Справа № 808/4090/14
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року (об 11 год. 55 хв.) Справа
№ 808/4090/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Батрак І.В.

за участю секретаря судового засідання
Батечко М.Д.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Запоріжжя

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Статор»

про стягнення витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
м.Запоріжжя (далі - УПФУ в Ленінському
районі м. Запоріжжя, позивач)
звернулось до Запорізького окружного
адміністративного суду (далі - суд) із
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Статор» (далі - ТОВ
«Статор», відповідач), в якому просить
стягнути з відповідача 2025,67 грн. витрат
на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах,
відповідно до п. «б» ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Позовні вимоги обґрунтовує приписами
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Закону України «Про
пенсійне забезпечення», Інструкцією
про порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1 та вказує, що
відповідачем не відшкодовуються до
Пенсійного фонду фактичні витрати на
виплату та доставку пільгової пенсії
за списком № 2 за період з березня по
травень 2014 року, у зв'язку із чим у
відповідача утворилася заборгованість
у розмірі 2025,67 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, проте 04.09.2014
надав до суду клопотання (вх. № 33495) про
розгляд справи за його відсутності.
Позовні вимоги підтримує в повному
обсязі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце слухання справи був повідомлений
належним чином, про причини неявки суд
не повідомив. Заперечення на адресу
суду не надходили.

Рекомендоване поштове відправлення,
яке містило повістку про виклик у суд
та надсилалось відповідачу за його
місцезнаходженням, внесеним до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, було
повернуто до суду з відміткою
відділення поштового зв'язку «за
закінченням терміну зберігання», а
відтак на підставі ст.ст.33, 167 КАС
України вважається таким, що було
вручено відповідачу та третій особі.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути справу по суті без
участі сторін, за наявними у справі
матеріалами.

У зв'язку із неявкою у судове засідання
всіх осіб, які беруть участь у справі,
на підставі приписів ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст.
41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, судом
встановлені наступні обставини.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Статор»
(ідентифікаційний код 19264339) є юридичною
особою, яка зареєстрована 15.02.1993 року
Ленінською районною адміністрацією
Запорізької міської ради, що
підтверджується Витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

ТОВ «Статор» відповідно до Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» від
26.06.1997 № 400/97-ВР (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин,
далі - Закон № 400/97-ВР) є платником збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування, а також платником
страхових внесків відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 № 1058-IV (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон №1058-IV).

Відповідно до виданих відповідачем
довідок про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
за відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, та на
підставі п. «б» ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
№1788-XII (у редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон №1788-XII) громадянам ОСОБА_1
(протокол № 202060 від 21.10.2008), ОСОБА_2
(протокол № 408 від 12.09.2012) призначена
пільгова пенсія.

ОСОБА_1 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на даному підприємстві, що враховано
при обчисленні плати, становить 5 р. 6,00
міс. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 55%. Сума
заборгованості відповідача по даному
пенсіонеру за період з березня по
травень 2014 року становить 1830,72 грн.

ОСОБА_2 працювала на підприємстві
відповідача та виконувала роботу, яка
згідно законодавства дає їй право на
пенсію на пільгових умовах. Стаж роботи
на даному підприємстві, що враховано
при обчисленні плати, становить 0 р. 7,10
міс. Відповідно частка плати даного
підприємства становить 5,92%. Сума
заборгованості відповідача по даному
пенсіонеру за період з березня по
травень 2014 року становить 194,95 грн.

Загальна сума заборгованості ТОВ
«Статор» перед Пенсійним фондом
України по фактичним витратам на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком № 2 по вищезазначеним
громадянам за період з березня по
травень 2014 року становить 2025,67 грн.

Розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» були
направлені відповідачу, проте сума
заборгованості ТОВ «Статор» сплачена
не була.

Громадянам ОСОБА_1, ОСОБА_2 фактично
виплачена пенсія за період з березня по
травень 2014 року, що підтверджується
довідками УПФУ в Ленінському районі
м.Запоріжжя, що містяться в матеріалах
справи.

Враховуючи несплату відповідачем суми
заборгованості у добровільному
порядку позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши норми законодавства,
суд вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади
і механізм функціонування системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, призначення,
перерахунку і виплати пенсій, надання
соціальних послуг з коштів Пенсійного
фонду.

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються Законами
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування», Законом України «Про
внесення змін до деяких законів
України» від 17.02.2000 року № 1461-III,
Інструкцією про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженою постановою
Правління Пенсійного фонду від 19.12.2003 №
21-1.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди.

До набрання чинності Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (до 01.01.2004 року)
діяв наступний порядок покриття витрат
ПФУ на виплату та доставку пільгової
пенсії.

До 17.02.2000 року обов'язок підприємств
відшкодовувати витрати ПФУ на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених за пунктами «б»-«з» ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» було передбачено ч. 2 ст.
13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», за якою підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до Пенсійного
фонду України плату, що покриває
витрати на виплату і доставку пенсій
відповідно до п. «б»-«з» цієї статті до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 цього
Закону в розмірі 50 процентів по
пенсіях, призначених у 1991 році, 60
процентів - у 1992 році, 70 процентів - у 1993
році, 80 процентів - у 1994 році, 90
процентів - у 1995 році і 100 процентів - з
1996 року.

Законом України «Про внесення змін до
деяких законів України» від 17.02.2000
№1461-III частину 2 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» було
виключено та одночасно цим же законом
доповнено пункт 1 статті 2 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
абзацом 4 такого змісту: «Для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б» - «з» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

Також Законом України «Про внесення
змін до деяких законів України» від
17.02.2000 № 1461-III абзац 3 пункту 1 статті 4
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
викладено в такій редакції:
встановлено ставку збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 100 відсотків від
об'єкту оподаткування, визначеного
абзацом четвертим пункту 1 статті 2
цього Закону для платників збору,
зазначених у пунктах 1 та 2 статті 1
цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що платниками
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування є суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності, їх об'єднання, бюджетні,
громадські та інші установи та
організації, об'єднання громадян та
інші юридичні особи, а також фізичні
особи - суб'єкти підприємницької
діяльності, які використовують працю
найманих працівників.

Статтями 2, 4 Закону України «Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування» визначені об'єкти
оподаткування та ставки збору.

Відповідно до ст. 3 вищезазначеного
Закону збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування платники збору
сплачують до Пенсійного фонду України
в порядку, визначеному законодавством
України.

Так, суб'єкти підприємницької
діяльності незалежно від форм
власності як платники збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування мають сплачувати збір у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, яким є фактичні витрати
на виплату і доставку пенсій,
призначених відповідно до пп. «б»-«з»
ст. 13 Закону «Про пенсійне
забезпечення».

Отже, згідно із Законом України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування» кожен роботодавець
зобов'язаний відшкодовувати державі, в
особі Пенсійного фонду України,
фактичні витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій, що зумовлюється
шкодою, заподіяною здоров'ю
працівників шкідливими та важкими
умовами праці.

Порядок та процедуру відшкодування
підприємствами витрат Пенсійного
фонду України на виплату та доставку
пенсій, призначених на пільгових
умовах, визначено Інструкцією про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, яка
затверджена постановою Правління
Пенсійного фонду від 19.12.2003 № 21-1.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Інструкції
передбачено, що платниками страхових
внесків є: підприємства, установи й
організації, створені відповідно до
законодавства України, незалежно від
форм власності, виду діяльності та
господарювання.

Згідно з п. 6.2. Інструкції витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
особам, які мають стаж, що дає право на
призначення цих пенсій на декількох
підприємствах, покриваються цими
підприємствами пропорційно стажу
роботи з урахуванням вимог абзацу
третього підпункту 1 пункту 2 розділу XV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування». При цьому стаж
роботи на останньому підприємстві
враховується у повному розмірі, а з
попередніх місць роботи осіб він
додається до стажу, необхідного для
призначення пенсій на пільгових
умовах.

Розмір сум до відшкодування на
поточний рік визначається відділами
надходження доходів органів
Пенсійного фонду України щорічно у
розрахунках фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до частини 2
«Прикінцевих положень» Закону 1058-IV
(згідно з додатками 6 та 7), які
надсилаються підприємствам до 20-го
січня поточного року та протягом 10 днів
з новопризначених (перерахованих)
пенсій (п. 6.4. Інструкції).

Підприємства щомісяця до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах. У разі
зміни розміру пенсії або настання
обставин, які впливають на суму
відшкодування (смерть пенсіонера,
зміна місця проживання та ін.), органи
Пенсійного фонду повідомляють про це
підприємства в місячний термін з
моменту виникнення цих обставин. (п. 6.8.
Інструкції).

У разі призначення пенсій на пільгових
умовах особам, які мають необхідний
стаж роботи не за місцем призначення
цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за
місцем призначення пенсії надсилає
повідомлення згідно з додатками,
зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції
для зазначених підприємств, у двох
примірниках через орган Пенсійного
фонду за місцезнаходженням цього
підприємства. Відшкодування сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, у таких випадках
здійснюється підприємством на рахунки
органу Пенсійного фонду за місцем його
реєстрації (п. 6.9. Інструкції).

Розрахунки фактичних витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
«б»-«з» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» складені з
дотриманням всіх необхідних вимог
Інструкції. Розмір сум відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій визначено позивачем з
дотриманням вимог Закону №1058-IV та
Інструкції, фактична виплата пенсії
підтверджується довідками, що
містяться в матеріалах справи.

Правомірність розрахунків сум, що
підлягають відшкодуванню,
підтверджено позивачем документами з
пенсійних справ осіб, яким призначено
пільгові пенсії. Такими документами є
довідки про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення
пенсії, протоколи про призначення
пенсій, розрахунки стажу, відомості про
розподіл пільгового стажу, довідки про
отриманий розмір пенсій. Вказані
документи свідчать про правильність
визначення пільгового стажу
пенсіонерів і відсотку відшкодування
відповідачем фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
по відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» за період з березня по
травень 2014 року у розмірі 2025,67 грн. є
доведеними, обґрунтованими та такими,
що підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Питання по судових витратах не
вирішується, оскільки позивач
звільнений від їх сплати у
встановленому порядку, а ст. 94 КАС
України не передбачено їх стягнення у
даних випадках.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Статор»
(ідентифікаційний код 19264339) на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м.Запоріжжя 2025,67
грн. (дві тисячі двадцять п'ять гривень
67 копійок) витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, відповідно до п. «б»
ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» на р/р 1079 - філія ЗОУ
ВАТ «Державний ощадний банк України»,
МФО 313957, код платежу 50020600.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
отримання такої постанови, апеляційної
скарги, з подачею її копії відповідно
до кількості осіб, які беруть участь у
справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В. Батрак