Справа № 1570/4763/2012
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 1570/4763/2012
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Одеський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря -
Загрійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Публічного
акціонерного товариства «Підприємство
по виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт» до
Південної митниці Міндоходів про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом про визнання нечинними та
скасування податкових
повідомлень-рішень від 19.06.2012 року № 120
та № 121.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що висновки за актом
перевірки № 0030/12/50000000/00480922 від 28.04.2012
року, на підставі якого прийняті спірні
податкові повідомлення-рішення, про
заниження розміру об'єктів
оподаткування і донарахування
податкових зобов'язань суперечать
вимогам діючого податкового і митного
законодавства України. Позивач
зазначає, що декларування товарів було
проведено із правильно визначеним
кодом УКТ ЗЕД. Натомість дії посадових
осіб митного органу по зміні товарної
позиції не відповідають вимогам
Гармонізованої системи, що є грубим
порушенням прав та інтересів позивача.
Так, супровідна технічна документація
у сукупності підтверджує, що
імпортовані товари (автоматичні
зборочні машини для двох або трьох
детальних шприців) призначені лише для
однієї функції - складання шприців
об'ємом 2 і 5 мл). Зважаючи на
протиправність оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень, позивач
звернувся за судовим захистом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладений
вище підстав підтримав у повному
обсязі та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала у
повному обсязі, в задоволенні позову
просила відмовити, зазначивши, що у
розділі ХVI Товарної номенклатури
Митного тарифу України, а саме в
товарній позиції 8465 класифікується
складальне обладнання для обробки
твердих матеріалів, у тому числі
пластмас. Враховуючи Пояснення до
товарної позиції 8465 (7) (с) включаються
складальні машини для забезпечення
з'єднання без застосування
зв'язувальних агентів або кріпильних
деталей. При цьому відповідних
приміток до розділу ХVI та групи 84 за УКТ
ЗЕД, які регламентують класифікацію
обладнання для збирання одноразових
шприців з пластмаси, не існує.
Натомість згідно з Поясненнями до
товарної позиції 8479 «Машини та
механічні пристрої спеціального
призначення, в іншому місці не
зазначені» за УКТ ЗЕД існує
застереження і в п. (с) (і), оскільки
складання обладнання для обробки
твердих пластмас розглядається в
товарній позиції 8465 за УКТ ЗЕД.
Заявлений товар у товарній позиції 8465
має точніше описання в порівнянні з
товарною позицією 8479, у зв'язку із чим
обладнання для збирання одноразових
шприців з пластмаси у відповідності до
п.1, 6 Основних правил інтерпретації УКТ
ЗЕД передбачено класифікувати за кодом
товару згідно з УКТ ЗЕД (ставка
ввізного мита -5%).

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що 29.03.1996 року
Публічне акціонерне товариство
«Підприємство по виробництву медичних
виробів з полімерних матеріалів
«Гемопласт» (далі - Товариство)
зареєстроване як юридична особа,
ідентифікаційний код: 00480922,
місцезнаходження: 67700, Одеська область,
м. Білгород-Дністровський, вул.
Маяковського, 57. Товариство
зареєстровано в Південній митниці як
суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності. (а.с.93)

20.01.2012 року Товариством за ВМД №
500080000/2012/000004 (а.с.29-30) у зоні діяльності
Південної митниці здійснено митне
оформлення товару: автоматичні
зборочні машини для двох або трьох
детальних шприців: обладнання для
зборки шприців об'ємом 2 мл - 1 компл.,
у складі: головний корпус, центрифуга,
елеватор, пристрій подачі деталей;
розміри (ДхШхВ): 3000х3000х2000 мм; рік
випуску - 2011; обладнання для зборки
шприців об'ємом 5 мл - 1 компл., у складі:
головний корпус, центрифуга, елеватор,
пристрій подачі деталей; розміри
(ДхШхВ): 3000х3000х2000 мм; рік випуску - 2011;
система керування -за допомогою
контролера, тиск стислого повітря мін. 6
бар, витрата стислого повітря 60-80 л/хв.;
продуктивність - 10000 шт./год.,
встановлена потужність - 5 кВт,
електроживлення - 220 В, 50/60 Гц; упаковано
в дерев'яні ящики; вантаж вивантажено з
контейнера FSCU3991664; торгівельна марка -
Jee Sung; країна виробництва - KR; виробник -
«Jee Sung Corporation»; місць - 5 дерев'яних
ящиків.

Правильність класифікації даного
товару перевірено Південною митницею
20.01.2012 року: код товару -
підтверджено.

З 27.03.2012 року по 24.04.2012 року, відповідно
до вимог ст. 69 Митного кодексу України
від 11.07.2002 року № 92-ІV, Порядку
проведення митними органами невиїзних
документальних перевірок,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.02.2011 року № 71,
та на підставі наказів Південної
митниці від 23.03.2012 року № 290 «Про
створення робочої групи» (а.с.89) та від
17.04.2012 року № 382 «Про внесення змін до
наказу Південної митниці від 23.03.2012
року № 290 «Про створення робочої групи»
(а.с.90), робочою групою у складі
службових осіб Південної митниці
проведено невиїзну документальну
перевірку стану дотримання
законодавства України з питань митної
справи ПАТ «Гемопласт» на предмет
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів при митному оформленні в зоні
діяльності Південної митниці товарів:
«Обладнання для збирання шприців
об'ємом 2 мл»та «Обладнання для
збирання шприців об'ємом 5 мл», за кодом
згідно з УКТЗЕД за період з 15.05.2009
року по 22.03.2012 року, за результатами
якої складено акт № 0030/12/500000000/ від
28 квітня 2012 року (а.с.9-15).

За результатами перевірки стану
дотримання законодавства України з
питань митної справи ПАТ «Гемопласт»
на предмет своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків та зборів при митному
оформленні в зоні діяльності Південної
митниці товарів: «Обладнання для
збирання шприців об'ємом 2 мл» та
«Обладнання для збирання шприців
об'ємом 5 мл», за кодом згідно з
УКТЗЕД (ставка ввізного мита - 0 %) за
період з 15.05.2009 року по 22.03.2012 року,
встановлено факт невірної
класифікації вказаних товарів, які
повинні класифікуватися в товарній
підкатегорії згідно з УКТЗЕД
(ставка ввізного мита - 5 %) на момент їх
митного оформлення, чим порушено
вимоги ст. 81, 88 Митного кодексу України
від 11.07.2002 року № 92-IV, пп. 16.1.3 ст. 16
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2755-VI, вимоги Правил 1 та 6
Основних правил інтерпретації УКТЗЕД,
затверджених Законом України від 05.04.2001
року № 2371-ІІІ «Про митний тариф
України».

Сума податкового зобов'язання ПАТ
«Гемопласт», яка визначена за
результатами цієї перевірки, становить
70230,35 грн. (у тому числі ввізне мито -
58525,29 грн., ПДВ - 11705,06 грн.).

З огляду на матеріали перевірки, за
результатами опрацювання
товаросупровідних документів, які
стали підставою для митного оформлення
товару, інформації в мережі Інтернет на
Інтернет-сайті
http://www.alibaba.com/member/jeesungcorp.html та технічної
документації, а саме «Інструкції по
використанню машини для складання
шприців» виробника продукції «Jee Sung
Corporation», Корея, встановлено, що
задеклароване обладнання призначене
для складання одноразових шприців. До
складу обладнання входять обертаючі
барабани та пристрої подачі деталей.
Складання шприців здійснюється шляхом
з'єднання одне до одного деталей
(циліндр, шток, манжета).

Таким чином, за результатами перевірки
встановлено, що товари «Обладнання для
збирання шприців об'ємом 2 мл» та
«Обладнання для збирання шприців
об'ємом 5 мл» на підставі п. 6 Постанови 71
та у відповідності до правил 1, 6
Основних правил інтерпретації УКТЗЕД,
текстового опису товарної
підкатегорії , Пояснень до
товарної позиції 8465, враховуючи опис
товарів, наведений в гр. 31 ВМД від 20.01.2012
року № 500080000/2012/000004 та за результатом
опрацювання інформації з Інтернету,
класифікуються у товарній
підкатегорії згідно УКТЗЕД
(ставка ввізного мита - 5 %).

З урахуванням викладеного перевіряючі
дійшли висновку, що за ВМД від 20.01.2012
року № 500080000/2012/000004 митна вартість
складає 1170505,70 грн.; сплачено митних
податків та зборів на суму 234101,14 грн. (у
тому числі ввізне мито - 0,00 грн., ПДВ -
234101,14 грн.), підлягає сплаті з
урахуванням зміни коду товару 304331,49
грн. (у тому числі ввізне мито - 58525,29
грн., ПДВ - 245806,20 грн.). Сума податкового
зобов'язання, визначена в результаті
перевірки, за товаром № 1 зазначеної
ВМД становить 70230,35 грн. (у тому числі
ввізне мито - 58525,29 грн., ПДВ - 11705,06 грн.).
Таким чином, сума податкового
зобов'язання, визначеного Південною
митницею ПАТ «Гемопласт» за ВМД від
20.01.2012 року № 500080000/2012/000004 становить
70230,35 грн. (у тому числі ввізне мито -
58525,29 грн., ПДВ - 11705,06 грн.) та підлягає
сплаті до Державного бюджету України.

До вищезазначеного акту перевірки
позивача відповідачем додано
розрахунок суми донарахованих митних
платежів за результатами невиїзної
документальної перевірки ПАТ
«Гемопласт». (а.с.16).

Не погодившись із вищевикладеними
висновками Товариство подало до
Південної митниці заперечення до акту
перевірки, які висновком від 07.06.2012 року
(а.с.17-19) залишені без задоволення.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки Південною митницею прийняті
податкові повідомлення рішення: від
19.06.2012 року № 120, яким Товариству
визначено суму грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій) за
платежем: мито на товари, що ввозяться
на територію України суб'єктами
підприємницької діяльності, на
загальну суму 87787,94 грн., в тому числі за
основним платежем - 58525,29 грн., за
штрафними санкціями - 29262,65 грн.; від
19.06.2012 року № 121 (а.с.8), яким Товариству
визначено суму грошового зобов'язання
(з урахуванням штрафних санкцій) за
платежем: податок на додану вартість з
товарів, увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності,
на загальну суму 17557,59 грн., в тому числі
за основним платежем - 11705,06 грн., за
штрафними санкціями - 5852,53 грн.

Рішенням Державної митної служби
України від 25.07.2012 року № 11.1/1.2-15.1/8488
(а.с.25-28) податкові повідомлення-рішення
від 19.06.2012 №№ 120, 121 залишені без змін, а
скаргу ПАТ «Гемопласт» (а.с.20-24) - без
задоволення.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені податкові
повідомлення-рішення обґрунтованими, а
позовні вимоги такими, що не підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 05 листопада
2012 року вказаний позов задоволений
повністю. Податкові
повідомлення-рішення Південної
митниці від 19.06.2012 року № 120 та № 121
визнані нечинними та скасовані.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з ненадання
відповідачем належних доказів на
підтвердження наявності обставин, які
б свідчили про обґрунтовану підозру, що
під час пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України було допущено порушення
законодавства України.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 29 жовтня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасовано і прийнято нове рішення про
відмову в задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи
в задоволенні позову, виходив з того, що
у митного органу було право продовжити
здійснення митного контролю, за
наслідками якого донарахувати
обов'язкові платежі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 15 липня 2014 року зазначені
рішення судів скасовані, а справа
направлена на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Скасовуючи рішення судів першої та
апеляційної інстанцій, Вищий
адміністративний суд України виходив
із того, що суди обох інстанцій дали
передчасну юридичну оцінку
встановленим фактичним обставинам
справи, а тому ухвалені ними судові
рішення не можна вважати законними та
обґрунтованими.

Зокрема, судами першої та апеляційної
інстанцій не надано юридичної оцінки
доводам позивача, з посиланням на
відповідні первинні документи, з
урахуванням необхідності встановлення
наявності або відсутності факту
порушення декларантом вимог
законодавства України у межах спірних
правовідносин. При цьому, судами не
встановлено, чи підпадають обставини,
на які посилається контролюючий орган
під ознаки «порушення законодавства» у
контексті власне його визначення, та чи
встановлені відповідні факти
належними засобами та у передбачений
чинним законодавством спосіб, а відтак
і дотримання відповідачем законодавчо
визначених умов та порядку прийняття
спірних рішень контролюючого органу.

Разом із тим, судам необхідно дослідити
обґрунтованість визначення позивачу
спірного податкового зобов'язання по
кожному факту поставки у межах строків
давності, визначених чинним податковим
законодавством.

Згідно п.35 ст.1 чинного на момент
пропуску товарів МК України від 11.07.2002
року № 92-IV (втратив чинність 01.06.2012 року)
пропуск товарів і транспортних засобів
через митний кордон України - це дозвіл
митного органу на переміщення товарів
і транспортних засобів через митний
кордон України з урахуванням заявленої
мети такого переміщення після
проведення митних процедур.

Відповідно до п.19 цієї ж статті митні
процедури - це операції, пов'язані зі
здійсненням митного контролю за
переміщенням товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
митного оформлення цих товарів і
транспортних засобів, а також зі
справлянням передбачених законом
податків і зборів.

Отже, митні процедури охоплюють митний
контроль, митне оформлення та
справляння податків і зборів. При цьому
виконання митним органом дій
(процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, та мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів, є
митним оформленням.

Митне оформлення вважається
завершеним після виконання митним
органом митних процедур, визначених
ним на підставі МК України відповідно
до заявленого митного режиму.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи
(стаття 69 МК України).

Крім того, з огляду на приписи статті 265
МК України та ст.25 Закону України від 5
лютого 1992 року № 2097-ХІІ «Про Єдиний
митний тариф», чинного на час пропуску
товарів, Вищий адміністративний суд
України дійшов висновку про те, що за
наслідками перевірки правильності
визначення митної вартості товарів
можуть бути донараховані обов'язкові
платежі.

Так, відповідно до статті 265 МК України
порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 25 Закону України від 5 лютого 1992
року № 2097-ХІІ «Про Єдиний митний
тариф», чинного на час пропуску
товарів, установлено, що мито,
несплачене у строки, на які було надано
відстрочку та розстрочку сплати, а так
само не сплачене в результаті інших
дій, що спричинили його недобір,
стягується за розпорядженням митних
органів України у безспірному порядку.

Відповідно до підпункту 4.2.1 пункту 4.2
статті 4 чинного на момент виникнення
спірних правовідносин Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» платник
податків не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування суми податкового
зобов'язання, якщо вона розрахована
контролюючим органом, а контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму податкового
зобов'язання, у разі якщо дані
документальних перевірок результатів
діяльності платника податків свідчать
про заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових деклараціях.

Наведений випадок визначення
податкових зобов'язань контролюючим
органом і, як наслідок, звільнення (у
цьому випадку) платника податку від
відповідальності за несвоєчасність,
недостовірність та неповноту
нарахування суми податкового
зобов'язання не застосовується для
визначення обов'язкових платежів під
час пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
оскільки митну вартість товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, у більшості випадків визначає
декларант, а не контролюючий орган.

Так, відповідно до статті 273 МК України
у разі якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
послідовного використання методів,
зазначених у статтях 267-272 цього
Кодексу, митна вартість оцінюваних
товарів визначається з використанням
способів, які не суперечать законам
України і є сумісними з відповідними
принципами і положеннями Генеральної
угоди з тарифів і торгівлі. Резервний
метод визначення митної вартості може
застосовуватися безпосередньо митним
органом, який у такому випадку визначає
митну вартість товару та обов'язкові
платежі, а декларант не може нести
відповідальності за несвоєчасність,
недостовірність та неповноту
нарахування суми податкового
зобов'язання.

Це правило не може бути застосовано у
разі коли стосовно посадових або
службових осіб контролюючого органу,
які проводили планову або позапланову
перевірку зазначеного суб'єкта,
розпочато службове розслідування або
порушено кримінальну справу, оскільки
відповідно до пункту 4 Указу Президента
України від 23 липня 1998 року № 817/98 «Про
деякі заходи з дерегулювання
підприємницької діяльності»
контролюючий орган вищого рівня (у
такому випадку) може за власною
ініціативою перевірити достовірність
висновків контролюючого органу
нижчого рівня шляхом перевірки
документів обов'язкової звітності
суб'єкта підприємницької діяльності
або висновків акта перевірки,
складеного контролюючим органом
нижчого рівня.

Отже, якщо митний орган, приймаючи
вантажну митну декларацію, самостійно
визначає митну вартість товару та
пропускає товар на митну територію
України (після сплати імпортером
передбачених законом податків і
зборів), то в подальшому він не має
правових підстав для прийняття
податкових повідомлень про
донарахування податкових зобов'язань,
за винятком випадку коли за наслідками
службової перевірки або розгляду
кримінальної справи встановлено змову
між декларантом і митним органом,
спрямовану на заниження обов'язкових
платежів.

В інших випадках, за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

Відповідно до ч.5 ст.227 КАС України
висновки і мотиви, з яких скасовані
рішення, є обов'язковими для суду
першої чи апеляційної інстанції при
розгляді справи.

З урахуванням викладеного, вирішуючи
справу, суд відхиляє відповідні доводи
сторін, яким надана оцінка судом
касаційної інстанції, та вирішуючи
спір, виходить з наступного.

Згідно з п.5.3 розділу І Інструкції про
порядок заповнення ВМД, затвердженої
наказом ДМС України від 09.07.1997 року № 307,
в редакції, що була чинною на день
прийняття митних декларацій, графи A, C,
D/J, E/J, G, H, I, F митної декларації
заповнюються посадовими особами
митних органів. Інші графи митної
декларації заповнюються декларантом.

Отже графи митної декларації, що
містять дані про ціну товару, метод
визначення митної вартості, про митну
вартість товару, перелік документі,
тобто графи 12, 42, 43, 44, 45 заповнюються
декларантом.

Відповідно до п.2 розділу ІІ
вищевказаної Інструкції у графі 44
«Додаткова інформація / Подані
документи / Сертифікати і дозволи»
зазначаються коди згідно з
Класифікатором документів і реквізити
документів, поданих при декларуванні.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування у відповідності до
положень ст.55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Форма такого рішення та порядок його
заповнення встановлені наказом
Державної митної служби України від
29.05.2009 року № 506 «Про затвердження форми
рішення про визначення митної вартості
товарів, Порядку його заповнення та
Класифікатора додаткових складових до
ціни договору», який був чинний на день
прийняття митних декларацій.

Відповідно до опису графи 44 п.2 гл.2 розд.
ІІ Інструкції про порядок заповнення
вантажної митної декларації,
затвердженої наказом Державної митної
служби України від 09.07.1997 року № 307, в
редакції, чинній на день прийняття
митним органом митних декларацій, у
графі 44 «Додаткова інформація / Подані
документи / Сертифікати і дозволи»
митної декларації зазначаються коди
згідно з Класифікатором документів і
реквізити документів, поданих, при
декларуванні.

З огляду на матеріали справи, за
спірною декларацією митним органом не
приймалося рішення про коригування
митної вартості товарів. Також в митній
декларації Товариства в графі 44
відсутні відомості стосовно рішення
про визначення митної вартості
товарів, що свідчить про самостійне
визначення Товариством митної
вартості під час переміщення товарів
через митний кордон України, яка
зазначена у поданих ним митних
деклараціях.

Згідно з ст.80 МК України № 92-IV у разі
відмови у митному оформленні та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів митний
орган зобов'язаний видавати
заінтересованим особам письмове
повідомлення із зазначенням причин
відмови та вичерпним роз'ясненням
вимог, виконання яких забезпечує
можливість митного оформлення та
пропуску цих товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Відповідно до статей 80, 86, 284 Митного
кодексу України та з метою подальшого
вдосконалення порядку митного
контролю й митного оформлення товарів
і транспортних засобів наказом
Державної митної служби України від 12
грудня 2005 року № 1227 затверджений
Порядок оформлення й використання
Картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України.

Згідно з п.2 вищевказаного Порядку № 1227
у всіх випадках відмови невідкладно
оформлюється Картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України (далі - Картка).

Відповідно до ч.3 ст.90 МК України зміна,
доповнення та відкликання митної
декларації після її прийняття митним
органом до митного оформлення не
допускаються. Внесення до митної
декларації змін чи доповнень, які мають
істотне значення для застосування
процедур митного контролю щодо товарів
і транспортних засобів або впливають
на умови оподаткування товарів чи
застосування до них заходів
нетарифного регулювання, здійснюється
шляхом подання митному органу нової
митної декларації, якщо це
дозволяється відповідно до цього
Кодексу.

Крім того, ч.7 ст.55 МК України у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості товарів орган доходів
і зборів за зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд враховує, що
Товариство не зверталося до митного
органу щодо випуску товарів, що
декларуються, у вільний обіг під
гарантію. Позивачем не надано доказів
подання декларантом митної декларації
з іншою, ніж зазначеною у вантажній
митній декларації, ціною та доказів
відмови митного органу у прийнятті
такої декларації. Таким чином, при
викладених обставинах, митний орган
після пропуску товару мав право на
продовження здійснення митного
контролю та відповідне нарахування
обов'язкових платежів.

Поряд із тим, згідно з пп.41.1.2 п.41.1 ст.41 ПК
України митні органи є контролюючими
щодо мита, акцизного податку, податку
на додану вартість, інших видів
податків, які відповідно до
податкового законодавства
справляються у разі ввезення
(пересилання) товарів і предметів на
митну територію України або територію
спеціальної митної зони або вивезення
(пересилання) товарів і предметі з
митної території України або території
спеціальної митної зони.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України митні
декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 МК України
митне регулювання здійснюється на
основі, серед інших, принципу виключної
компетенції митних органів України
щодо здійснення митної справи.

Митний контроль - це сукупність
заходів, що здійснюються митними
органами в межах своєї компетенції з
метою забезпечення додержання норм
цього Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
митної справи, міжнародних договорів
України, укладених в установленому
законом порядку (п.15 ч.1 ст.1 МК).

Митне оформлення - це виконання митним
органом дій (процедур), які пов'язані із
закріпленням результатів митного
контролю товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, і мають юридичне
значення для подальшого використання
цих товарів і транспортних засобів (п.14
ч.1 ст.1 МК).

Згідно з п.13 ч.2 ст.11 МК України митні
органи, реалізуючи митну політику
України, виконують, серед іншого,
ведення Української класифікації
товарів зовнішньоекономічної
діяльності.

Ведення УКТЗЕД передбачає
відстежування змін та доповнень до
міжнародної основи УКТЗЕД, пояснень та
інших рішень по тлумаченню цієї основи,
що приймаються Всесвітньою митною
організацією; деталізацію УКТЗЕД на
національному рівні та введення
додаткових одиниць виміру; розроблення
пояснень та рекомендацій з метою
забезпечення однакового тлумачення і
застосування УКТЗЕД; прийняття рішень
щодо класифікації та кодування товарів
в УКТЗЕД тощо (ст. 312 МК України).

Митні органи класифікують товари,
тобто відносять товари до
класифікаційних групувань, зазначених
в УКТЗЕД. Рішення митних органів щодо
класифікації товарів для митних цілей
є обов'язковими для підприємств і
громадян (ст. 313 МК України).

Митний контроль здійснюється
безпосередньо посадовими особами
митних органів, у т.ч. шляхом перевірки
системи звітності та обліку товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, а також своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків і зборів, які
відповідно до законів справляються при
переміщенні товарів через митний
кордон України (п.5 ч.1 ст.41 МК України).

Відповідно до ст.60 МК України перевірка
системи звітності та обліку товарів і
транспортних засобів, що переміщуються
через митний кордон України, - це
проведення митними органами на
підприємствах дій щодо встановлення
відповідності документації про
зазначені товари і транспортні засоби
вимогам, встановленим цим Кодексом та
іншими законами України.

Незалежно від закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи (ст.69
МК України).

З огляду на викладене, Південною
митницею проведено невиїзну
документальну перевірку стану
дотримання ПАТ ««Підприємство по
виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт»
законодавства України з питань митної
справи за період з 15.05.2009 року по 22.03.2012
року.

В ході проведення перевірки робочою
групою вивчено та проаналізовано
імпортні операції Товариства у розрізі
основної номенклатури товарів,
контрагентів, умов поставки, в
результаті чого встановлені факти
недотримання позивачем законодавства
з питань митної справи, зокрема в
частині невірної класифікації товарів
за УКТ ЗЕД.

Так, під час перевірки здійснено аналіз
митного оформлення Товариством товару
«обладнання для збирання шприців
об'ємом 2 мл» та «обладнання для
збирання шприців об'ємом 5 мл»,
заявленого до митного оформлення у
товарній підкатегорії згідно УКТ
ЗЕД (ставка ввізного митна - 0%).

У зазначеній товарній підкатегорії
згідно з вимогами УКТ ЗЕД
класифікуються: машини та механічні
пристрої спеціального призначення, в
іншому місці не зазначені; інші машини
та механічні пристрої.

Класифікація товарів для цілей митного
оформлення здійснюється згідно з
вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною
номенклатурою Митного тарифу України,
затвердженого Законом України «Про
митний тариф України», з урахуванням
Основних правил інтерпретації
класифікації товарів, Пояснень до УКТ
ЗЕД та тих характеристик товару, які є
визначальними для його класифікації за
УКТ ЗЕД.

Листом Держмитслужби України від 04.04.2003
р. № 11/4-13-5205-ЕП наведено методичні
рекомендації з питань класифікації
(кодування) товарів та інших вантажів
(додаток 2), відповідно до яких у розділі
XVI «Машини, обладнання та механізми;
електротехнічне обладнання; їх
частини; звукозаписувальна та
звуковідтворювальна апаратура,
апаратура для запису або відтворення
телевізійного зображення і звуку, їх
частини та приладдя» Товарної
номенклатури Митного тарифу України
рівень деталізації товарів
визначається своїм функціональним
призначенням.

У відповідності до вимог товарної
номенклатури Митного тарифу України
для цілей класифікації товарів, в першу
чергу визначається відповідна товарна
позиції товарної номенклатури Митного
тарифу України, в текстовому описі якої
описано класифікований товар. При
цьому необхідно зазначити, чи не існує
відповідних приміток до розділу або
групи, які регламентують класифікацію
таких товарів.

За своїми характеристиками, відповідно
до технічної документації автоматичні
машини для зборки одноразових шприців
з пластмаси за своїм функціональним
призначенням представляють собою
складальне обладнання.

Відповідно до Пояснень до товарної
позиції 8479 включаються машини, що мають
спеціальні (індивідуальні) функції,
які: (а) не виключаються з цієї групи
через положення будь-якого іншого
розділу або примітками до групи; та (b)
не входять, зокрема, до жодної з
товарних позицій до груп Класифікації;
та (с) не можуть бути віднесені до
жодної товарної позиції цієї групи,
оскільки: (і) вони не входять до жодної
товарної позиції, судячи з принципу
дії, опису та типу; та (іі) вони не
входять до жодної товарної позиції,
судячи з їхнього застосування або з
галузі промисловості, в якій вони
використовуються; або (ііі) вони могли б
з рівним успіхом включатися до складу
двох або більше інших таких товарних
позицій (машин загального призначення).

За результатами опрацювання
товаросупровідних документів, які
стали підставою для митного оформлення
товару, інформації в мережі Інтернет на
сайті: www.alibaba.com та технічної
документації (Інструкції з
використання машин для складання
шприців») виробника продукції «Jee Sung
Corporation», Корея, встановлено, що
задеклароване обладнання призначене
для складання одноразових шприців. До
складу обладнання входять обертаючі
барабани та пристрої подачі деталей.
Складання шприців здійснюється шляхом
з'єднання одне до одного деталей
(циліндр, шток, манжета).

Враховуючи пояснення до товарної
позиції 8465 (7) складальні машини
включають: (а) машини, що здійснюють
складання двох або більше деталей за
допомогою зв'язувальних агентів,
клеїльних сумішей або гумового паперу.
Цей клас містить в собі фанеролущильні
верстати, складальні машини для
склеювання планок, панелеформувальні
машини, рамні струбцини, каркасні
струбцини, фанерні і шарувато-деревяні
преси, фанерувальні преси. Ці машини
можуть містити також пристрої, що
здійснюють розподіл клеїльної суміші
по поверхні вироби з деревини; (b)
машини, що забезпечують з'єднання із
застосуванням цвяхів, скріпок, дроту і
т.п.; (с) машини для забезпечення
з'єднання без застосування
зв'язувальних агентів або кріпильних
деталей, наприклад, обтискні преси.

У розділі ХVI Товарної номенклатури
Митного тарифу України, а саме в
товарній позиції 8465, класифікується
обладнання для обробки твердих
матеріалів, у тому числі пластмас.
Враховуючи Пояснення до товарної
позиції 8465 (7) (с) включаються складальні
машини для забезпечення з'єднання без
застосування зв'язувальних агентів або
кріпильних деталей.

Відповідно до розділу ХVI та групи 84 за
УКТ ЗЕД приміток, які регламентують
кваліфікацію обладнання для збирання
одноразових шприців з пластмаси не
існує.

Згідно з Положенням до товарної
позиції 8479 «Машини та механічні
пристрої спеціального призначення, в
іншому місці не зазначені» за УКТ ЗЕД,
відповідно до яких помилково проведено
класифікацію обладнання для збирання
одноразових шприців з пластмаси з ВМД
від 21.01.2012 року № 500080000/12/000004, існує
застереження у пунктів (с) (і), оскільки
складальне обладнання для обробки
твердих пластмас, сучи з опису,
розглядається у товарній позиції 8465 за
УКТ ЗЕД.

Таким чином, заявлений товар у позиці
8465 має точніше описання у порівнянні з
товарною позицією 8479. Виходячи з назви
товарної позиції 8465 та відсутності
застережень в примітках до розділу ХVI
та групи 84, обладнання для збирання
одноразових шприців з пластмаси у
відповідності до правил 1, 6 Основних
правил інтерпретації УКТ ЗЕД
передбачено класифікувати за кодом
товару згідно з УКТ ЗЕД (ставка
ввізного мита - 5%).

Визначення податкових зобов'язань,
належних до сплати при митному
оформленні вказаних товарів за ВМД від
20.01.2012 рок № /2012/000004 здійснювалося
за ставками ввізного мита, чинними на
день подання ВМД до митного оформлення,
затвердженими Законом України «Про
митний тариф України» від 05.04.2001 року №
2371-ІІІ, відповідно до положень Закону
України «Про Єдиний митний тари»
(чинний на момент подання ВИД до
митного оформлення), Порядку
справляння митними органами ввізного
(вивізного) та особливих видів мита під
час митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, затвердженого наказом
Держмитслужби України від 23.01.2006 року №
30, відповідно до п.190.1 ст.190, ст.193 та п.10
підрозд.2 розд. ХХ ПК України.

За результатами перевірки Південною
митницею складено Акт про проведення
невиїзної документальної перевірки
стану дотримання законодавства з
питань митної справи ПАТ «Гемопласт»
від 23.04.2012 №0030/12/500000000/, який,
згідно з повідомлення про вручення
поштового відправлення №65 7,
отримано платником податків 11.05.2012
року.

На підставі акту перевірки з
урахуванням розгляду заперечень
платника податків від 17.05.2012 року та
висновку від 07.06.2012 року № 14/42-01/14214 про
результати розгляду зазначених
заперечень митним органом визначено
Товариству грошові зобов'язання з
ввізного мита на загальну суму 87787,94
грн. (в тому числі основний платіж - 58525,29
грн., штрафні санкції згідно з п. 123.1 ст.
123 Податкового кодексу України - 29262,65
грн.) та з ПДВ на загальну суму 17557,59 грн.
(в тому числі основний платіж - 11705,06
грн., штрафні санкції згідно з п. 123.1 ст.
123 Податкового кодексу України - 5852,53
грн.), прийняті податкові
повідомлення-рішення від 19,06.2012 №№ 120
та 121, які листом від 19.06.2012 № 8/42-02/14847
направлено платнику податків.

Таким чином, загальна сума грошових
зобов'язань, визначена митницею
платнику податків за результатами
перевірки склала 105345,53 грн.

Зазначені податкові
повідомлення-рішення разом з
розрахунком податкових зобов'язань та
штрафних (фінансових) санкцій отримано
Товариством 26.06.2012 року (повідомлення
про вручення поштового відправлення №
65 0).

Згідно з положеннями ст. 57 Податкового
кодексу України граничним терміном
сплати або оскарження платником
податків зазначених податкових
повідомлень-рішень є 06.07.2012 року.

Оскільки протягом терміну,
встановленого ст. 57 Податкового
кодексу України інформація про сплату
визначених грошових зобов'язань за
податковими повідомленнями-рішеннями
Південної митниці від 19.06.2012 №№ 120 та 121
або щодо їх оскарження платником
податків до митниці не надходило,
Південною митницею відповідно до вимог
Порядку надіслання органам державної
податкової служби подання про
здійснення заходів з погашення
податкового боргу платника податків та
інформації про скасування або зміну
суми нарахованого грошового
зобов'язання, а також форми зазначеного
подання, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №
1237, до Білгород-Дністровської ОДПІ
Одеської області ДПС для вжиття
заходів з погашення податкового боргу
листом від 09.07.2012 року № 8/41-02/15901
направлено подання від 09.07.2012 року №№ 81
та 82.

12 липня 2012 Держмитслужба України
повідомила Південну митницю про
оскарження платником податків
грошових зобов'язань, Визначених
Південною митницею, та надіслала
скаргу Товариству від 05.07.2012 року №
01/1519.

У відповідності до положень п. 56.12 ст. 56
Податкового кодексу України скарга,
подана із дотриманням строків,
визначених Кодексом, зупиняє виконання
платником податків грошових
зобов'язань, визначених у податковому
повідомленні-рішенні (рішенні), на
строк від дня подання такої скарги до
контролюючого органу до дня закінчення
процедури адміністративного
оскарження. Протягом зазначеного
строку податкові вимоги з податку, що
оскаржується, не надсилаються, а сума
грошового зобов'язання, що
оскаржується, вважається неузгодженою.

3 урахування зазначеного Південна
митниця відкликала подання від 09.07.2012
року №№ 81 та 82, надіслані до
Білгород-Дністровської ОДПІ Одеської
області ДПС для вжиття заходів
погашення податкового боргу
відповідно до Порядку № 1237.

Рішенням про результати розгляду
скарги від 25.07.2012 року № 11.1/2-15.1/8488
Держмитслужба залишила податкові
повідомлення-рішення Південної
митниці від 19.06.2012 року №№ 120 та 121 без
змін, а скаргу Товариства - без
задоволення. Про отримання зазначеного
рішення платником податків
Держмитслужба повідомила Південну
митницю листом від 07.08.2012 року №
12.1/1120-ЕП «Щодо корінця повідомлення про
вручення».

У відповідності до положень п. 46.1 ст. 46
Податкового кодексу України податкова
декларація - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань.

Згідно з положеннями ст. 69 Митного
кодексу України від 11.07.2002 №92-IV (чинного
на момент подання вантажної митної
декларації до митного оформлення та
проведення невиїзної документальної
перевірки) незалежно від закінчення
операцій митного контролю, оформлення
та пропуску товарів і транспортних
засобів митний контроль за ними може
здійснюватися, якщо є достатні
підстави вважати, що мають місце
порушення законодавства України чи
міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.

Відповідно до положено п. 3 ст. 345
Митного кодексу України від 13.03.2012 №
4495-VI (чинного на момент направлення
платнику податків податкових
повідомлень-рішень) митні органи мають
право здійснювати митний контроль
шляхом проведення документальних
виїзних (планових або позапланових) та
документальних невиїзних перевірок:
дотримання законодавства України з
питань державної митної справи у тому
числі щодо правильності класифікації
згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких
проведено митне оформлення.

Згідно з підпунктом 41.1.2 пункту 41.1
статті 41 Податкового кодексу України
митні органи є контролюючими щодо мита,
акцизного податку, податку на додану
вартість, інших податків, які
відповідно до податкового
законодавства справляються у разі
ввезення (пересилання) товарів і
предметів на митну територію України
або територію спеціальної митної зони
або вивезення (пересилання) товарів і
предметів з митної території України
або території спеціальної митної зони.

Вичерпний перелік випадків, у яких
контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань платника податків,
наведено у п.54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України, зокрема і за
результатами перевірок платників
податків.

У відповідності до положень п. 54.5 ст. 54
Податкового кодексу України якщо
згідно з нормами цієї статті сума
грошового зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність і повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне та повне
погашення нарахованого узгодженого
грошового зобов'язання і має право
оскаржити зазначену суму в порядку,
встановленому цим Кодексом.

Крім того, згідно з положеннями статті
61 Податкового кодексу України митні
органи, як контролюючі, здійснюють
податковий контроль.

Згідно з положення п. 61.1 ст. 61
Податкового кодексу України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки. Проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства» контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи.

Податковий контроль у частині
здійснення заходів, що вживаються
митними органами з метою перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів,
є складовою частиною митного контролю.

Відповідно до положень п. 61.2 ст. 61
Податкового кодексу України
податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у статті 41 цього
Кодексу, в межах їх повноважень,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, дії митниці із здійснення
заходів, спрямованих на забезпечення
погашення зобов'язань платника
податків - Публічного акціонерного
товариства «Гемопласт» перед
Державним бюджетом України,
нарахованих за результатами
проведення невиїзної документальної
перевірки, а саме складання та
направлення податкових повідомлень
Південної митниці форми «Р» від 19.06.2012
року № 120 про сплату мита на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності
в розмірі 58525,29 грн. та штрафних санкцій
з цього податку в розмірі 29262,65 грн.; № 121
про сплату податку на додану вартість з
товарів, увезених на територію України
суб'єктами підприємницької діяльності
в розмірі 11705,06 грн. та штрафних санкцій
з цього податку в розмірі 5852,53 грн.
вчинено в межах компетенції, на
підставах та у порядку, визначених
чинним законодавством, тому покладені
в основу адміністративного позову
доводи є необґрунтованими.

Суд також враховує, що за умови
обґрунтованої підозри, що під час
пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
було допущено порушення законодавства
України, митний орган має право
продовжити здійснення митного
контролю, за наслідками якого
донарахувати обов'язкові платежі, якщо
протиправні дії декларанта спричинили
їх недобір.

При цьому прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
узгоджується із відповідною судовою
практикою Верховного Суду України,
оскільки контролюючим органом
встановлено факти протиправності дій
декларанта, що спричинили недобір
митних платежів, у зв'язку із чим
відповідачем обґрунтовано
донараховано обов'язкові платежі.

З урахуванням викладеного, суд
погоджується з висновками митного
органу щодо порушення ПАТ «Гемопласт»
вимог ст.ст. 81, 88, 264 МК України, Правил 1
та 6 основних правил інтерпретації УКТ
ЗЕД, що призвело до несплати позивачем
ввізного мита та ПДВ у повному обсязі
та заниження митної вартості.

Визначення податкових зобов'язань,
належних до сплати при митному
оформленні товару за ВМД,
здійснювалося за ставками ввізного
мита, затвердженими чинними на момент
виникнення спірних правовідносин
Законом України «Про митний тариф
України» № 2371-ІІІ, Закону України «Про
Єдиний митний тариф» № 2097-ХІІ, Закону
України «Про податок на додану
вартість» № 168/97-ВР, Порядку справляння
митними органами ввізного (вивізного)
та особливих видів мита під час митного
оформлення товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
затвердженого наказом ДМСУ від 02.12.2010
року № 2755.

Крім того згідно з п.102.1 ст.102 ПУ України
контролюючий орган, крім випадків,
визначених пунктом 102.2 цієї статті, має
право самостійно визначити суму
грошових зобов'язань платника податків
у випадках, визначених цим Кодексом, не
пізніше закінчення 1095 дня, що настає за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації та/або
граничного строку сплати грошових
зобов'язань, нарахованих контролюючим
органом, а якщо така податкова
декларація була надана пізніше, - за
днем її фактичного подання. Якщо
протягом зазначеного строку
контролюючий орган не визначає суму
грошових зобов'язань, платник податків
вважається вільним від такого
грошового зобов'язання, а спір стосовно
такої декларації та/або податкового
повідомлення не підлягає розгляду в
адміністративному або судовому
порядку.

В аспекті висновків суду касаційної
інстанції та з урахуванням
вищевикладених фактичних обставин,
беручи до уваги визначені п.102.1 ст.102 ПК
України строки визначення податкових
зобов'язань, суд дійшов висновку про
дотримання митним органом строків для
визначення суми грошових зобов'язань
по поставці за ВМД від 20.01.2012 року.

Крім того, суд відхиляє доводи позивача
щодо протиправності оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень з огляду
на те, що комерційний інвойс JS-111024-1 від
24.10.2011 року, пакувальний лист до нього,
Додаток 1 до Контракту № 24 від 11.04.2011
року, Специфікація, Сертифікат
відповідності від 10.04.2012 року №
UA.046.0002-12, Декларація про відповідність
від 12.04.2012 року № UA.046.D.000590-12 та акт
ідентифікації товару від 03.04.2012 року у
своїй сукупності не підтверджують
правильність спірного коду УКТ ЗЕД,
зазначеного у ВМД від 20.01.2012 року. Так,
зазначені документи підтверджують
митну вартість товарів, відповідність
товарів вимогам технічного регламенту
з підтвердження відповідності безпеки
машин та устаткування, відповідність
вимогам ДСТУ щодо маркування та
комплектації, а не відповідний код УКТ
ЗЕД, який може бути відмінним, від того,
який зазначений у вказаних документах.
Висновок же експерта № УТЭ-69 від 12.01.2012
року не містить будь-яких обґрунтувань,
а лише констатує відповідний умовивід,
здійснений на підставі вихідних даних,
і не може бути обов'язковим для суду за
даних умов.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність дій та рішень суб'єкта
владних повноважень, суд враховує
наведене нормативне регулювання та
вимоги частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, які певною мірою відображають
принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3
Конституції України, ст.7 КАС України
принцип верховенства права, який в
адміністративному судочинстві
зобов'язує суд надавати законам та
іншим нормативно-правовим актам
тлумачення у спосіб, який забезпечує
пріоритет прав людини при вирішенні
справи. Тлумачення законів та
нормативно-правових актів не може
спричиняти несправедливих обмежень
прав людини.

Системний аналіз наведених правових
норм при застосуванні до
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, вказує на те, що дії
митного органу щодо здійснення
заходів, спрямованих на забезпечення
погашення зобов'язань ПАТ «Гемопласт»
перед Державним бюджетом України,
нарахованих за результатами
проведення зазначеної перевірки
платника податків, а саме складання та
направлення податкових
повідомлень-рішень від 19.06.2012 року №№
120 та 121 - вчинено на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, пропорційно, своєчасно
та з урахуванням права особи на участь
у процесі прийняття рішення.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
позовних вимог, у зв'язку із чим в
задоволенні позову слід відмовити у
повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Підприємство по
виробництву медичних виробів з
полімерних матеріалів «Гемопласт» до
Південної митниці Міндоходів про
визнання нечинними та скасування
податкових повідомлень-рішень
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02
вересня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк