Справа № 2а-2563/12/1470
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-2563/12/1470

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Желєзний І. В. Одеський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Романішина В.Л., Єщенка О.В.

за участю секретаря - Цуцкірідзе М.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1
на постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Головного управління МВС
України у Миколаївській області,
Первомайського міського відділу УМВС
України у Миколаївській області про
визнання незаконним та скасування
наказу про звільнення, поновлення на
посаді, виплату середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2012 року позивач звернувся до
суду з вказаним вище адміністративним
позовом та посилаючись на порушення
начальником Головного управління МВС
України у Миколаївській області п. 64
«ж», п.68 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України при
виданні наказу №22 о/с від 09 квітня 2012
року щодо звільнення його з органів
внутрішніх справ, просив суд: визнати
незаконним та скасувати наказ
начальника Головного управління МВС
України у Миколаївській області №22 о/с
від 09 квітня 2012 року в частині
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ; поновити ОСОБА_1 на посаді
начальника СБНОН Первомайського МВ
УМВС України у Миколаївській області з
09 квітня 2012 року та виплатою середнього
заробітку за час вимушеного прогулу за
період з 09 квітня 2012 і по час ухвалення
судового рішення; зарахувати час
вимушеного прогулу ОСОБА_1 в стаж
роботи в органах внутрішніх справ.

За наслідками розгляду
адміністративного позову
Миколаївським окружним
адміністративним судом 21 серпня 2012
року ухвалено постанову про відмову
ОСОБА_1 у задоволенні
адміністративного позову.

Приймаючи означене рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
в спірних правовідносинах діяв на
підставі, в спосіб, що передбачений
законами України, з дотриманням
принципу рівності перед законом та з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав та інтересів позивача і
цілями, на досягнення яких спрямовані
дії (рішення), що є підставою для
відмови в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1,
посилаючись на допущені судом
порушення норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи,
неповне з'ясування обставин справи, що
мають значення для справи, просить
скасувати оскаржуване судове рішення
та постановити нове - про задоволення
позову.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги позивач вказав, що суд не взяв до
уваги та не перевірив обставин
написання і причини за яких ним було
подано рапорт про звільнення. Також,
суд не дав оцінки тому факту, що в
попередженні про звільнення
начальника органу внутрішніх справ,
позивачем не вказана дата прийнятого
ним рішення про звільнення. Отже,
сторони про звільнення від проходження
служби у більш короткий строк не
домовлялися.

В письмових запереченнях Управління
міністерства внутрішніх справ України
в Миколаївській області спростовує
доводи апеляційної скарги, вказуючи на
законність ухваленого рішення та
просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав
суддю-доповідача, розглянув доводи
апеляційної скарги, перевірив
матеріали справи та зважаючи на
з'ясовані обставини, дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом
першої інстанції обставин справи та
правильність застосування правових
норм, апеляційний суд звертає увагу на
таке.

Так, порядок проходження служби
особами рядового і начальницького
складу органів внутрішніх справ, їх
права й обов'язки визначені Положенням
про проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ України.

Відповідно до пункту 10 Положення особи
рядового і начальницького складу
органів внутрішніх справ користуються
всіма соціально-економічними,
політичними та особистими правами і
свободами, виконують усі обов'язки
громадян, передбачені Конституцією
УРСР та іншими законодавчими актами, а
їх права, обов'язки і відповідальність,
що випливають з умов служби,
визначаються законодавством, Присягою,
статутами органів внутрішніх справ і
цим Положенням.

Підпунктом "ж" пункту 64 Положення
передбачено, що особи середнього,
старшого і вищого начальницького
складу звільняються зі служби в запас
(з постановкою на військовий облік) за
власним бажанням - при наявності
поважних причин, що перешкоджають
виконанню службових обов'язків.

Згідно з пунктом 68 Положення особи
рядового і начальницького складу, які
виявили бажання звільнитися зі служби
за особистим проханням, попереджають
прямого начальника органу внутрішніх
справ про прийняте ними рішення не
пізніш як за три місяці до дня
звільнення, про що подають рапорт за
командою.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що 09 квітня 2012 року
позивач подав рапорт про звільнення за
особистим проханням (за власним
бажанням), а наказ про його звільнення
зі служби було прийнято 18 квітня 2012
року. Така поведінка відповідача
суперечить вимогам пункту 68 Положення,
оскільки за його змістом до закінчення
тримісячного строку попередження
зазначені особи мають право відкликати
поданий рапорт, якщо сторони не
домовилися про звільнення у більш
короткий строк.

Відповідно до пункту 24 Положення у разі
незаконного звільнення або
переведення на іншу роботу особи
рядового, начальницького складу
органів внутрішніх справ підлягають
поновленню на попередній роботі
(посаді).

Таким чином, дії відповідача щодо
звільнення позивача зі служби за
власним бажанням є неправомірними.

Висновок Миколаївського окружного
адміністративного суду у справі, що
розглядається, базується на невірному
застосуванні норм матеріального права
та не відповідає практиці Верховного
Суду України при розгляді справ цієї
категорії. Зокрема, у справі № 21-236а11
Верховний Суд України висловив
аналогічну правову позицію.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає, що вимоги ОСОБА_1 про
зарахування часу вимушеного прогулу в
стаж роботи в органах внутрішніх справ
та стягнення суми грошового утримання
за весь час вимушеного прогулу не
підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 2 КАС України, суд
розглядає питання і приймає рішення
про захист порушених прав і законних
інтересів фізичних і юридичних осіб у
сфері публічних відносин. Права і
інтереси осіб, які можуть бути порушені
в майбутньому - захисту не підлягають.

Пунктом 24 Положення про проходження
служби рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України
передбачено, що: «У разі поновлення на
роботі (посаді) орган, який розглядає
трудовий спір, одночасно вирішує
питання про виплату особі рядового і
начальницького складу середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
або різниці в заробітку за час
виконання нижчеоплачуваної роботи, але
не більш як за один рік».

Згідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України:
«Підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання…».

Зважаючи на те, що при прийнятті
постанови від 21 серпня 2012 року
Миколаївським окружним
адміністративним судом допущено
порушення норм матеріального права,
суд апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати це рішення та
ухвалити нову постанову суду про
часткове задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись: ст.. ст..185, 195, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року - скасувати та прийняти нову
постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Головного управління МВС України у
Миколаївській області, Первомайського
міського відділу УМВС України у
Миколаївській області про визнання
незаконним та скасування наказу про
звільнення, поновлення на посаді,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу - задовольнити
частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ
начальника Головного управління МВС
України у Миколаївській області №22 о/с
від 09 квітня 2012 року в частині
звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх
справ.

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника
СБНОН Первомайського МВ УМВС України у
Миколаївській області з 09 квітня 2012
року з виплатою середнього заробітку
за час вимушеного прогулу але не більше
ніж за один рік.

У задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
негайно після її проголошення та може
бути оскаржена безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України на
протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: