будівельних матеріалів, а не будинку,
що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам апелянта,
що викладені у апеляційній скарзі, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Відповідно до статті 152 Житлового
кодексу Української РСР,
переобладнання і перепланування
жилого будинку (квартири), що належить
громадянинові на праві приватної
власності, провадяться з дозволу
виконавчого комітету місцевої Ради
народних депутатів.

Крім того, згідно з Правилами утримання
жилих будинків та прибудинкових
територій, затвердженими наказом
Державного комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
17 травня 2005 року № 76, переобладнання і
перепланування жилих будинків, жилих і
нежилих у жилих будинках приміщень
дозволяється робити після одержання
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів відповідно до
законодавства.

Разом із тим, положеннями частин 2 та 3
статті 331 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. Якщо право
власності на нерухоме майно відповідно
до закону підлягає державній
реєстрації, право власності виникає з
моменту державної реєстрації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна). У разі
необхідності особа, зазначена в абзаці
першому цієї частини, може укласти
договір щодо об'єкта незавершеного
будівництва, право власності на який
реєструється органом, що здійснює
державну реєстрацію прав на нерухоме
майно на підставі документів, що
підтверджують право власності або
користування земельною ділянкою для
створення об'єкта нерухомого майна,
проектно-кошторисної документації, а
також документів, що містять опис
об'єкта незавершеного будівництва.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням
Тисменицького районного суду від 29.09.2010
року було проведено реальний розподіл
незакінченого будівництвом житлового
будинку АДРЕСА_1. Виділено у власність
ОСОБА_1 частину незакінченого
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1, а саме кімнату № 2 на 1-му
поверсі, площею 31.1 м2, вартістю 44127 грн.;
кімнату № 3 на першому поверсі, площею
20,8 м2, вартістю 29546 грн., а всього 51,9 м2,
загальною вартістю 73724 грн., що
становить 39,6 % від загальної вартості
будинку з підвалом. Виділено позивачу у
власність ? частину незакінченого
будівництвом житлового будинку
АДРЕСА_1, а саме приміщення 1 підвал,
площею 36м2, вартістю 24719 грн.; кімнату 1
на першому поверсі, площею 61,8 м2
вартістю 87787 грн., а всього по житловому
будинку 97,8 м2 загальною площею,
вартістю 112506 грн., що становить 60,4 % від
загальної вартості будинку з підвалом.

Рішенням апеляційного суду
Івано-Франківської області від 15
лютого 2011 року було скасовано рішення
Тисменицького районного суду
Івано-Франківської області від 29
вересня 2010 року в частині проведення
реального поділу спірного
недобудованого житлового будинку по
АДРЕСА_1.

Виходячи з наведеного, апеляційний суд
погоджується з висновком суду першої
інстанції про протиправність рішення
Старолисецької СР від 14.04.2010 року, яким
надано дозвіл ОСОБА_1 на переобладнання
недобудованого будинку, оскільки вона
є власником лише ? частини будівельних
матеріалів, а не будинку, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а
перепланування і переобладнання
можливе лише щодо будинків.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
відтак апеляційна скарга задоволенню
не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Тисменицького
районного суду Івано-Франківської
області від 19 березня 2013 року у справі
№ 0915/1505/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук