Справа № 643/9267/14-а
Суддя: Старостін В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.Справа № 643/9267/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Старостіна В.В.

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Московському районі м.
Харкова на ухвалу Московського
районного суду м. Харкова від 26.06.2014р.
по справі № 643/9267/14-а

за позовом Управління Пенсійного
фонду України в Московському районі м.
Харкова

до ОСОБА_1

про стягнення суми переплаченої
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Управління Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова (далі
Управління) звернулось до Московського
районного суду м. Харкова з позовом до
ОСОБА_1, в якому просить стягнути з
відповідача переплачену суму пенсії в
розмірі 150,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначило,
що відповідач перебуває на обліку та
одержує пенсію за віком з 24.09.2007, при
призначенні якої використовувались
дані персоніфікованого обліку та стаж
зараховано по 31.08.2007 включно.

Відділом персоніфікованого обліку
Управління Пенсійного фонду України у
Комінтернівському районі м. Харкова
повідомлено, що страхувальник ХКП
«Міськелектротранс» сплатив внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування по 31.10.2009. За період з 01.11.2009
по 31.12.2010 підприємство має
заборгованість перед Пенсійним фондом,
отже страховий стаж за цей період часу
не підтверджується. За період з 01.03.2011
по 01.06.2013 мається заборгованість по
сплаті єдиного соціального внеску і за
цей період страховий стаж також не
підтверджується.

Згідно довідки Управління Пенсійного
фонду України у Комінтернівському
районі м. Харкова, страхові внески ХКП
«Міськелектротранс» сплачено лише за
період з 01.01.2009 по 31.10.2009 та з 01.01.2011 по
28.02.2011, на підставі чого пенсійну справу
ОСОБА_1 перевірено і зробленим
перерахунком виявлено переплату
пенсії в сумі 150,02 грн.

Ухвалою Московського районного суду м.
Харкова від 26.06.14 року позов Управління
Пенсійного фонду України в
Московському район к. Харкова до ОСОБА_1
про стягнення суми переплаченої пенсії
залишено без розгляду.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду
першої інстанції, подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати вказану
ухвалу та направити справу до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги позивач посилається на
порушення судом першої інстанції при
прийнятті рішення норм процесуального
права, що призвело до неправильного, на
його думку, вирішення спору судом
першої інстанції.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС
України, колегія суддів вважає за
можливе розглянути справу у порядку
письмового провадження за наявними у
справі доказами.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, перевіривши рішення суду
першої інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд
першої інстанції виходив з того, що
відсутні підстави для поновлення
строку звернення до суду за захистом
своїх прав, порушених в 2009, 2011 роках.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 99 КАС України,
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється
шестимісячний строк, який, якщо не
встановлено інше, обчислюється з дня,
коли особа дізналася або повинна була
дізнатися про порушення своїх прав,
свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів. Це, насамперед,
обумовлено специфікою спорів, які
розглядаються в порядку
адміністративного судочинства, а
запровадження таких строків
обумовлене досягненням юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав
людини також свідчить про те, що право
на звернення до суду не є абсолютним і
може бути обмеженим, в тому числі і
встановленням строків на звернення до
суду за захистом порушених прав (справа
"Стаббігс на інші проти
Великобританії", справа "Девеер проти
Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99
КАС України, строк звернення до суду,
якщо не встановлено інше, обчислюється
з дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування строку
звернення до суду за захистом прав,
свобод та інтересів особи необхідно
з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені права цієї особи,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи,
порушення прав позивача відбувалося в
2009, 2011 роках, а тому позивач мав змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України,
пропущений з поважних причин
процесуальний строк, встановлений
законом, може бути поновлений судом за
наявності поважних причин його
пропуску.

Позивачем до суду першої інстанції не
надано доказів поважності пропуску
строку для звернення до
адміністративного суду з позовом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про відсутність підстав для
поновлення строку звернення до суду за
захистом своїх прав, порушених в 2009, 2011
роках.

Суд першої інстанції належним чином
оцінив надані докази і на підставі
встановленого, обґрунтовано залишив
позов без розгляду.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду
першої інстанції від 26.06.14 р. відповідає
вимогам ст. 159 КАС України, а тому
відсутні підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення фактичних обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п.1 ч.1
ст.199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, 206, 209, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Московському районі м. Харкова
залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м.
Харкова від 26.06.2014р. по справі №
643/9267/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Старостін
В.В.Судді(підпис) (підпис) Рєзнікова С.С.
Бегунц А.О.