Справа № 802/2944/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

10 вересня 2014 р.
Справа № 802/2944/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

позивача
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
Міровського В.А., ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до Вінницької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Вінницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2014 року позивач - Фізична особа
- підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту ФОП
ОСОБА_1.) звернувся у Вінницький
окружний адміністративний суд із
позовом до відповідача - Вінницької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
міндоходів у Вінницькій області (далі
по тексту Вінницька ОДПІ). У позовній
заяві позивач просив визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ
№ від 18.02.2014 року яким визначено
податкове зобов'язання із податку на
додану вартість в сумі 596 грн. 25 коп. та
№ від 18.02.2014 р. яким зменшено
від'ємне значення податку на додану
вартість на суму 21173 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач
зазначив, що 26.03.2014 року за результатами
перевірки відповідачем складено Акт №
742/1701/НОМЕР_3. У Акті перевірки зроблено
висновки про порушення ФОП ОСОБА_1 норм
Податкового кодексу України, а саме п.
198.3 ст. 198, що призвело до безпідставного
формування податкового кредиту. При
цьому, фактичні обставини
задокументованого відповідачем
порушення ґрунтувалися на висновку про
те, що позивач не мав права відносити до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість сплачену в ціні
придбаного у ПП «Віталавто»
автомобіля, загальною вартістю 129000 грн.
(ПДВ 21650 грн.), оскільки такий товар у
господарській діяльності позивача не
використовується та в залишках товаро -
матеріальних цінностей не рахується.

У судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали
та пояснили, що право на нарахування та
віднесення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість, які
сплачені в ціні товару (придбаного
автомобіля «Fiat Nuovo Doblo Cargo») виникло у
зв'язку із придбанням вказаного
автомобіля з метою використання у
господарській діяльності позивача. При
цьому, підставою для формування
податкового кредиту стали податкові
накладні, а також скарга на контрагента
ПП «Віталавто», у зв'язку із наданням
останнім податкової накладної яка не
відповідає усім вимогам закону. Також
представник позивача пояснив, що
придбаний автомобіль використовується
у господарській діяльності ФОП ОСОБА_1
як основний засіб про що свідчать
товаро - транспортні накладні,
подорожні листи, та інші документи.

Представник відповідача заперечив
проти позову та пояснив, що податковий
кредит позивачем сформовано незаконно.
Обґрунтовуючи підстави для заперечень
сторона відповідача зіслалась на те, що
придбаний позивачем автомобіль «Fiat Nuovo
Doblo Cargo» не використовується у
господарській діяльності позивача.
Крім того представник відповідача
зазначив, що із свідоцтва про
реєстрацію транспортного засобу видно,
що такий зареєстровано на ОСОБА_1 як
фізичну особу, а не фізичну особу -
підприємця, що, на думку відповідача
також спростовує факт використання
такого у господарській діяльності
позивача.

В якості свідка судом допитано
головного державного ревізора
інспектора відділу контрольно -
перевірочної роботи доходів і зборів
фізичних осіб управління доходів і
зборів з фізичних осіб Вінницької ОДПІ
ОСОБА_4.

Свідок пояснила, що вона проводила
позапланову виїзну перевірку фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 За
результатами перевірки у Акті №
742/1701/НОМЕР_3 від 26.03.2014 року
задокументовано висновок про
безпідставне формування позивачем
податкового кредиту. При цьому
підставою для вказаного висновку стало
віднесення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість сплаченого в ціні придбаного
позивачем автомобіля «Fiat Nuovo Doblo Cargo» .
На думку свідка, враховуючи те, що під
час перевірки не підтверджено
використання вказаного транспортного
засобу у господарській діяльності
позивача, податковий кредит у зв'язку
із його придбанням сформовано
неправомірно.

Заслухавши пояснення представників
сторін, покази свідків надавши оцінку
письмовим доказам суд дійшов висновку
про наявність підстав для задоволення
позову із наступних мотивів.

26.03.2014 року Вінницькою ОДПІ проведено
документальну позапланову перевірку
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
питань достовірності відображення
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту за вересень 2013 року. За
результатами перевірки Вінницькою
ОДПІ ГУ Міндоходів у Вінницькій
області було складено Акт № 742 /1701/
НОМЕР_3 від 26.03.2014 р. (а.с. 7-10).

У вказаному Акті перевірки,
задокументовано висновки про
порушення позивачем норм п. 198.3 ст. 198 ПК
України, внаслідок чого допущено
завищення суми від'ємного значення із
податку на додану вартість на суму 21173
грн. та занижено суму податкового
зобов'язання із податку на додану
вартість на 477,00 грн.

Фактичний склад наявного на думку
відповідача порушення полягав у тому,
що позивачем віднесено до складу
податкового кредиту суму ПДВ сплачену
в ціні товару при купівлі
товарно-матеріальних цінностей, які в
подальшому не були продані та в
залишках товарно-матеріальних
цінностей станом на 30.09.2013 року не
рахуються, а саме автомобіль (фургон
малолітражний - В) «Fiat Nuovo Doblo Cargo», який
при цьому, на думку відповідача, в межах
здійснення господарської діяльності
платником не використовувався. При
цьому, як на обставину що підтверджує
вказаний висновок відповідач зіслався
на свідоцтво про реєстрацію
транспортного засобу із якого
встановлено, що, даний
автотранспортний засіб зареєстровано
на ОСОБА_1 як фізичну особу.

Виходячи із наведеного, на думку
відповідача, позивачем незаконно
сформовано податковий кредит на
підставі податкових накладних № 33 від
06.08.2013p., на суму ПДВ 2165,00 грн. та № 104 від
28.08.2013 року на суму ПДВ 19485 грн.
(виписаних при купівлі автомобіль
(фургон малолітражний - В) «Fiat Nuovo Doblo
Cargo») чим порушено п. 198.3 ст.198
Податкового кодексу України.

Висновки Акту перевірки № 742 /1701/ НОМЕР_3
від 26.03.2014 р. стали підставою для
прийняття оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення форми «Р» від
18.02.2014 р. № згідно з яким позивачу
було визначено (збільшено) зобов'язання
з ПДВ на загальну суму 596 грн. 25 коп., з
яких 477 грн. - основний платіж та

119 грн. 25 коп. - штрафна санкція; та
податкового повідомлення-рішення
форми «В4» від 18.02.2014 року №
згідно з яким позивачу зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на суму 21173 грн.

Надаючи оцінку оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням,
суд виходить із наступного.

Згідно п. 200.1 - 200.3 ПК України, сума
податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 198.1 ст. 198 ПК України
передбачено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення в тому числі операцій
з придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п. 198.3 ст. 198 ПК України).

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

При цьому, в силу п. 198.6 ст. 198 ПК України,
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Судом встановлено, що позивач придбав у
Приватного підприємства «Віталавто»
автомобіль (фургон малолітражний - В)
«Fiat Nuovo Doblo Cargo» куз. № НОМЕР_4 вартістю
129900 (сто двадцять дев'ять тисяч
дев'ятсот) грн. 00 коп. ПДВ 21 650 (двадцять
одна тисяча шістсот п'ятдесят) грн. 00
коп.. Факт укладення та виконання
договору купівлі - продажу стороною
відповідача не оспорюється, крім того
підтверджується наступними
документами:

рахунком-фактурою від 05 серпня 2013 року
№ СФ-0044658 (а.с. 21);

платіжними дорученнями № 95 від 06
серпня 2013 року та № 103 від 28 серпня 2013
року (а.с. 25);

видатковою накладною № РН-451 від 28
серпня 2013 року (а.с. 22);

довідкою-рахунком № 112377 від 28 серпня 2012
року (а.с. 20);

податкові накладні № 33 від 06.08.2013 року
на суму ПДВ 2165, 00 грн., № 104 від 28.08.2013
року на суму ПДВ 19485, 00 грн. (а.с. 23-24).

На підставі зазначених податкових
накладних позивачем віднесено до
складу податкового кредиту суму ПДВ в
розмірі 21 650 грн.

При цьому, в ході проведення перевірки
та при розгляді справи у суді було
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при поданні
Декларації платника податку на додану
вартість за вересень 2013 року (а.с. 14-15)
було подано додаток № 8 «Заява на
відмову постачальника надати
податкову накладну (порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних)» (а.с. 16) в якій
зазначено податкові накладні № 33 від
06.08.2013 р. на придбання автомобіля
(фургон малолітражний - В) «Fiat Nuovo Doblo
Cargo» куз. № НОМЕР_4 від ПП «Віталавто»
на суму 2165,00 грн., № 104 від 28.08.2013 р. на
придбання автомобіля (фургон
малолітражний - В) «Fiat Nuovo Doblo Cargo» куз. №
НОМЕР_4 від ПП «Віталавто» на суму ПДВ
19485,00 грн. та їх недолік, а саме
відсутність у таких реєстраційного
номеру облікової картки платника
податків та номеру свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість (покупця).

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України
передбачено, що платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну.

Водночас, у разі відмови продавця
товарів/послуг надати податкову
накладну або в разі порушення ним
порядку її заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі покупець
таких товарів/послуг має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву із скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум податку до складу
податкового кредиту. Таке право
зберігається за ним протягом 60
календарних днів, що настають за
граничним терміном подання податкової
декларації за звітний (податковий)
період, у якому не надано податкову
накладну або порушено порядок її
заповнення та/або порядок реєстрації в
Єдиному реєстрі. До заяви додаються
копії товарних чеків або інших
розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг (п. 201.10
ст. 201 ПК України).

Отже, позивач правомірно скористався
своїм правом на формування податкового
кредиту на підставі заяви із скаргою на
постачальника товару ПП «Віталавто»
який видав податкову накладну яка не
відповідала встановленим вимогам. Крім
того, до Заяви (додаток № 8 до
Декларації) позивачем подано усі
необхідні документи, що підтверджують
факт отримання придбаного у ПП
«Віталавто» автомобіля, що і не
заперечувалось відповідачем. При цьому
такі документи надавались також і під
час податкової перевірки, що видно із
Акту перевірки № 742 /1701/ НОМЕР_3 від
26.03.2014 р. (а.с. 7-зворот - 8).

Незважаючи на те, у відповідача виникли
сумніви у законності формування
податкового кредиту позивачем при
купівлі вказаного вище транспортного
засобу з огляду на висновок про
невикористання такого у господарській
діяльності Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1.

Суд критично оцінює доводи відповідача
з огляду на слідуюче.

Як встановлено із наказу № 1 від 29
серпня 2013 року (а.с. 26) позивач ввів
автомобіль Fiat Nuovo Doblo Cargo куз. № НОМЕР_4 в
експлуатацію з 01 вересня 2013 року. Крім
того, автомобіль знаходиться на
балансі в позивача, як основний засіб,
що підтверджується інвентарним
списком основних засобів (а.с. 27), актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів,
інвентарною карткою обліку основних
засобів, довідкою про наявність
основних засобів виробництва (а.с. 28-30).

Під час податкової перевірки
встановлено, що згідно реєстраційних
даних видами господарської діяльності
позивача є: роздрібна торгівля книгами
в спеціалізованих магазинах; роздрібна
торгівля газетами та канцелярськими
товарами в спеціалізованих магазинах,
роздрібна торгівля іншими невживаними
товарами в спеціалізованих магазинах,
інші види роздрібної торгівлі поза
магазинами та надання інших допоміжних
комерційних

В підтвердження використання
придбаного автомобіля Fiat Nuovo Doblo Cargo у
власній господарській діяльності
позивачем надано суду подорожні листи
легкового автомобіля, товарно -
транспортні накладні, видаткові
накладні, податкові накладні, (а.с. 32-42)
із яких видно як те, що вказаний
автомобіль використовується у
господарській діяльності позивача так
і те, що господарська діяльність
позивача безпосередньо пов'язана із
транспортування канцелярських товарів
при якій використовується придбаний
автомобіль.

Крім того, із рахунку-фактури від 05
серпня 2013 року № СФ-0044658 (а.с. 21),
платіжного доручення № 95 від 06 серпня
2013 року та № 103 від 28 серпня 2013 року (а.с.
25), видаткової накладної № РН-451 від 28
серпня 2013 року (а.с. 22), довідки-рахунка
№ 112377 від 28 серпня 2012 року (а.с. 20) видно,
що стороною (покупцем) автомобіля є
саме фізична особа - підприємець
ОСОБА_1. Більше того, із Акту перевірки
(а.с. 7-зворот) видно, що позивач
використовує у підприємницькій
діяльності рахунок № НОМЕР_5 відкритий
у ПАТ «ВТБ Банк» (МФО 321767). Саме із
вказаного рахунку і проводилась оплата
вартості придбаного у ПП «Віталавто»
автомобіля, що видно із платіжного
доручення.

При цьому суд не бере до уваги доводи
відповідача із посиланням на Свідоцтво
про реєстрацію транспортного засобу
(а.с. 73) про те, що такий зареєстровано
саме на ОСОБА_1 як фізичну особу, а не
фізичну - особу - підприємця з огляду на
наступне.

Процедура державної реєстрації
(перереєстрації), зняття з обліку
автомобілів, врегульована Порядком
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 7 вересня 1998 р. № 1388.

Із п.п. 2, 6 зазначеного Порядку
прослідковується висновок про те, що
власником транспортних засобів можуть
бути виключно фізичні або юридичні
особи. При цьому реєстрація
транспортних засобів на фізичних осіб
підприємців чинним законодавством не
передбачена. Тому, доводи відповідача
про те, що суб'єктом права власності на
автомобіль Fiat Nuovo Doblo Cargo є ОСОБА_1 як
фізична особа, а не фізична - особа -
підприємець не спростовують
можливість використанні автомобіля у
підприємницькій діяльності позивача.

Додатково такий висновок
підтверджується і нормою ч. 1 ст. 320 ЦК
України, в силу якої власник має право
використовувати своє майно для
здійснення підприємницької
діяльності, крім випадків,
встановлених законом.

Резюмуючи наведене, суд доходить
висновку, що доводи відповідача
відносно невикористання Фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 придбаного
у ПП «Віталавто» автомобіля (фургон
малолітражний - В) «Fiat Nuovo Doblo Cargo» куз. №
НОМЕР_4 спростовуються дослідженими
судом доказами, а тому є незаконними
висновки акту перевірки про
безпідставне формування позивачем
податкового кредиту на суму податку на
додану вартість сплаченого у ціні при
купівлі вказаного транспортного
засобу. Звідси є протиправними і такими
що підлягають скасування оскаржувані
податкові повідомлення - рішення №
від 18.02.2014 року та № від
18.02.2014 р. які прийняті на підставі
зазначених вище висновків.

При розподілі судових витрат суд
керується ч. 1 ст. 94 КАС України, в силу
якої якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення
Вінницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області від 18 лютого 2014 року № та
№ .

Стягнути із Державного бюджету України
в користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду
судовий збір в сумі 182 грн. 70 коп. (сто
вісімдесят дві гривні сімдесят
копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Богоніс Михайло
Богданович