Справа № 465/2552/14-а
Суддя: Шеремета Ю. С.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

05.08.2014року Франківський районний суд м.
Львова в складі:

головуючого - судді
Шеремети Ю.С.

секретаря - Каленчук М.А.

за участю позивача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Головного
Управлінням Пенсійного Фонду України в
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування рішення,
повернення незаконно утриманих коштів
та відновлення виплати, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Головного
Управління Пенсійного Фонду України в
Донецькій області про визнання
протиправним та скасування рішення
Головного управління Пенсійного Фонду
України в Донецькій області №58/2 від
20.01.2014р. про стягнення сум пенсії,
виплачених надміру, повернення
незаконно утриманих коштів та
відновлення виплати. Позов мотивує тим,
що перебуває на обліку в Головному
Управлінні Пенсійного Фонду України у
Донецькій області, як отримувач пенсії
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб». 07.02.2013р. між ним
та ТзОВ «Краматорський феросплавний
завод» було укладено договір про
виконання роботи №20/03-13, згідно з яким
він зобов'язався виконати роботу
згідно технічного завдання, а ТзОВ
зобов'язалось оплатити виконану
роботу. 27.01.2014 р. отримав від
відповідача лист №466/05 від 23.01.2014 р. про
стягнення з нього виплачених надміру
за період з 01.02.2013 р. по 31.01.2014 р. сум
пенсії за рішенням №58/2 від 20.01.2014р. у
розмірі 2630, 69 грн., з підстав порушення
ним ст. 60 вказаного Закону, а саме не
повідомлення відповідача про своє
працевлаштування з 07.02.2013р. по 08.04.2013р.
Вказує, що відповідно до п. 28 Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» за документ, який
підтверджує, що особа працює,
приймається трудова книжка та довідка
органів державної податкової служби
довільної форми про те, що особа
перебуває на обліку у даному органі
державної податкової служби як фізична
особа - підприємець.

В суді позивач позовні вимоги
підтримав, дав пояснення, аналогічні
викладеним в позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, подав
заперечення на позовну заяву, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог, справу розглядати у відсутності
представника відповідача. Заперечення
мотивував тим, що позивач перебуває на
обліку в ГУПФУ у Донецькій області, як
отримувач пенсії за вислугу років,
призначену відповідно до положень
Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб". Відповідно до ст. 60 вказаного
Закону пенсіонери зобов'язані
повідомляти органам пенсійного
забезпечення про обставини, що
спричиняють зміну розміру пенсії або
припинення її виплати. У разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду. В заяві
від 20.05.2008р. про проведення індексації
пенсії, ОСОБА_1 зобов'язався у разі
працевлаштування повідомити про це в
тижневий термін Головне Управління
Пенсійного Фонду України в Донецькій
області.

Оскільки, в ГУПФУ в Донецькій області
була відсутня інформація про
працевлаштування ОСОБА_1, то йому до
розміру пенсії була проведена та
виплачувалась фіксована індексація
розміру пенсії відповідно до Закону
України "Про індексацію грошових
доходів населення" та Порядку
проведення індексації грошових
доходів населення, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.07.2003 р. № 1078.

В січні 2014 р. до ГУПФ України в
Донецькій області надійшла інформація
з ПФУ, а саме індивідуальні відомості
про застраховану особу, з яких
вбачається що позивач з 07.02.2013р. по
14.03.2013р. працював в ТОВ «Краматорський
феросплавний завод».

В результаті виникла переплата
індексації за період з 01.02.2013 р. по 31.01.2014
р. у сумі 2630,69 грн.

У зв'язку з чим, 20.01.2014 р. ГУПФУ в
Донецькій області в межах повноважень
на підставі Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" прийнято рішення № 58/2 про
стягнення суми пенсії, виплаченої
надміру за період з 01.02.2013р. по 31.01.2014р.

Суд, заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, встановив
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень, та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в Головному
управлінні Пенсійного фонду України в
Донецькій області, як отримувач пенсії
за вислугу років, призначену
відповідно до положень Закону України
"Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб".

07.02.2013р. між позивачем та ТзОВ
«Краматорський феросплавний завод»
було укладено договір про виконання
роботи №20/03-13, згідно з яким позивач
взяв на себе зобов'язання виконати
ремонт м'якої покрівлі ЦРМО, а ТзОВ
«Краматорський феросплавний завод»
зобов'язався прийняти та оплатити
виконану роботу. Як вбачається з акту
виконаних робіт від 14.03.2013р. позивач
виконав взяті на себе зобов'язання по
вказаному договору та отримав
винагороду за виконані роботи в
розмірі 10000 грн.

Як вбачається із заяви від 20.05.2008р.,
ОСОБА_1 зобов'язувався у разі
працевлаштування повідомити про це в
тижневий термін Головне Управління
Пенсійного Фонду України в Донецькій
області.

Відповідач у письмових запереченнях
на позов ствердив про те, що ОСОБА_1 не
повідомив Головне Управління
Пенсійного Фонду України у Донецькій
області про укладення такого договору
та отримання ним винагороди за
виконану роботу.

20.01.2014р. Головним Управлінням
Пенсійного Фонду України в Донецькій
області прийнято рішення №58/2 по справі
№ 76254 (а.с.17), згідно з яким вирішено
здійснити стягнення з пенсії позивача
в розмірі 20,00% пенсії щомісячно до
повного погашення переплати у зв'язку з
тим, що за період з 01.02.2013 р. по 31.01 .2014 р.
утворилася переплата пенсії в розмірі
2630.69 грн., причина виникнення переплат:
неповідомлення ОСОБА_1 про
працевлаштування.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб" суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 60 вказаного Закону
пенсіонери зобов'язані повідомляти
органам пенсійного забезпечення про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення її
виплати. У разі невиконання цього
обов'язку і одержання у зв'язку з цим
зайвих сум пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу пенсійного
забезпечення заподіяну шкоду. Суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера (подання
документів із свідомо неправдивими
відомостями, неподання відомостей про
зміни у складі сім'ї тощо), можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень органу,
який призначає пенсію, чи суду.

Відповідно до ст. 21 КЗпП України
трудовий договір - угода між
працівником і власником підприємства,
установи, організації або
уповноваженим ним органом чи фізичною
особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.

За договором підряду, укладеним між
власником і громадянином, останній
зобов'язується за винагороду
виконувати для підприємства
індивідуально визначену роботу.
Основною ознакою, що відрізняє
підрядні відносини від трудових, є те,
що трудовим законодавством
регулюється процес трудової
діяльності, її організація. За
цивільно-правовим договором процес
організації трудової діяльності
залишається за його межами, метою
договору є отримання певного
матеріального результату. Підрядник,
на відміну від працівника, не
підпорядковується правилам
внутрішнього трудового розпорядку, він
сам організовує свою роботу і виконує
її на власний ризик.

Згідно із листом Міністерства праці та
соціальної політики України від 26.12.03 ї
06/1-4/200 (щодо застосування трудових
договорів та договорів підряду) за
трудовим договором працівника
приймають на роботу (посаду), включену
до штату підприємства, для виконання
певної роботи (певних функцій) за
конкретною кваліфікацією, професією,
посадою. Працівникові гарантується
заробітна плата, встановлені трудовим
законодавством гарантії, пільги,
компенсації тощо.

Відповідно до вказаного листа
цивільно-правовий договір - це угода
між громадянином і організацією
(підприємством тощо) на виконання
першим певної роботи (а саме: договір
підряду, договір доручення тощо),
предметом якого є надання певного
результату праці, але за цього виду
договору не виникають трудові
відносини, на які поширюється трудове
законодавство, що не вважається
працевлаштуванням.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно договору про виконання робіт
від 07.02.2013р. №20/03-13 укладеним між
позивачем та ТОВ «Краматорський
феросплавний завод» ОСОБА_1 не
перебував із зазначеним підприємством
у трудових відносинах, а лише виконував
разову роботу на підставі угоди.

Суд вважає, що за ознаками наявних в
матеріалах справи копій угоди між
позивачем та «Краматорським
феросплавним заводом» та акту
приймання-передачі виконаних робіт (а.
с. 12-14) на підставі якої були виконані
позивачем роботи за спірний період,
позивач не підпорядковувався правилам
внутрішнього трудового розпорядку, він
сам організовував свою роботу і
виконував її на власний ризик; після
закінчення робота оформлялась актом
приймання-передачі виконаних робіт на
підставі якого проводилась її оплата;
відповідні записи в трудову книжку
позивача не вносились, позивач не
перебував у трудових відносинах за
період з 01.02.2013р. по 14.03.2013р., отже,
виконувана робота за вказаний період
має цивільно - правовий характер.

Отже, позивач у спірний період не мав
статусу "працевлаштованого" у
розумінні Кодексу законів про працю
України, Закону України "Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб", а відтак не повинен був
повідомляти відповідача про
працевлаштування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 КАС України.
Відповідач доказів перебування
позивача у трудових правовідносинах у
2013 році та порушення ним положень ст. 24,
60 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" суду не надав.

Згідно ч. 6 ст. 70 КАС України якщо
особа, яка бере участь у справі без
поважних причин не надасть докази на
пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Враховуючи вказане, суд вважає, що
позивач не мав статусу працюючого у
спірний період часу у розумінні
Кодексу законів про працю України та
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб».

В частині позовних вимог, щодо
застосування при прийнятті рішення ст.
256 КАС України відмовити за
безпідставністю.

Оскільки, відповідач є державною
бюджетною установою, суд вважає
можливим у відповідності до ст. 88 КАС
України звільнити його від сплати
судових витрат на користь держави.

Керуючись ст.ст. 94,98, 99, 102 162, 163, 167,
185-186, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», ст. 21 Кодексу
законів про працю України, Закону
України "Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного
Управління Пенсійного Фонду України у
Донецькій області - задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Головного Управління
Пенсійного Фонду України в Донецькій
від 20.01.2014р. №58/2 за справою №76254 про
стягнення з пенсії ОСОБА_1 2630.69 грн.
переплати пенсії за період з 01.02.2013р. по
31.01.2014р. в розмірі 20.00% пенсії щомісячно
до повного погашення заборгованості

Зобов'язати Головне Управління
Пенсійного Фонду України в Донецькій
області повернути ОСОБА_1 незаконно
утримані Головним Управлінням
Пенсійного Фонду України в Донецькій
області кошти на підставі рішення від
20.01.2014р. №58/2 про стягнення зі ОСОБА_1
переплати пенсії та виплачувати ОСОБА_1
пенсію у розмірі, встановленому до
прийняття оскаржуваного рішення
Головного Управління Пенсійного Фонду
України в Донецькій від 20.01.2014р. №58/2 за
справою №76254.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду
може бути подана до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Франківський районний суд м.
Львова протягом десяти днів з дня
проголошення постанови, з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
до Львівського апеляційного
адміністративного суду особою, яка її
подає.

Суддя
Шеремета Ю.С.