Справа № 821/2326/14
Суддя: Циганій С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2326/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Циганій С.І.,

при секретарі: Чернієнко М.В.,

за участю представника позивача -
Загорулька Є.А., представника
відповідача - Юдіна В.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкових повідомленнь - рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТПК "Херсонський
ливарний завод" (далі - ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод", позивач)
звернулось до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- ДПІ у м.Херсоні, відповідач), в якому
просить скасувати податкові
повідомлення-рішення від 29.04.2014р.
№ на суму 46441,25 грн. та від 29.04.2014р.
№ на суму 74177,5 грн. винесені на
підставі акту позапланової невиїзної
перевірки від 10.04.2014р. №128/21-03-22-06/35469414
(далі - акт перевірки, акт)

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що висновки
податкового органу, викладені в акті
перевірки, не відповідають фактичним
обставинам справи, ґрунтуються на
припущеннях та суперечать вимогам
чинного законодавства.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги з
підстав викладених в позовній заяві, та
просив задовольнити їх в повному
обсязі. Зазначив, що висновки ДПІ у
м.Херсоні щодо допущення ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод" порушення
чинного законодавства не відповідають
дійсності, та спростовуються доводами
наведеними у позові.

Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував з підстав
викладених у запереченнях, що вважає
висновки акту перевірки правомірними,
а доводи позивача необґрунтованими.

Розглянувши матеріали справи та
документи, надані сторонами додатково,
заслухавши представників сторін, суд
вважає, позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню, з
наступних підстав.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, у т.ч.
на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Підставами для визнання незаконними
(нечинними) актів в судовому порядку та
їх скасування є невідповідність їх
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним (його
скасування) є також порушення у зв'язку
з прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
фізичної особи, підприємства чи
організації - позивача у справі.

З матеріалів справи встановлено, що в
квітні 2014 року Державною податковою
інспекцією у м.Херсоні проведено
позапланову невиїзну перевірку ТОВ
"ТПК "Херсонський ливарний завод" з
питань дотримання вимог податкового
законодавства з прибутку за 2013 рік та з
податку на додану вартість за липень 2013
року по взаємовідносинам з
контрагентом постачальником ТОВ
«Армабуд-Тех» (), та
подальшого використання придбаних у
вищевказаного
контрагента-постачальника
товарно-матеріальних цінностей,
відображення здійснених
фінансово-господарських операцій у
податковій звітності, про що складено
було складено акт перевірки.

За змістом акта перевірки у липні 2013
року між ТОВ «Армабуд-Тех» (Продавець)
та ТОВ "ТПК "Херсонський ливарний завод"
(Покупець) було укладено договір від
01.07.2013р. №1054, згідно з пунктом 1 якого,
Продавець зобов'язувався поставити, а
Покупець прийняти та оплатити барабан
дробометний. Крім того між ТОВ
«Армабуд-Тех» (Продавець) та ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод" (Покупець)
було укладено договір поставки від
01.07.2013р. №1045 про поставку коксу, чавун
переробного, чавуну літійного,
феросплаву, нікелю, силікокальцію,
металопрокату та інших матеріалів для
літійного виробництва.

Документування транспортного
перевезення та
вантажно-розвантажувальних робіт
проводилось ТОВ "Торгівельний Дім
Білецьких", замовник та
вантажоодержувач - ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод",
вантажовідправник - ТОВ «Армабуд-Тех»,
у зв'язку з чим складено
товарно-транспортні накладні.
Розрахунки за поставлений товар
здійснювались у безготівковій формі.
Разом з цим, в акті перевірки ДПІ у
м.Херсоні зазначає, що ТОВ "ТПК
"Херсонський ливарний завод" не надано
до перевірки сертифікатів якості
товару, документів, що містять
інформацію про походження товару та
будь-яких інших первинних документів,
що дали б змогу з'ясувати, що придбаний
товар відповідає вимогам державних
стандартів, як це зазначено в договорі.

ДПІ у м.Херсоні також посилається на
акт ДПІ у Київському районі м.Одеси
Одеської області ДПС від 08.11.2013р.
№1796/26-59-22-07/38406268 про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Армабуд-Тех» з контрагентами, з якими
платником податків задекларовані
взаємовідносини за період з 01.06.2013р. по
30.09.2013р. Згідно вказаного акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки податковий орган стверджує про
відсутність ТОВ «Армабуд-Тех» за
юридичною адресою, а також про
відсутність у цього підприємства
необхідних умов для здійснення
господарської діяльності в частині
купівлі, продажу, зберігання та
відвантаження товарно-матеріальних
цінностей, та вважає безтоварними
фінансово-господарські операції між
ТОВ «Армабуд-Тех» та
контрагентами-постачальниками.

Враховуючи наведені обставини, ДПІ у
м.Херсоні вказує на відсутність
реальності вчинення господарських
операцій між ТОВ «Армабуд-Тех» та ТОВ
"ТПК "Херсонський ливарний завод", а
отже, відсутність підстав для
податкового обліку цих операцій.

Висновки ДПІ у м.Херсоні про
безтоварність операцій між ТОВ
«Армабуд-Тех» та ТОВ "ТПК "Херсонський
ливарний завод" стали підставою для
зменшення витрат та податкового
кредиту останнього, та, як наслідок,
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень, якими позивачу
збільшено грошові зобов'язання з
податку на прибуток на 46441,25 грн., в тому
числі за основним платежем на 37153 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями на
9288,25 грн., та з податку на додану
вартість на 74177,50 грн., в тому числі за
основним платежем на 59342,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями на
14835,50 грн.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги і
пояснив, що ТОВ "ТПК "Херсонський
ливарний завод" займається литтям
металевих виробів та їх реалізацією, у
спірному податковому періоді
придбавав дробометний барабан та
сировину у ТОВ «Армабуд-Тех», всі
господарські операції належним чином
підтверджені первинними документами
та відображені в податковому обліку,
придбані товари використані позивачем
в господарській діяльності.
Перевезення здійснювалось ТОВ
"Торгівельний Дім Білецьких", що
підтверджується товарно-транспортними
накладними №283 від 22.07.2013р., №316 від
24.07.2013р. та №416 від 30.07.2013р., а також
актами здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 22.07.2013р. №220714, від 24.07.2013р.
№240714 та від 30.07.2013р. №300714. Позивач
вважає, що посилання податкового
органу на відсутність сертифікатів
якості є безпідставним, оскільки
сертифікати якості підтверджують
якість товару, а не факт його передачі.
Посилання податкового органу на
відсутність ТОВ «Армабуд-Тех за
юридичною адресою позивач також
вважає необґрунтованим, оскільки
відомості з Єдиного Державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців не містять даних про
відсутність ТОВ «Армабуд-Тех за
юридичною адресою, а також зауважує про
відсутність у нього можливостей та
обов'язку контролювати додержання
вимог діючого законодавства з боку
контрагентів. У зв'язку з викладеним
позивач вважає, що він має право на
формування витрат та податкового
кредиту за господарськими операціями з
ТОВ «Армабуд-Тех.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив відмовити в його
задоволенні. Вважає, що для формування
витрат та податкового кредиту у
перевірених періодах позивач
використав безтоварні операції з ТОВ
«Армабуд-Тех, в даному разі мало місце
лише документальне оформлення
господарських операцій. Доказами цього
є відсутність сертифікатів якості на
поставлений товар, відсутність
підприємства за юридичною адресою.
Відсутність фактичних поставок
товарів не дозволяє використати їх у
оподатковуваній господарській
діяльності позивача і, як наслідок, не
дозволяє враховувати ці операції при
формуванні витрат та податкового
кредиту.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають повному
задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до п.198.3 ст.198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п.201.1 ст.201 Податкового кодексу
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену
печаткою (за наявності) податкову
накладну.

За змістом ст.ст.138-146, 198-200 Податкового
кодексу України для обчислення
оподатковуваного прибутку платника
податку приймаються документально
підтверджені витрати платника, які
пов'язані з отриманням
оподатковуваного прибутку. Для
декларування податкового кредиту з ПДВ
платник податків має підтвердити
нарахований постачальниками товарів
(робіт, послуг) ПДВ належним чином
складеними податковими накладними та
довести зв'язок такого придбання з
власною оподатковуваною господарською
діяльністю.

Дослідивши господарські операції між
позивачем та його
контрагентом-постачальником - ТОВ
«Армабуд-Тех, суд не вбачає підстав для
визнання їх безтоварними. Вказані
операції підтверджуються, зокрема:

- договорами поставки;

- видатковими накладними;

- податковими накладними;

- товарно-транспортними накладними;

- актами здачі-прийняття послуг
(транспортних послуг по доставці
матеріалів);

- витягом із журналу обліку завезення
товарно-матеріальних цінностей на ТОВ
"ТПК "Херсонський ливарний завод";

- доказами розрахунків позивача за
придбані товари (виписки з банківських
рахунків);

- доказами використання придбаних
товарів в господарській діяльності ТОВ
"ТПК "Херсонський ливарний завод"
(актами списання).

Суд критично оцінює посилання ДПІ у
м.Херсоні на відсутність сертифікатів
якості товарів, оскільки ця обставина
не спростовує здійснення
господарських операцій з поставки
товарів. Крім того ДПІ у м.Херсоні не
надало нормативного обґрунтування
необхідності сертифікації придбаних
позивачем товарів.

Суд не погоджується з доводами
відповідача, викладеними в актах
перевірки, у письмових запереченнях по
справі, а також заявлених у судовому
засіданні, щодо відсутності на
товарно-транспортних накладних
підпису водія, оскільки надані
позивачем копії товарно-транспортних
накладних містять підпис водія ОСОБА_3,
а також інші реквізити обов'язкові для
первинного документа згідно вимог ст.9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні». Контролюючим органом не
надано суду належних доказів про
відсутність фактичного виконання
господарських операцій між позивачем
та ТОВ «Армабуд-Тех", що інформація, яку
містять документи, надані позивачем до
суду на обґрунтування своїх вимог, не
відповідає дійсності, про відсутність
витрат позивача у спірних
правовідносинах, про несумісність
предмету спірних правочинів з напрямом
господарської діяльності позивача, про
відсутність використання позивачем
отриманих товарів в господарській
діяльності, про відсутність змін у
складі і структурі активів осіб, котрі
є сторонами спірних правочинів, про те,
що позивач діяв без належної обачності
й обережності, про наявність
взаємопов'язаності позивача та його
контрагента, що позивач отримував
податкову вигоду з порушенням приписів
податкового законодавства і йому мало
бути відомо про порушення, які
допускали його контрагенти та, що без
участі покупця податкова вигода не
могла бути одержана.

Суд вважає, що не може бути підставою
для позбавлення позивача права на
податковий кредит порушення
податкового законодавства іншими
контрагентами по ланцюгу постачання,
якщо навіть такі мали місце.

За приписами пп.16.1.2-16.1.4 п.16.1 ст.16
Податкового кодексу України платник
податків зобов'язаний вести в
установленому порядку облік доходів і
витрат, складати звітність, що
стосується обчислення і сплати
податків та зборів; подавати до
контролюючих органів у порядку,
встановленому податковим та митним
законодавством, декларації, звітність
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи.

Таким чином, ведення податкового
обліку покладено на кожного окремого
платника податку. При цьому платник
податку несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Така
відповідальність не може автоматично
поширюватися на третіх осіб, у тому
числі на його контрагентів.

При здійсненні господарської операції
з боку позивача обов'язковому контролю
підлягають наявність у постачальника
дозвільної документації на складання
податкової накладної, відповідність
реквізитів податкової накладної
фактичним даним на момент вчинення
правочину та фактична наявність товару
або здійснення роботи чи послуги,
отримання (надання) яких
документуються сторонами
господарської операції.

Оскільки у позивача наявні належним
чином оформлені податкові накладні,
ним сплачено у повному обсязі податок
на додану вартість у складі вартості
придбаних товарів, призначених для
використання у господарській
діяльності, тобто позивачем виконані
всі вимоги податкового законодавства
щодо формування податкового кредиту та
витрат, то, відповідно, він має право на
відображення таких операцій у
податковій звітності.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України
від 15.05.2003р. №755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців" якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін. Суд звертає
увагу, що відомості з Єдиного
Державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців не містять
даних про відсутність ТОВ «Армабуд-Тех"
за юридичною адресою. Законодавством
України не передбачено обов'язок
суб'єкта господарювання здійснювати
контроль за дотриманням закону іншими
платниками податків. Такий контроль
покладено на податкові органи.

Неможливість здійснення податковим
органом перевірок (звірок)
постачальників позивача в ланцюгах
постачання не є достатньою підставою
для визнання безтоварними
господарських операцій позивача з
іншими суб'єктами господарювання з
моменту їх державної реєстрації і до
моменту виключення з державного
реєстру, а також не позбавляє правового
значення виданих за такими
господарськими операціями податкових
накладних.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти позову.

В порушення ч.2 ст.71 КАС України ДПІ у
м.Херсоні як суб'єкт владних
повноважень не довела правомірність
спірних податкових повідомлень-рішень.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Керуючись ст.69-71, 158, 160-164 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області № від 29.04.2014р.
та № від 29.04.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТПК" Херсонський
ливарний завод" понесені судові
витрати у розмірі 241,24 грн.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 05 вересня 2014 р.

Суддя
Циганій С.І.

кат. 8.3.3