Справа № П/811/2136/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-07-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2014 року
Справа № П/811/2136/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді
Нагібіної Г.П. розглянув у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Світловодської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області до приватного
підприємства "СВ-Техно-Онікс" про
накладення арешту.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Світловодська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області звернулась до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
приватного підприємства
"СВ-Техно-Онікс", в якому просить суд
накласти арешт на кошти та інші
цінності, що знаходяться у банку,
платника податків ПП "СВ-Техно-Онікс"
для забезпечення податкового боргу в
сумі 55638,16 грн. з податку на додану
вартість та податку на прибуток
приватних підприємств.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що за
відповідачем рахується податковий
борг в загальній сумі 55638,16 грн., в т.ч.: з
податку на прибуток приватних
підприємств в сумі 825,66 грн., з податку
на додану вартість в сумі 54812,50 грн. З
метою стягнення податкового боргу
відповідачу було виставлено податкову
вимогу.

Також, позивач зазначає, що згідно
інформацією державтоінспектора ВДАІ з
обслуговування Світловодського
району, довідки Світловодського
відділу Державної інспекції
Держтехнагляду, Світловодського
комунального МБТІ, відділу Держкомзему
у м.Світловодську, встановлено, що за
відповідачем відсутнє майно, на яке
може бути звернено стягнення,
викладене у Рішенні про результати
засідання комісії з визначення сум
податкового боргу, які не забезпечені
майном для його погашення. Вказані
обставини стали приводом для звернення
до суду з позовом про накладення арешту
на кошти та інші цінності відповідача.

Позивач, повідомлений належним чином
про дату, час та місце судового
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, до суду надійшло клопотання про
розгляд справи у порядку письмового
провадження(а.с.89).

Абзацом другим частини 3 статті 167 КАС
України встановлено, що судове рішення
вважається врученим, у тому числі у
разі повернення поштового
відправлення, яке не вручено адресату з
незалежних від суду причин, та у разі
відсутності осіб, які беруть участь у
справі, за адресою, повідомленою цими
особами суду, або за адресою
місцезнаходження (місця проживання), що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, чи для фізичних осіб, які
не мають статусу підприємців, за
адресою їх місця проживання чи місця
перебування, яка зареєстрована у
встановленому законом порядку.

Відповідачу копія ухвали суду про
відкриття провадження направлялась за
адресою, зазначеною у реєстраційних
даних ЄДРПОУ(а.с.61-62), проте повернулась
до суду із зазначенням причини
повернення "за закінченням терміну
зберігання"(а.с.58). Зважаючи на
викладене, суд вважає, що відповідач
був повідомлений належним чином про
дату, час та місце судового розгляду
справи, проте у судове засідання не
прибув, причин неявки не повідомив.

За приписами частини четвертої статті
128 КАС України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою цієї ж статті
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що відповідач, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду справи, у
судове засідання не з'явився без
повідомлення причин неприбуття, а
позивач надав заяву про розгляд справи
без участі його представника, суд
вирішив справу розглянути у порядку
письмового провадження на підставі
наявних у ній доказів.

Дослідивши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Абзацом першим пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України)
встановлено, що податковий контроль -
система заходів, що вживаються
контролюючими органами з метою
контролю правильності нарахування,
повноти і своєчасності сплати податків
і зборів, а також дотримання
законодавства з питань проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 41.1 статті 41 ПК України
контролюючими органами є органи
доходів і зборів - центральний орган
виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

Відповідно до пункту 5 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори за зверненням
суб'єкта владних повноважень у
випадках, встановлених Конституцією та
законами України.

Отже, законом передбачена можливість
звернення органів доходів і зборів до
адміністративного суду з позовами про
накладення арешту на кошти та інші
цінності, що знаходяться у банку, для
забезпечення податкового боргу
фізичних та юридичних осіб.

Приватне підприємство "СВ-Техно-Онікс"
зареєстроване як юридична особа 11.08.2010
року Світловодською районною
державною адміністрацією
Кіровоградської області(а.с.61-62). У
зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх податкових зобов'язань у нього
станом на 27.06.2014 року утворилась
заборгованість перед державним
бюджетом у сумі 55638,16 грн.(а.с.25-38).

Посилаючись на відсутність у
відповідача майна, на яке може бути
накладено стягнення в рахунок
погашення цього податкового боргу,
позивач, керуючись пудпунктом 20.1.33
пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу
України, звернувся до суду з даним
позовом.

Як передбачено частиною 3 статті 6 КАС
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючим органам надано право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

За визначенням, наведеним у підпункті
14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового
кодексу України, податковий борг - сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Порядок застосування
адміністративного арешту майна
платника податків (у тому числі коштів
та інших цінностей, що знаходяться у
банку) передбачений статтею 94
Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 94.1, 94.3, 94.4 статті
94 Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Арешт майна полягає у забороні
платнику податків вчиняти щодо свого
майна, яке підлягає арешту, дії,
зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим
органом на будь-яке майно платника
податків, крім майна, на яке не може
бути звернено стягнення відповідно до
закону, та коштів на рахунку платника
податків.

Згідно з підпунктом 94.6.2 пункту 94.6
статті 94 Податкового кодексу України
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення
контролюючого органу до суду.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.3 статті 87 Податкового
кодексу України визначено перелік
майна, яке не може бути використано як
джерело погашення податкового боргу
платника податків.

Згідно з пунктом 88.1 статті 88
Податкового кодексу України з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна,
на яке поширюється податкова застава, є
меншою ніж сума податкового боргу
платника податків, право податкової
застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого
майна не визначена, його опис
здійснюється за результатами оцінки,
яка проводиться відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні".

У разі збільшення суми податкового
боргу складається акт опису до суми,
відповідної сумі податкового боргу
платника податків, у порядку,
передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не
поширюється на майно, визначене
підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього
Кодексу, на іпотечні активи, що
належать емітенту та є забезпеченням
відповідного випуску іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
на грошові доходи від цих іпотечних
активів до повного виконання емітентом
зобов'язань за цим випуском іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
а також на склад іпотечного покриття та
грошові доходи від нього до повного
виконання емітентом зобов'язань за
відповідним випуском звичайних
іпотечних облігацій.

Право податкової застави не
застосовується, якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Пунктом 89.3 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що майно,
на яке поширюється право податкової
застави, оформляється актом опису. До
акта опису включається ліквідне майно,
яке можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 89.5 статті 89
Податкового кодексу України у разі
якщо на момент складення акта опису
майно відсутнє або його балансова
вартість менша від суми податкового
боргу, право податкової застави
поширюється на інше майно, на яке
платник податків набуде право
власності у майбутньому до погашення
податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов'язаний не
пізніше робочого дня, наступного за
днем набуття права власності на
будь-яке майно, повідомити
контролюючий орган про наявність
такого майна. Контролюючий орган
зобов'язаний протягом трьох робочих
днів з дня отримання зазначеного
повідомлення прийняти рішення щодо
включення такого майна до акта опису
майна, на яке поширюється право
податкової застави та балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
або відмовити платнику податків у
включенні такого майна до акта опису.

Пунктом 89.8 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган зобов'язаний
безоплатно зареєструвати податкову
заставу у відповідному державному
реєстрі.

Згідно з пунктами 91.1, 91.3 статті 91
Податкового кодексу України керівник
контролюючого органу за місцем
реєстрації платника податків, що має
податковий борг, призначає такому
платнику податків податкового
керуючого. Податковий керуючий повинен
бути посадовою (службовою) особою
контролюючого органу. Податковий
керуючий має права та обов'язки,
визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно
платника податків, що має податковий
борг, в податкову заставу, здійснює
перевірку стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі,
проводить опис майна, на яке
поширюється право податкової застави,
для його продажу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одержує від
боржника інформацію про операції із
заставленим майном тощо.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач повідомлений про
виникнення права податкової застави
шляхом направлення йому податкової
вимоги форми "Ю" №12 від 22.02.2011 року, яка
вручена йому 24.02.2011 року згідно
підпису(а.с.11).

Позивачем не надано доказів прийняття
керівником контролюючого органу
рішення про опис майна відповідача у
податкову заставу, а також складання
податковим керуючим акта опису майна
платника податків у податкову заставу
або акта про відсутність майна, що може
бути описано у податкову заставу, як це
передбачено статтями 88, 89 Податкового
кодексу України, а також Порядком
застосування податкової застави
органами державної податкової служби,
затвердженими наказом Державної
податкової адміністрації України від
24.12.10 №1043, наказом Міністерства
фінансів України від 11.10.11 №1273, та
Порядком застосування податкової
застави органами доходів і зборів,
затвердженим наказом Міністерства
доходів і зборів України від 10.10.13 №572.

Суд зазначає, що обставини, якими
позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, а саме: відсутність у
відповідача майна, яке може бути
джерелом погашення податкового боргу,
за приписами статті 89, 91 Податкового
кодексу України, можуть бути
підтверджені виключно керуючим
контролюючого органу під час складання
акта про опис майна у податкову
заставу.

Воднораз, відомості щодо відсутності у
відповідача зареєстрованого за ним
права власності на транспортні засоби,
сільськогосподарську техніку, об'єкти
нерухомого майна та земельні ділянки
станом на березень-квітень 2011 року, на
які посилався позивач (а.с.12-14), не
можуть вважатися належними та
допустимими доказами того, що у
платника податків відсутнє майно, яке
може бути джерелом погашення
податкового боргу, та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу, оскільки право
власності на майно в силу приписів
Цивільного кодексу України може
виникати і без його державної
реєстрації.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Оскільки позивачем не доведено
наявності підстав для накладення
арешту на кошти та інші цінності
відповідача, що знаходяться в банку,
тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись статями 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову Світловодської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області до приватного
підприємства "СВ-Техно-Онікс" про
накладення арешту відмовити у повному
обсязі.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.
Нагібіна