Справа № 826/19451/13-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Губської О.А.

суддів
Парінова А.Б., Беспалова О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Києві апеляційну
скаргу Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товару №100250000/2013/500007/2
від 04.06.2013, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів, в якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення
відповідача про коригування митної
вартості товару №100250000/2013/500007/2 від
04.06.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 лютого 2014 року позов задоволено
повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, відповідач
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального права, а також неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, просив його
скасувати та ухвалити нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, постанова
суду - без змін з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач згідно вантажно-митної
декларації від 04.06.2013 №100250000/2013/028581
подало Київській регіональній митниці
до митного оформлення товар "Лосось
атлантичний роду Salmo salar (Слмон Салар)»,
охолоджений, з головою, без нутрощів,
склад: риба, без харчових добавок, без
приправ, без теплової кулінарної
обробки, не консервована,
транспортована у коробках із
пінопласту, заповнених льодом, клас
риби Sup, розмірні ряди: 6-7 кг - 842 короби,
чиста вага - 16241,50 кг. Дата виготовлення
29.05.13р., термін придатності 14.06.13р.
Виробник: Norway Royal Salmon AS. Торговельна
марка: NORWAY ROYAL SALMON. Країна виробництва:
Норвегія (NO)".

Митна вартість товару була
задекларована позивачем із
застосуванням першого методу (за ціною
договору), в розмірі 7,72 доларів США за
кг.

Для підтвердження заявленої митної
вартості товару ТОВ "Фоззі-Фуд" надано
митному органу: Картка обліку особи,
яка здійснює" операції з товарами (код
1602); Акт про проведення огляду товарів,
транспортних засобів (код 1701);
Міжнародна автомобільна накладна (CMR)
(код 2730); Книжка МДП (Carnet TIR) (код 2950);
Банківський платіжний документ, що
стосується товару від 28.05.2013 року № 309
(код 3001); Рахунок-фактура - про надання
транспортно-експедиційних послуг від
01.06.2013 року №2144 (код 3004); Рахунок-фактура
про-надання транспортно-експедиційних
послуг від 04.06.2013 року №TR1310555 (код 3004);
Документ, що підтверджує вартість
перевезення товару від 01.06.2013 року № 118
(код3007); Документ, що підтверджує
вартість перевезення товару від 01.06.2013
року № 133-32 (код 3007); Експертний висновок
ТПП-від 04.06.2013 року № Ц-286 (код 3015);
Рахунок-фактура (інвойс) від 29.05.2013 року
№ 643252 (код 3105); Пакувальний лист (код 3141);
Додаткова угода № 2 від 14,96.2012 ;року.(код
4103); Додаткова угода № 3 від 24.10.2012 року
(код 4103); Додаткова угода № 4 від 15.11.2012
року (код 4103); Зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі-продажу,
стороною якого є виробник товарів від
01.02.2010 року № 133 (код 4104); Ветеринарні
свідоцтва форм .Ф-1, Ф-2 (ввезення
товарів) (використовуються для
підтвердження проведення
ветеринарно-санітарного контролю при
митному оформленні товару)
(Держветфітослужба України) (код 5053);
Висновок державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
(код 5065); Довідка про проведення
декларування валютних цінностей (код
5090); Сертифікат відповідності (код 5111);
Декларація виробника (код 5111) ; Лист
виробника від 02.01.;2013 року;(код 5.118);
Інформація про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару (наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Санітарно-епідеміологічний контроль
здійснено") (код 5501); Інформація про
позитивні результати здійснення
екологічного контролю товару
(наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампу
"Екологічний контроль ввіз/вивіз
дозволено") (код 5502); Інформація про
позитивні результати здійснення
фітосанітарного контролю товару
(наявність на товаросупровідних
документах відбитку штампів "Ввезення
в Україну дозволено", або "Транзит по
Україні дозволено", або "Вивезення з
України дозволено") (код 5503); Сертифікат
про походження товару загальної форми
(код 7011); Ветеринарний сертифікат
країни відправлення (код 9000);
Банківська виписка від 28.05.2013року (код
9000); Виписка по особовому рахунку
від28.05.2013 року (код 9000); Інформація з
біржі щодо вартості товару від
27.05.2013року (код 9000); Комерційна
пропозиція виробника (код 9000); Лист
постачальника стосовно льоду (код 9000);
Оборотно-сальдова відомість (код 9000);
Прайс-лист (код 9000); Якісне свідоцтво
(код 9000); Копія митної декларації країни
відправлення (код 9610).

Разом з тим, відповідач, посилаючись на
наявність обґрунтованого сумніву щодо
митної вартості товару, запропонував
декларанту надати додаткові документи
для підтвердження митної вартості
товару, а саме: інші платіжні та
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару в
зв'язку з розбіжностями у інвойсі та
експортній декларації країни
відправлення та заявленій декларації
та експортному висновку ТПП по умовам
поставки. Для підтвердження витрат на
транспортування декларантом
відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ необхідно
подати транспортні (перевізні)
Документи; а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів.

У відповідь, позивач листом від 04.06.2013
року вих. № 465, додатково надав митному
органу: документ, що підтверджує
вартість перевезення товару від 01.06.2013
року № 118 (код 3007); документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару від 01.06.2013 року № 133-32 (код 3007);
рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг від
01.06.2013 року №2144 (код 3004); рахунок-фактура
про надання транспортно-експедиційних
послуг від 04.06.2013 року № TR1310555 (код 3004).

За наслідками опрацювання митної
декларації та додатково наданих
документів, відповідач прийняв рішення
про коригування заявленої митної
вартості товарів від 04.06.2013
№100250000/2013/500007/2, яким було скориговано
митну вартість поставленого товару "
Лосось атлантичний роду Salmo salar (Слмон
Салар), виробник Norway Royal Salmon AS, країна
виробництва Норвегія", з 7,72 доларів США
за кг. до 8,29 доларів США за кг, за шостим
(резервним) методом.

Згідно з даним рішенням, відповідачем
зазначено, що митна вартість
імпортованих товарів не може бути
визначена за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції): неподання основних
документів, які підтверджують
відомості про заявлену митну вартість
товарів (згідно з переліком, наведеним
у ст.. 53 МК України); невідповідність
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у Главі 9 МК України. У
митного органу наявна інформація щодо
числових значень складових митної
вартості та інших умов, що могли
вплинути а ціну товарі, яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості. Перелік
вимог митного органу щодо надання
додаткових документів: відповідно до
ст.. 53 МК України.

Також зазначено, що метод 2-а не був
використаний у зв'язку з відсутністю
цінової інформації на ідентичні
товари, метод 2-б не використаний у
зв'язку з відсутністю цінової
інформації на подібні товари, методи 2-в
та 2-г не застосовуються через
відсутність основи для віднімання
(додавання) вартості.

Позивач, посилаючись на відсутність
підстав для коригування відповідачем
заявленої позивачем митної вартості
товарів, невідповідність
оскаржуваного рішення вимогам ст.ст. 53,
54, 55, 58 МК України, а також на те що до
митного оформлення, на його думку, було
подано документи, які містили повну і
достовірну інформацію про вартість
оцінюваного товару, що підтверджує
правильність заявленої позивачем
митної вартості товарів за першим
методом (за ціною договору), звернувся
до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, з яким погоджується
апеляційний суд, про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог, при цьому виходив з
наступного.

Відповідно до ст. 49 МК України митною
вартістю товарів, які переміщуються
через митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Приписи ч. 1 ст. 52 МК України визначають,
що заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 52 Митного кодексу
декларант або уповноважена ним особа,
які заявляють митну вартість товару,
зобов'язані заявляти митну вартість,
визначену ними самостійно, у тому числі
за результатами консультацій з митним
органом; подавати митному органу
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; нести всі
додаткові витрати, пов'язані з
коригуванням митної вартості або
наданням митному органу додаткової
інформації.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товару визначено у ст. 53
МК України.

Відповідно до частин 1-3 ст. 53 Митного
кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
митному органу документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості;2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності;3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару;5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню;8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом);3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);4) виписку з бухгалтерської
документації;5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів;6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;7) копію
митної декларації країни
відправлення;8) висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Відповідно до частин 2-7 ст. 54 Митного
кодексу України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(ч. 2).

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу (ч. 3).

Митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний: 1)
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; 2) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію про причини, за яких
заявлена ними митна вартість не може
бути визнана; 3) надавати декларанту або
уповноваженій ним особі письмову
інформацію щодо порядку і методу
визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання митним
органом заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю; у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом; у
разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої статті 55 цього Кодексу (ч. 4).

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право: 1)
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; 2) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
письмово запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; 3) у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів; 4) проводити в
порядку, визначеному статтями 345-354
цього Кодексу, перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
після їх випуску; 5) звертатися до
митних органів інших країн із запитами
щодо надання відомостей, необхідних
для підтвердження достовірності
заявленої митної вартості; 6)
застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю (ч. 5).

Митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: 1) невірно проведеного
декларантом або уповноваженою ним
особою розрахунку митної вартості; 2)
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 3) невідповідності
обраного декларантом або
уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 цього
Кодексу; 4) надходження до митного
органу документально підтвердженої
офіційної інформації митних органів
інших країн щодо недостовірності
заявленої митної вартості (ч. 6).

У разі якщо під час проведення митного
контролю митний орган не може
аргументовано довести, що заявлено
неповні та/або недостовірні відомості
про митну вартість товарів, у тому
числі невірно визначено митну вартість
товарів, заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично (ч. 7).

За правилами Митного кодексу України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Відповідно до частини 5 ст. 55 Митного
кодексу України декларант може
провести консультації з митним органом
з метою обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі.

Частинами 7 та 8 ст. 55 Митного кодексу
України встановлено, що у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням митного органу про
коригування заявленої митної вартості
товарів митний орган за зверненням
декларанта або уповноваженої ним особи
випускає товари, що декларуються, у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю цих
товарів, визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Перелік методів визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, визначено ст. 57
Митного кодексу України.

Так, згідно ст. 57 МК України визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

З аналізу наведених норм законодавства
з питань митної справи вбачається, що
право митного органу на витребування
від декларанта додаткових документів
виникає лише у разі наявності
обґрунтованого сумніву у повноті
та/або достовірності відомостей про
митну вартість товарів, однією з
підстав виникнення якого є виявлення
розбіжностей у поданих декларантом
документах і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів.

При цьому, колегія суддів враховує
позицію Верховного Суду України у
справі № 21-148а14 (постанова від 17 червня
2014 року), згідно з якою витребувати
необхідно ті документи, які дають
можливість пересвідчитися у
правильності чи помилковості
задекларованої митної вартості, а не
всі документи. Ненадання витребуваних
документів може бути підставою для
визначення Митницею митної вартості
самостійно, якщо подані документи не
спростовують сумніву у правильності
задекларованої митної вартості.

Так, відповідач, розпочинаючи
процедуру консультації та
витребовуючи додаткові документи,
мотивував наявність сумніву у
заявленій позивачем митній вартості
виявленими розбіжностями, зокрема в
поданій до митного оформлення CMR від
01.06.13р. № 2013/06, інвойсі від 29.05.13р. № 643252
та додатковій угоді від 15.11.13р. №4 до
контракту від 01.02.10р. № 133 зазначено
умови поставки CIP Klaipeida, проте у митній
декларації від 04.06.2013
№100250000/2013/028581зазначено умови поставки
FCA Klaipeida. Крім того, у поданих позивачем
інвойсі від 04.06.13р. № ТR1310555 та довідці
про транспортні витрати від 01.06.13р. №
133-132 не співпадає номер транспортного
засобу із номером транспортного засобу
на якому здійснювалося міжнародне
перевезення перевезення.

У відповідь, позивач листом від 04.06.2013
року вих. № 465, додатково надав митному
органу: документ, що підтверджує
вартість перевезення товару від 01.06.2013
року № 118 (код 3007); документ, що
підтверджує вартість перевезення
товару від 01.06.2013 року № 133-32 (код 3007);
рахунок-фактура про надання
транспортно-експедиційних послуг від
01.06.2013 року №2144 (код 3004); рахунок-фактура
про надання транспортно-експедиційних
послуг від 04.06.2013 року № TR1310555 (код 3004).

З цього приводу, колегія суддів
враховує, що зі змісту додаткової угоди
до контракту від 01.02.10р. № 133 поставка
товару здійснюється на умовах CIP Klaipeida,
Литва, дана інформація дублюється,
також в CMR від 01.06.13р. № 2013/06 та інвойсі
від 29.05.13р. № 643252

З довідки про транспортні витрати від
01.06.13р. № 133-132 вбачається, що місце
завантаження товару є Клайпеда (Литва),
при цьому відповідно до довідки про
транспортні витрати від 01.06.13р. до
Договору №24 від 13.03.12р. стосовно
замовлення № 1323-132 місце завантаження
товару є Клайпеда (Литва), а місце
розвантаження Київ (Україна).

При цьому, як спосіб поставки товару FCA
так і CIP відповідно до Інкотермс 2000
передбачають включення в ціну товару
також вартість транспортування такого
товару до названого пункту
призначення, а саме до названого
перевізника, за таких обставин
здійснення поставки тим чи іншим
способом жодним чином не впливає на
вартість поставленого товару.

Стосовно посилань відповідача на
розбіжності щодо номеру транспортного
засобу, яким безпосередньо
здійснювалося міжнародне перевезення
та таким номером зазначеним в інвойсі
від 04.06.13р. № ТR1310555 та довідці по
транспортні витрати від 01.06.13р. № 133-132,
позивач не заперечує тієї обставини, що
компанією перевізником було допущено
помилку у супроводжуючій документації
помилково зазначивши невірний номер
транспортного засобу.

Також колегія суддів зауважує, що
відповідач не наводить будь-яких
аргументів на підтвердження того, що ця
помилка будь-яким чином вплинула на в
числові значення складових митної
вартості.

Отже, твердження митного органу про
неможливість підтвердження митної
вартості товарів є безпідставними і
повністю спростовуються наданими до
митного оформлення документами, а
також додатково наданими документами.

Відповідач не надав доказів того, що
документи, подані позивачем для
митного оформлення товару, є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації та не
зазначив об'єктивних причин, які
виключали використання першого методу
та не встановив жодної із вказаних
обставин, які унеможливлюють
визначення митної вартості товару за
першим методом.

При цьому, апеляційний суд враховує, що
неподання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товарів за першим методом, не
є достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості. Аналогічна правова
позиція викладена в постанові
Верховного Суду України у справі 21-262а12.

Відповідно до графи 33 розділу 2 Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 №598 та зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№883/21195, у випадку визначення митної
вартості оцінюваних товарів із
застосуванням резервного методу
(стаття 64 Кодексу) зазначаються
докладна інформація та джерела, які
використовувалися митним органом при
її визначенні.

Згідно зі статтею 64 Митного кодексу
України у разі якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 58 - 63 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) органами доходів і зборів
митних вартостях.

Матеріали справи не містять доказів, на
підставі яких відповідачем збільшено
позивачеві митну вартість товару з 7,72
доларів США за кг. до 8,29 доларів США за
кг.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що Київською регіональною
митницею безпідставно та
необґрунтовано застосовано резервний
метод визначення митної вартості, а
тому рішення про коригування митної
вартості товарів від 04.06.2013
№100250000/2013/500007/2, є протиправним.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
не знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційної скарги
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом
першої інстанції відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права, на підставі
повно і всебічно з'ясованих обставин в
справі, підтвердженими доказами, а
доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, то колегія суддів
апеляційної інстанції підстав для його
скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товару №100250000/2013/500007/2
від 04.06.2013 - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 лютого 2014 року -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
ухвали в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.А. Губська

Суддя
А.Б. Парінов

Суддя
О.О. Беспалов

Головуючий суддя
Губська О.А.

Судді:
Парінов А.Б.

Беспалов О.О.