Справа № 819/1998/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
876/13108/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Каралюса В.М.,

суддів:
В.С.Затолочного, З.М.Матковської.,

за участю секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та осіб:

від позивача:Кулініч Т.М.,

від відповідача: Рацина Р.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Козівської обєднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Козівський цукровий завод» до
Козівської обєднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про скасування
податкових повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Козівський цукровий
завод», далі (ТзОВ «Козівський
цукровий завод») в серпні 2013 року
звернулось в суд з позовом до
Козівської обєднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі Козівська
ОДПІ) та просило визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення Козівської ОДПІ
від 09 квітня 2013 року № 000222200 та № 000232200.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
внаслідок проведеної планової виїзної
перевірки працівниками відповідача
ТзОВ «Козівський цукровий завод» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 25.11.2011 року по 30.09.2012 року було
складено акт № 000005/19-08-22/37822726 від 04.03.2013
року на підставі висновків якого були
прийняті оскаржувані податкові
повідомлення-рішення. Позивач вважає
висновки працівників відповідача, які
викладені у вищевказаному акті
перевірки неправомірними та
помилковими оскільки господарські
операції носили реальний характер,
відбулися, що стверджується первинними
бухгалтерськими документами,
придбаний товар безпосередньо
використовувався в господарській
діяльності позивача, відповідач
невірно застосував норми Податкового
кодексу України до спірних
правовідносин.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року позов було задоволено та визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Козівської
міжрайонної державної податкової
інспекції Тернопільської області
державної податкової служби від 9
квітня 2013 року № та №.

Постанова суду мотивована тим, що
позивач належним чином відобразив в
бухгалтерському обліку господарські
операції, які носили реальний характер
з контрагентом ,належним чином виконав
та відобразив свої податкові
зобов'язання. Крім того відповідач як
суб'єкт владних повноважень не надав
суду достатніх та безумовних доказів
про наявність в діях позивача порушень
при формування податкового кредиту і
не довів правомірності прийнятих ним
рішень.

З цією постановою не погодився апелянт
Козівська ОДПІ, яка звернулась до суду
з апеляційною скаргою в якій просить
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
02 жовтня 2013 року та винести нову
постанову якою повністю відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
судом порушено норми матеріального та
процесуального права, неповно
з»ясовано обставини, що мають значення
для справи, висновки суду не
відповідають дійсним обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи.

В судовому засіданні представник
апелянта підтримав вимоги апеляційної
скарги та просить її задовільнити та
скасувати постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
02 жовтня 2013 року та винести нову
постанову якою повністю відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник
позивача заперечила проти апеляційної
скарги та просить в її задоволенні
відмовити, залишивши без змін
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, учасників судового
розгляду, перевіривши та дослідивши
матеріали справи вважає, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення
виходячи з наступних міркувань.

Згідно ч.1.ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Судом першої інстанції встановлено, що
працівниками Козівської ОДПІ
проведено планову виїзну перевірку
ТзОВ «Козівський цукровий завод» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 25.11.2011 року по 30.09.2012 року. За
результатами перевірки складено акт
перевірки № 000005/19-08-22/37822726 від 04.03.2013
року.

На підставі висновків акту перевірки
09.04.2013 року Козівською ОДПІ прийнято
слідуючі податкові
повідомлення-рішення, № про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 16986302 грн. грн., за основним
платежем - 13589042 грн., та штрафні
(фінансові) санкції - 3397260 грн., та №
000023200 про зменшення розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість в сумі 2322506 грн. за звітний
податковий період - вересень 2012 року.

Як вбачається з акту перевірки ТзОВ
«Козівський цукровий завод» порушено
вимоги п.198.3 ст.198 Податкового кодексу
України, що виразилось в тому, що
відповідно до представлених первинних
бухгалтерських документів (податкових
накладних, видаткових накладних,
виписок банку, актів наданих послуг)
Товариство здійснювало реалізацію
цукру білого кристалічного в мішкотарі
по ціні нижче ніж понесені на це
витрати. Податковий орган вважає, що
витрати понесені на придбання цукру
білого кристалічного отриманого
згідно податкової накладної № 33 від
26.12.2011 року, здійснені без мети їх
використання у господарській
діяльності (отримання доходу) не дають
право на відповідні врахування цих
витрат у податковому обліку.

Як вбачається з матеріалів справи
слідує, що ТзОВ «ДИВОСВІТ-КЛ» придбано
у ТзОВ «Козівзький цукровий завод»,
цукор білий кристалічний в мішкотарі
на загальну суму 95 580 952,5 грн., в т.ч. ПДВ -
15 930 158,75 грн., згідно договору поставки
від 26.12.2011 року № 26/12-11КЦ34.Факт
виконання умов даного договору
підтверджується належним чином
оформленою та підписаною сторонами,
зокрема, видатковою накладною від
26.12.2011 року № 783.Розрахунки за товар
проведено в безготівковій формі та в
повному обсязі за рахунок коштів
отриманих у кредит, відповідно до
укладеного 19.12.2011 року із ПАТ
«Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк»
договору №20-3532/2-1.Продавцем виписано
податкову накладну від 26.12.2012 року № 33
на загальну суму 95 580 952,5 грн., в т.ч. ПДВ -
15 930 158,75 грн.

05.03.2012 року мало місце повернення
незначної частини придбаного товару, у
зв'язку із чим складено розрахунок
коригування від 05.03.2012 року № 1 до
податкової накладної від 26.12.2012 року №
33 на загальну суму 111 663,54 грн., в т.ч. ПДВ -
18 610,59 грн.

Сплачений в ціні товару податок на
додану вартість в розмірі 15 911 548 грн.
включено до складу податкового кредиту
за січень 2012 року, на підставі належним
чином оформленої податкової накладної,
що в акті перевірки не
заперечується.ТзОВ «Козівзький
цукровий завод», в рядку 24 податкової
декларації з податку на додану
вартість за вересень 2012 року,
задекларовано залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду в сумі 2 322 506 грн.

Колегія суддів вважає, що
задовольняючи позов суд першої
інстанції підставно врахував ту
обставину, що , що суб'єкти
господарювання можуть використовувати
у господарській діяльності вільні
ціни, державні фіксовані ціни та
регульовані ціни - граничні рівні цін
або граничні відхилення від державних
фіксованих цін.

Вільні ціни визначаються на всі види
продукції (робіт, послуг), за винятком
тих, на які встановлено державні ціни.
Вільні ціни визначаються суб'єктами
господарювання самостійно за згодою
сторін, а у внутрішньогосподарських
відносинах - також за рішенням суб'єкта
господарювання.

Судом першої інстанції встановлено, та
підставно враховано, що Відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
«Про державне регулювання виробництва
цукру та цукрових буряків у період з
01.09.2011 року до 01.09.2012 року» від 02.03.2011
року № 179 мінімальна ціна на цукор
білий кристалічний за 1 тонну становить
5 910 грн. (в т.ч. ПДВ - 985 грн.).

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів
України «Про внесення зміни у додаток
до постанови Кабінету Міністрів
України від 2 березня 2011 року № 179» від
28.03.2013 року № 246 (редакція діє з 31.03.2012
року) знижено мінімальну ціну на цукор
білий кристалічний, вартість 1 тонни
становить 5 100 грн. (в т.ч. ПДВ - 850 грн.).

Згідно до Постановою Кабінету
Міністрів України «Про державне
регулювання виробництва цукру та
цукрових буряків у період з 1 вересня 2012
року до 1 вересня 2013 року» від 11.04.2012
року № 290 (редакція діє з 19.04.2012 року)
встановлено, що мінімальна ціна на
цукор білий кристалічний за 1 тонну
становить 5 910,16 грн. (в т.ч. ПДВ - 985,02 грн.).

Як підставно враховано судом першої
цінстанції одним із об'єктивних
факторів, що зумовив зниження, в 2012 році
порівняно із 2011 роком, цін на цукор є
збільшення виробництва цукру з
цукрового буряку протягом 2011 року,
тобто фактично мало місце перевищення
пропозицій порівняно із попитом, так,
різниця між обсягом виробництва та
споживання склала близько 15 млн. тонн
надлишкового цукру у світі - що є
рекордним рівнем з 2006 року. При цьому,
така тенденція зберігалась не лише в
Україні, Росії, а й загалом в світі.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
податковим органом не враховано того,
що зниження цін на цукор відбулось поза
волею позивача, а також того, що ТзОВ
«Козівський цукровий завод»
забезпечено реалізацію цукру не нижче
рівня цін, які встановлено державою.

Колегія суддів також враховує той
факт, що ТзОВ «Козівський цукровий
завод» сплачено суми податку на додану
вартість в ціні придбання товару, у
зв'язку із чим включено їх до складу
податкового кредиту у податкових
деклараціях з податку на додану
вартість відповідних звітних періодів.
Так, у разі, якщо дії платника податків
свідчать про його добросовісність, а
вчинені ним господарські операції, не
викликають сумніву у їх реальності та
відповідності дійсному економічному
змісту, для підтвердження права на
податковий кредит достатньо наявності
належним чином оформлених документів,
зокрема, податкових накладних.
Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
09.08.2008 року та ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
06.05.2010 року № К-13115/10, від 25.05.2010 року №
К-4867/07.

Колегія суддів вважає, що судом першої
інстанції вірно проаналізовано вимоги
діючого законодавства, суд першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови прийшов до вірних висновків,
а крім того відповідач як суб'єкт
владних повноважень не надав суду
достатніх та безумовних доказів про
наявність в діях позивача порушень при
формування податкового кредиту з ПДВ і
не довів правомірності прийнятих ним
рішень.

У відповідності до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
постанова Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 жовтня 2013
року у справі № 819/1998/13-а прийнята з
додержанням норм матеріального і
процесуального права при правильно
встановлених обставинах справи, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, а
тому оскаржувану постанову слід
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ч.1
ст.198, ст. 200, ст. 205, ст. 206, ст.212, ст. 254 КАС
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Козівської
обєднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 02 жовтняя
2013 року у справі № 819/1998/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
В.М. Каралюс

Судді :
В.С.Затолочний

З.М.Матковська

Повний текст ухвали виготовлений 26.08.2014
року.