Справа № 872/13704/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 липня 2014 рокусправа № 320/4504/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Іванова
С.М.

суддів: Чабаненко С.В.,
Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області на
постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області»,
треті особи - Мелітопольський міський
виробничий відділ Запорізької
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» та
Управління комунальною власністю
Мелітопольської міської ради про
скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним
позовом до виконавчого комітету
Мелітопольської міської ради
Запорізької області, в якому просив
скасувати рішення Мелітопольської
міської ради Запорізької області 6
скликання, 29 сесії від 02.11.2012 р. за № 1/20 в
частині відмови ОСОБА_1 у передачі у
власність земельної ділянки,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0, 1 га для будівництва житлового
будинку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
рішенням Мелітопольської міської ради
Запорізької області 5 скликання, 42
сесії від 30.11.2009 № 1/4 ОСОБА_1 було
затверджено матеріали вибору
земельної ділянки та надано дозвіл
протягом одного року розробити проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1 площею 0, 1 га для
будівництва та обслуговування
житлового будинку у власність, проте
рішенням Мелітопольської міської ради
Запорізької області 6 скликання, 29
сесії від 02.11.2012 р. за № 1/20 ОСОБА_1
відмовлено в передачі у власність
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0, 1
га для будівництва та обслуговування
житлового будинку.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 серпня 2013 р.
адміністративний позов було
задоволено.

Скасовано пункт 2 рішення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області 6 скликання 29 сесії
від 02.11.2012 р. № 1/20 про відмову ОСОБА_1 в
передачі у власність земельної ділянки
по АДРЕСА_1 площею 0, 1 га для будівництва
та обслуговування житлового будинку.

Рішення суду обґрунтовано тим, що
особисто для ОСОБА_1 рішенням
Мелітопольської міської ради
Запорізької області не було
встановлено жодних граничних строків
для розроблення проекту землеустрою.
Отже, підстав для відмови в передачі у
власність ОСОБА_1 земельної дільнки
встановлено не було.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, відповідач звернувся
з

апеляційною скаргою, в якій вказує на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
рішенням Мелітопольської міської ради
Запорізької області № 1/4 від 30.11.2009 р.
позивачу було встановлено річний строк
для розроблення проекту
землеустрою.Так як, протягом року
позивачем не було розроблено проект
землеустрою, зазначене рішення
втратило чинність.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
рішенням Мелітопольської міської ради
Запорізької області № 1/4 від 30.11.2009 р.
позивачеві було надано дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
будівництва по АДРЕСА_1 (а.с.
7).

09.08.2012 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до
Управління комунальною власностю
Мелітопольської міської ради про
продовження строку виконання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки по АДРЕСА_1.

18.10.2012 р. постійною комісією з питань
земельних відносин та комунальної
власності територіальної громади було
прийнято рішення № 1, відповідно до
якого у задоволенні заяви ОСОБА_1 про
продовження строків виконання проекту
землеустрою відмовлено (а.с. 80-81).

02.11.2012 р. Мелітопольською міською радою
Запорізької області було прийнято
рішення № 1/20, яким позивачу було
відмовлено у наданні земельної ділянки
у власність, у зв'язку з тим, що протягом
року ОСОБА_1 не було подано на
затвердження розроблений проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки (а.с. 75).

Відповідно до ст. 14 Конституції, земля є
основним національним багатством, що
перебуває під особливою охороною
держави.

Право власності на землю гарантується.
Це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою виключно відповідно до
закону.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначних цим Кодексом.

Згідно з п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України, до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України, до повноважень місцевих рад в
галузі земельних відносин на території
міст віднесено розпорядження землями
територіальної громади та надання
земельних ділянок у користування.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що рада в межах своїх повноважень
приймає нормативні та інші акти у
формі рішень. Рішення ради
приймається на її пленарному засіданні
після обговорення більшістю депутатів
від загального складу ради, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Винесенню проекту рішення на розгляд
сесії міської ради передує погодження
кожного питання відповідною комісією,
в даному випадку - постійною
депутатською комісією з питань
земельних відносин та комунальної
власності територіальної громади.

Судом встановлено, що рішення
Мелітопольської міської ради від 30.11.2009
р. № 1/4 ОСОБА_1 було затверджено
матеріали вибору земельної ділянки по
АДРЕСА_1, площею 0,1 га для будівництва та
обслуговування житлового будинку у
власність та дозволено протягом одного
року розробити проект землеустрою щодо
відведення зазначеної земельної
ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 звертався з листом про
продовження строків виконання проекту
землеустрою. Порушене ним питання
чотири рази розглядалося депутатською
комісією і лише 18.10.2012 р. було прийнято
рішення про рекомендацію міській раді
відмовити ОСОБА_1 в продовженні строку
виконання проекту землеустрою на один
рік.

Пунктом 2 рішення Мелітопольської
міської ради від 02.11.2012 р. № 1/20 ОСОБА_1
було відмовлено в передачі у власність
земельної ділянки.

Відповідно до Порядку розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок (який діяв на момент
прийняття та виконання рішення)
розробником проекту відведення
земельної ділянки є фізична або
юридична особа, яка має ліцензію на
проведення робіт із землеустрою
відповідно до закону. Ані позивачем,
ані відповідачем не надано доказів
того, що ОСОБА_1 має або мав ліцензію на
проведення робіт із землеустрою та мав
можливість виконати своєчасно рішення
суду в частині виконання проекту
землеустрою протягом 1 року.

Враховуючи те, що особисто для ОСОБА_1
рішенням міської ради ніяких граничних
строків встановлено не було відсутні й
підстави для відмови останньому в
передачі у власність земельної ділянки
у зв'язку з невиконанням п.7 рішення
Мелітопольської міської ради від 30.11.2009
р. № 1/4.

Крім того, колегією суддів приймається
до уваги, що відповідно до пояснень
представників відповідача та третьої
особи винесенню на розгляд сесії ради
проекту рішення обов'язково передує
розгляд цього питання відповідною
постійною депутатською комісією, яка
вивчає надані документи та приймає
рішення про надання відповідних
рекомендацій щодо порушеного питання
для розгляду на засіданні ради,
відповідно до ст. 49 Закону України «Про
місцеве самоврядування».

Як зазначив представник третьої особи,
Управління комунальною власністю
готує проекти рішень на розгляд ради на
підставі рішень постійних діючих
депутатських комісій. Проекти рішення
готуються лише в варіанті,
запропонованому комісією. В ході
судового засідання представник
відповідача та представник третьої
особи не змогли пояснити у зв'язку з чим
при умові розгляду постійною
депутатською комісією питання
продовження строків виконання проекту
землеустрою на розгляд ради був
винесений проект рішення про відмову
ОСОБА_1 в передачі земельної ділянки у
власність.

Стаття 24 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» передбачає,
що органи місцевого самоврядування та
їх посадові особи діють лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією і
законами України, та керується у своїй
діяльності Конституцією та законами
України, актами президента України,
Кабінету Міністрів України, а в
Автономній Республіці Крим - також
нормативно - правовими актами
Верховної Ради і Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, прийнятими
у межах їхньої компетенції.

Згідно з п. 10 ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
рішення виконавчого комітету ради з
питань, з питань віднесених до власної
компетенції виконавчих органів ради,
можуть бути скасовані відповідною
радою. Акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідальності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість вимог позивача та
наявність підстав для їх задоволення.

Приписами ч. 3 ст. 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області -
залишити без задоволення.

Постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 15 серпня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Мелітопольської
міської ради Запорізької області»,
треті особи - Мелітопольський міський
виробничий відділ Запорізької
регіональної філії ДП «Центр
державного земельного кадастру» та
Управління комунальною власністю
Мелітопольської міської ради про
скасування рішення - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів відповідно до ст. 212 та
ч. 5 ст. 254 КАС України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай