Справа № 757/11829/14-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Кирилюк І.В.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Романчук О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Пенсійного фонду України на постанову
Печерського районного суду м. Києва від
27.06.14р. у справі №757/11829/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України м. Євпаторія Автономної
Республіки Крим, Пенсійного фонду
України, Управління Пенсійного фонду
України в Центральному районі м.
Сімферополя Автономної Республіки
Крим, третя особа: Держава Україна в
особі Державної казначейської служби
України про визнання бездіяльності та
дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду у
якому просив: визнати право позивача на
пенсійне забезпечення в Україні;
визнати бездіяльність відповідача-2
щодо незабезпечення своєчасного та в
повному об'ємі фінансування і виплати
позивачу пенсії протиправною та
дискримінаційною; визнати
бездіяльність відповідача-1 щодо не
призначення, не нарахування і не
виплати позивачу пенсії за віком, а
також дії щодо відмови в призначенні
пенсії за його відповідною заявою
протиправними та дискримінаційними;
зобов'язати відповідача-1 призначити і
виплачувати з 29.11.2013 року позивачу
пенсію за віком з проведенням її
індексації і здійсненням компенсації
втрати частини доходу у зв'язку із
несвоєчасною виплатою незаконно не
призначеної, не нарахованої і не
виплаченої пенсії позивача, допустивши
негайне виконання виплати пенсії за
один місяць; визнати бездіяльність
відповідача-3 щодо не призначення, не
нарахування і не виплати позивачу
пенсії за віком, а також дії щодо
відмови в призначенні пенсії за його
відповідною заявою протиправними та
дискримінаційними; зобов'язати
відповідача-3 призначити і виплачувати
з 29.11.2013 року позивачу пенсію за віком з
проведенням її індексації і
здійсненням компенсації втрати
частини доходу у зв'язку із
несвоєчасною виплатою незаконно не
призначеної, не нарахованої і не
виплаченої пенсії позивача, допустивши
негайне виконання виплати пенсії за
один місяць; визначити і стягнути на
користь позивача понесені судові
витрати у справі.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 27.06.13р. адміністративний
позов задоволено частково: визнано
право позивача на пенсійне
забезпечення в Україні; визнано
бездіяльність Пенсійного фонду
України щодо незабезпечення
своєчасного та в повному об'ємі
фінансування і виплати позивачу пенсії
- протиправною; визнано бездіяльність
Управління Пенсійного України в м.
Євпаторія Автономної Республіки Крим
щодо не призначення, не нарахування і
не виплати позивачу пенсії за віком, а
також дії щодо відмови в призначенні
пенсії за відповідною заявою позивача -
протиправною та зобов'язано Управління
Пенсійного України в м. Євпаторія
Автономної Республіки Крим призначити
і виплачувати з 29.11.2013 року позивачу
пенсію за віком з проведенням її
індексації і здійсненням компенсації
втрати частини доходу у зв'язку із
несвоєчасною виплатою незаконно не
призначеної, не нарахованої і не
виплаченої пенсії.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач-2 подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального права та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Враховуючи вимоги пункту третього
частини першої статті 1832 КАС України,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу відповідача-2,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи адміністративний позов
частково, суд першої інстанції виходив
з того, що Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема, права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Починаючи з 2000 року позивач виїхав на
постійне місце проживання до Ізраїлю.

Позивач звернувся до відповідачів 1 та 3
з заявою про призначення пенсії за
віком відповідно до рішення
Конституційного Суду України №25-рп/2009
від 07.10.09р.

За результатами розгляду вказаної
заяви відповідачами - 1 та 3 відмовлено у
призначенні виплати пенсії за віком з
підстав відсутності
нормативно-правових актів, що
передбачають умови, норми та механізм
виплати пенсії громадянам, що
проживають за межами України. Також
було зазначено про те, що при
призначенні пенсії позивач повинен
особисто з'явитися у відділення
пенсійного органу.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.03 № 1058-IV (надалі -
Закон № 1058-IV) та Законі України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.91р. №
1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII), якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсій не укладалося.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.09р. по справі
№1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення пункту 2 частини 1 статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
9.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з
7.10.2009 року, тобто, від дати прийняття
рішення Конституційним Судом України
№ 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що проживаючи в Ізраїлі,
позивач має такі ж самі конституційні
права як і інші громадяни України,
оскільки Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема, права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
ВАСУ від 06.06.13р. у справі №К/9991/51100/12 та у
постанові ВАСУ від 11.06.13р. у справі №
К/9991/81240/12.

Покликання апелянта на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права не є самостійною підставою для
скасування вірного по суті рішення
суду першої інстанції. Також є
необґрунтованими доводи апелянта про
те, що позивачем не було додано до заяви
копії паспорта, з огляду на те, що копія
паспорта зазначена у додатках до заяви
та у описі вкладення у цінний лист (а/с 47
- 50).

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянтів не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС
України Київський апеляційний
адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Пенсійного фонду
України на постанову Печерського
районного суду м. Києва від 27.06.14р. у
справі №757/11829/14-а - залишити без
задоволення, а постанову Печерського
районного суду м. Києва від 27.06.14р. у
справі №757/11829/14-а - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832,
ст. 254 КАС України, є остаточною,
оскарженню не підлягає та набирає
законної сили з моменту постановлення.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Романчук О.М

Глущенко Я.Б.