Справа № 872/17381/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2014 рокусправа № 808/7621/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційні скарги Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Гора-Україна", Токмацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області на постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року у справі № 808/7621/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Гора-Україна" до
Токмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, №,
№ від 12.09.2013р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Токмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про скасування податкових
повідомлень-рішень від 12.09.13 року
№ №, №.

Позовні вимоги обґрунтовано незгодою з
висновками відповідача щодо порушення
позивачем норм податкового
законодавства. Так зазначає, що надання
комісіонером послуг по договору
комісії мало місце та як наслідок -
реалізація продукції, а фактичні
витрати по стимулюванню продажу
товарів також пов'язані з реалізацією
та підтверджені відповідними
первинними документами. Включення суми
ПД до складу податкового кредиту по
податковій накладній виписаній на
виконання договору оренди, здійснено
відповідно до норм чинного
законодавства. Крім того, включення до
складу податкового кредиту квітня -
травня 2013 року суму ПДВ по податкових
накладних, які були виписані в межах 365
днів здійснено відповідно до ч. 3 ст. 198
ПКУ.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня
2013р. позов було задоволено частково, в
частині включення до складу
податкового кредиту квітня - травня 2013
року суму ПДВ по податкових накладних,
які були виписані в межах 365 днів.
Частково скасовані податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2013
року:№ форми «Р» в частині
нарахування основного платежу 228 348 грн.
та штрафних санкцій 114 174, 50 грн.; №
форми "В4", в частині нарахування 158 697
грн. В іншій частині у задоволенні
позову відмовлено.

Позивачем та відповідачем на вказане
рішення суду подані апеляційні скарги.

Позивач в апеляційній скарзі просить
скасувати рішення в частині відмови у
задоволенні позову та в цій частині
позов задовольнити. Скарга
обґрунтована порушенням судом першої
інстанції норм матеріального права.
Так формування податкового кредиту за
результатами виконання договорів про
надання послуг здійснено відповідно до
норм чинного законодавства, а
отримання таких послуг
підтверджується матеріалами справи.
щодо формування податкового кредиту за
результатами виконання договору
оренди, зазначає, що такий договір є
лізинговою операцією і не є
довгостроковим, а тому позивачем було

дотримано норму п. 198.2 ст. 198 ПК України.
Також зазначає, що додатково були
надані разом із запереченнями до акту
перевірки і копії первинних
документів, які не взяті до уваги
відповідачем та судом.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та в цій частині
відмовити у задоволенні позову. Скарга
обґрунтована тим, що позивачем при
формуванні податкового кредиту не було
подано скарг на постачальників товару
(послуг).

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
податкової інспекції підтримав, просив
її задовольнити з підстав в ній
викладених, у задоволенні скарги
позивача просив відмовити.

Позивач про день та час розгляду скарги
повідомлений належним чином.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, колегія суддів вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
відповідачем було проведено
позапланову виїзну перевірку позивача
з питань достовірності нарахування
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість по декларації за
травень 2013 року, за результатами якої
складено акт №286/22/31135941 від 22.08.2013р.

Перевіркою встановлено завищення
позивачем податкового кредиту на
загальну суму 502 499 грн., з яких: 74 454 грн.
(у квітні 13 200грн. та у травні 61 254 грн.) у
зв'язку з включенням до складу
податкового кредиту ПДВ по податкових
накладних виписаних ТОВ «Гора-Маркет»
за комісійну винагороду та компенсацію
послуг по стимулюванню продажу
товарів; 387 045 грн. (у квітні 303 908 грн. та у
травні 83 137 грн.) у зв'язку з включенням
до складу податкового кредиту ПДВ по
податкових накладних виписаних в
минулі періоди; - 41 000 грн. у зв'язку з
включенням до складу податкового
кредиту ПДВ по податковій накладної
виписаної на виконання договору оренди
обладнання, укладеному позивачем з ТОВ
«Гора Україна» - власником обладнання.

За результатами перевірки
відповідачем прийняті податкові
повідомлення-рішення від 12.09.2013 року
форма «Р» № , форма «В4» № ,
форма «В1» № , якими ТОВ
«ГОРА-Україна» визначено податкове
зобов'язання з податку на додану
вартість.

Так відповідачем було встановлено
порушення пп. 14.1.181, п.14.1 ст., 14, п.198.2, п.198.6
ст. 198, п.201.1 ст. 201 ПК України - завищення
суми податкового кредиту за квітень
2013р. на суму 83137грн. в результаті
включення до складу податкового
кредиту звітного податкового періоду
по податковим накладним виписаних в
іншій звітний період.

Як встановлено судом першої інстанції,
податкові накладні виписані у 2012р (а.с.
14-16 Т2) та зареєстровані в Єдиному
реєстрі податкових накладних, були
включення до складу податкового
кредиту звітного податкового періоду -
квітень 2013р. в межах 365днів.

Відповідно до ч. 3 п.п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України у разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати складання
податкової накладної".

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

У разі якщо платник податку не включив
у відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Таким чином колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позивачем правомірно
включено суму податку на додану
вартість у розмірі 83137грн. до
податкового кредиту квітні 2013р. по
податковим накладним виписаних в
минулі періоди.

Таким чином апеляційна скарга
відповідача в частині оскарження
рішення суду першої інстанції не
підлягає задоволенню.

Щодо правомірності формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
«ГОРА-Маркет» за договором комісії та
за договором оренди обладнання, в
задоволенні позовних вимог в цій
частині судом першої інстанції було
відмовлено, слід зазначити наступне.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає, зокрема, у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
встановлено, що датою виникнення права
платника податку на внесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Проте враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства, у ході розгляду
справи судом повинні оцінюватися
документи, надані платником податків
на підтвердження свого права на
податковий кредит з ПДВ та формування
валових витрат.

Перш за все такі документи повинні бути
достовірними, тобто відображати
реальні події. У зв'язку із цим навіть
бездоганно оформлений документ не
може підтверджувати право на
податковий кредит у тому випадку, якщо
у ході розгляду справи буде
встановлено невідповідність
фактичного й задокументованого
платником податків руху активів.

Як зазначає відповідач та ґрунтує свої
висновки на відсутності підтвердження
виконання господарських відносин з
контрагентами за перевіряє мий період.

Судом встановлено, що 01.10.2012 року між
позивачем та ТОВ «Гора-Маркет» був
укладений договір комісії № 01/10/12 за
умовами якого ТОВ «Гора-Маркет»
(Комісіонер) зобов'язаний від свого
імені за винагороду реалізувати на
території України консервовану
продукцію (товар). П.1.2 вказаного
договору передбачає видачу
довіреності. Реалізація переданого
товару здійснюється за ціною
зазначеною в специфікації. Також
укладались три додаткові угоди п. 3
договору щодо розрахунків та
винагороди (а.с. 163-168 Т1).

Як на доказ виконання вказаних
договорів позивачем надано до
матеріалів справи акти, рахунки та
податкові накладні.

Також позивачем надано до матеріалів
справи надані договір на продаж
товарів ТОВ "Гора-Маркет" та ТОВ
"АТБ-маркет" №35755 від 01.01.2013, договір про
надання послуг ТОВ "АТБ-маркет" №35756 від
01.01.2013. (види яких визначено у додатку до
договору).

Як доказ їх виконання надані акти
виконаних робіт; рахунки на оплату
послуг та податкові накладні.

Відповідачем встановлено та не
спростовано в суді першої інстанції, що
відповідно до оборотно-сальдової
відомості бухгалтерського рахунку 631
"розрахунки з постачальниками" та даних
банківських виписок за період з 01.06.2012
по 31.05.2013 оплата за надані послуги не
здійснювалася.

Як результат отримання таких послуг
позивачем надані акти приймання-здачі
виконаних робіт, проте такі не містять
зміст і обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції,
будь-якого звіту, які товари та їх обсяг
передано для реалізації тощо.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції в цій частині не
спростовують.

Щодо правомірності формування
податкового кредиту по
взаємовідносинам з власником
орендованого обладнання за договором
оренди обладнання № 01/09/11 від 01.09.2011р.
укладеного між позивачем - ТОВ
«ГОРА-України (виробник) та ТОВ "Гора
Україна" (не виробник, власник
обладнання) за умовами якого
передбачено передачу в оренду
укупорочна машина, паровакуумне
обладнання та конденсатовідводчики,
суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позовних вимог в цій
частині зазначив, що оскільки
відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПКУ: датою
виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами), та позивачем до
перевірки не надавались акти виконання
послуг з надання обладнання в оренду за
квітень та травень 2012 та не надавались
акти виконаних робіт за період з
01.06.2012р. по 31.05.2013р.

Посилання позивача на надання таких
первинних документів до заперечень на
акт перевірки (лист від 09.09.2013р.)
спростовуються матеріалами справи,
оскільки відповідно відповідачем
розглядались заперечення від 02.09.2013р.
які не містили додатків. Доказів
направлення, подання безпосередньо до
податкового органу, позивачем лист від
09.09.2013р. з додатками, відсутні. Таким
чином суд першої інстанції вірно
врахував норму п. 44.6 ст. 44 ПК України.

Позивач в апеляційній скарзі
посилається на те, що вказаний договір
оренди є лізинговою операцією і не є
довгостроковим договором.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем було укладено договір оренди
обладнання № 01/09/11 від 01.09.2011р. з ТОВ
"Гора Україна" (не виробник, власник
обладнання).

Оскільки умовами договору не
передбачено умов визначених пп. «Б»
14.1.97 п. 14.1 ст. 14 ПК України, а отже такий
не є договором фінансового лізингу.

Що стосується договорів оперативного
лізингу, у орендаря (лізингоотримувача)
за оперативним лізингом - платника ПДВ
податкові кредит, згідно з п. 198.2 ст. 198
розд. V ПК України, виникає у загальному
порядку, тобто за датою, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: дата списання коштів з
банківського рахунка орендаря на
рахунок орендодавця у вигляді орендної
плати або дата нарахування лізингового
платежу орендарю за результатами
податкового періоду, в якому
здійснюється таке нарахування

Відповідно акту перевірки та не
спростовано у ході розгляду справи,
акти виконання послуг з надання
обладнання в оренду за квітень та
травень 2012 та не надавались акти
виконаних робіт за період з 01.06.2012р. по
31.05.2013р. Відповідно даних
оборотно-сальдової відомості
бухгалтерського рахунку 631
„Розрахунки з постачальниками"
Позивача (виробник) по якому станом на
звітну дату рахується дебіторська
заборгованість по розрахункам з ТОВ
„Гора Україна" (не виробник), також
станом на 31.05.2013р. в сумі 580895 грн.
відсутні нарахування орендної плати по
Кт рахунку 631 „Розрахунки з
постачальниками" за період з 01.06.2012р. по
31.05.2013р.

Відповідно п.198.6 ст.198 ПКУ не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Таким чином колегія суддів
погоджується з доводами суду першої
інстанції в частині відмови у
задоволенні позовних вимог, а
апеляційна скарга позивача також
задоволенню не підлягає.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах доводів
апеляційних скарг, з урахуванням
наданих доказів, рішення суду першої
інстанції є таким, що прийнято у
відповідності з вимогами
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Гора-Україна", Токмацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 24 жовтня 2013
року у справі № 808/7621/13-а за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю " Гора-Україна" до
Токмацької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень №, №,
№ від 12.09.2013р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено
13 серпня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник