Справа № 9101/161818/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа № 2а-4705/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Бобринецької
районної державної адміністрації
Кіровоградської області

на постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 04 жовтня 2011 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-4705/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації Кіровоградської області

про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

У вересні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову
відповідача по нарахуванню та
здійсненні соціальних виплат в
нарахуванні та виплаті щорічної
одноразової грошової допомоги на
оздоровлення в розмірі, встановленому
ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат;

- зобов'язати відповідача
виплатити недоотримані кошти на
оздоровлення в розмірі, визначеному ч. 4
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат, на день
здійснення виплати з урахуванням
виплаченого за 2009-2011 рр.

Постановою Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 04 жовтня 2011 року позов
задоволено частково, а саме:

- визнано незаконними дії відповідача
відносно виплати та не донарахуванню
позивачу щорічної допомоги на
оздоровлення за 2011 рік;

- зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити позивачу щорічну грошову
допомогу на оздоровлення за 2011 рік
відповідно до положень ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
з урахуванням фактично отриманих сум
за цей період.

Позов в частині вимог за 2009-2010 рр.
залишено без розгляду.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з

наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача як учасник ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
2 категорії та, відповідно до ст. 48
Закону України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 5 мінімальних
заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" в сумі 100
гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2011 році зміст статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року застосуванню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації Кіровоградської області
залишити без задоволення.

Постанову Бобринецького районного
суду Кіровоградської області від 04
жовтня 2011 року у справі № 2а-4705/11
залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту
постановлення та відповідно до ч.10
ст.183-2 КАС України є остаточною і
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун