Справа № 815/4402/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4402/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого судді - Завальнюка І.В.,

за участю секретаря - Загрійчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Державної
фінансової інспекції в Одеській
області до Кілійської районної ради
про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із
зазначеним позовом, в якому просить суд
зобов'язати відповідача виконати пункт
2 вимоги Ізмаїльської об'єднаної
Державної фінансової інспекції в
Одеській області № 850-61/2501 від 15.11.2013
року.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Ізмаїльською ОДФІ
проведено планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Кілійської районної ради за період
01.01.2010 р. - 31.07.2013 р., якою встановлено ряд
порушень та недоліків, що відображені в
акті ревізії від 11.10.2013 року № 850-16/92. На
даний час Кілійською районною радою не
забезпечено стягнення з колишнього
голови Кілійської районної ради ОСОБА_1
коштів в сумі 12411 грн., проведення
перерахунку та відповідних
взаємозвірок щодо сум єдиного
соціального внеску та повернення зайво
перерахованих коштів в сумі 4505,19 грн. до
Державного бюджету України, відповідно
до пункту 2 вимоги № 850-61/2501 від 15.11.2013
року. Зважаючи на те, що підконтрольною
установою не забезпечено виконання
частини вимог щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
питань збереження та використання
активів, позивач звернувся до суду із
даним адміністративним позовом.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримала у повному
обсязі та просила задовольнити позов.

Представники відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнали у
повному обсязі, в задоволенні позову
просили відмовити, зазначивши, що
виплачені колишньому голові
Кілійської районної ради ОСОБА_1 премії
входять до структури заробітної плати
згідно з ст.2 Закону України «Про оплату
праці», у зв'язку із чим, в силу положень
ст.1215 ЦК України, не підлягають
поверненню.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість адміністративного
позову та наявність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до п.
1.4 Плану контрольно-ревізійної роботи
Державної фінансової інспекції в
Одеській області на III квартал 2013 року,
на підставі направлень на проведення
ревізії від 23.08.2013 року № 163, 164, виданих
в. о. начальника Ізмаїльської
об'єднаної державної фінансової
інспекції, проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
Кілійської районної ради за період з
01.01.2010 року по 31.07.2013 року, за
результатами якої складено акт від
11.10.2013 № 850-16/92 «Про результати ревізії
фінансово-господарської діяльності
Кілійської районної ради за період з
01.01.2010 року по 31.07.2013 року».

Примірник акту одержано Кілійською
районною радою 16.10.2013 року та після
одержання були подані заперечення до
Акту від 11.10.2013 року. Листом від 13.11.2013р.
Ізмаїльська ОДФІ направила Кілійській
районній раді (надалі - Рада) висновок
на заперечення до акту ревізії від
11.10.2013 року, яким відхилено зауваження
Ради на висновки Акту ревізії.

На підставі вищезазначеного акту
ревізії та з метою усунення виявлених
порушень, попередження їх виникнення у
подальшому, Ізмаїльською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією
пред'явлено Вимогу про усунення
порушень від 15.11.2013 року № 850-61.

Відповідно до акту ревізії від 11.10.2013
року №850-16/92 перевіркою, серед іншого,
встановлено порушення пп.2 п.2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09.03.2006 року
№ 268, що виразилось у безпідставному
нарахуванні та виплаті голові районної
ради ОСОБА_1 премії в місяці, коли він
жодного дня не перебував на робочому
місці, що призвело до незаконної
виплати премії у загальній сумі 12411 грн.
та відповідно зайво перераховано
єдиного соціального внеску у сумі 4505,19
грн.

На підставі вищезазначеного акту
ревізії Ізмаїльською об'єднаною
Державною фінансової інспекції в
Одеській області складено та
направлено Кілійській районній раді
вимогу від 15.11.2013 року №850-61, відповідно
до п.2 якої Раді належить стягнути з
колишнього голови Кілійської районної
ради ОСОБА_1 на поточний рахунок
Кілійської районної ради кошти у сумі
12411грн.; провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
єдиного соціального внеску та
повернути зайво перераховані кошти в с
умі 4505,19грн. до державного бюджету.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначений пункт вимоги
правомірним та обґрунтованим, а
позовні вимоги підлягаючими
задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що розпорядженням
від 21.11.2011 року № 30/К-2011 голові районної
ради ОСОБА_1 нараховано та виплачено
премію за листопад 2011 року у сумі 6206,0
грн., тоді як протягом листопада голова
районної ради перебував на
лікарняному, що відображено в «табелі
обліку використання робочого часу».

Відповідно до розпоряджень від 21.11.2011
року №30/К-2011 голові районної ради
ОСОБА_1 зараховано та виплачено премії
за листопад 2011 року у сумі 6 206, 0 грн.
Згідно табелю обліку використання
робочого часу в період липень 2011 року
голова районної ради ОСОБА_1 перебував
на лікарняному.

Відповідно до розпоряджень від 14.10.2011
року № 23/К- 2011 та 19.12.2012 року № 46/К-2012
голові районної ради ОСОБА_1 зараховано
та виплачено премії у розмірах 1551,0 грн.
та 4654,0 грн. відповідно. Згідно даних
табелів обліку робочого часу, в дані
місяці ОСОБА_1 перебував у відпустках.

У зв'язку з цим співробітниками
фінансової інспекції зроблено
висновок про порушення з боку
Кілійської районної ради пп.2 п.2
постанови Кабінету Міністрів України
«Про упорядкування структури та умов
оплати праці працівників апарату
органів виконавчої влади, органів
прокуратури, судів та інших органів»
від 09.03.2006 року № 268.

Вищезазначений висновок фінансової
інспекції був предметом судового
розгляду по справі № 815/29/14 за
адміністративним позовом Кілійської
районної ради до Державної фінансової
інспекції в Одеській області про
визнання протиправною та скасування
вимоги.

Так, постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 06 березня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 02 липня 2014
року, позовні вимоги задоволено
частково; при цьому п.2 вимоги
Ізмаїльської об'єднаної Державної
фінансової інспекції в Одеській
області від 15.11.2013 року №850-61 визнаний
правомірним, у зв'язку із чим
відмовлено у його скасуванні.

Вирішуючи спір, суди обох інстанцій
виходили із того, що премії
нараховувались та виплачувались
відповідно до Положення про
преміювання та матеріальне заохочення
працівників Кілійської районної ради
(далі - Положення), яке затверджене
Розпорядженням від 14.12.2007 року № 32/К-2007.

Згідно п. 2.1 Положення передбачено, що
премія виплачується за розпорядженням
голови районної ради за фактично
відпрацьований час щомісяця до
закінчення місяця. Премія за рахунок
економії коштів на оплату праці
виплачується незалежно від
відпрацьованого працівником часу, або
знаходженням його у відпустці,
відрядженні, або на лікарняному, що
суперечить вимогам пп. 2 п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України «Про
упорядкування структури та умов оплати
праці працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів» від 09.03.2006 року
№ 268, яким передбачено преміювання
працівників відповідно до їх
особистого вкладу в загальні
результати роботи.

Крім того, пунктом 2.6 Положення
передбачено, що при визначенні розміру
премії враховуються особистий вклад в
загальні результати роботи,
оперативність та терміни виконання
робіт; якість та важливість
виконуваних робіт; стан виконавчої
дисципліни; взаємовідносини в
колективі.

Таким чином, Положення про преміювання
та матеріальне заохочення працівників
Кілійської районної ради передбачає
нарахування премії працівнику за
особистий вклад, оперативність та
терміни виконання робіт, якість та
важливість виконуваних робіт, стан
виконавчої дисципліни,
взаємовідносини в колективі.

Судами враховано, що голові районної
ради ОСОБА_1 нараховано та виплачено
премії під час перебування останнього
на лікарняному та у відпустці, однак це
є порушенням пп.2 п.2 постанови Кабінету
Міністрів України «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівників апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів».

При цьому відповідно до ч.3 ст.97 КЗпП
України конкретні розміри тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
робітникам, посадових окладів
службовцям, а також надбавок, доплат,
премій і винагород, встановлюються
власником або уповноваженим ним
органом з урахуванням вимог,
передбачених частиною другою цієї
статті.

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України
передбачено, що форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, ставки, схеми посадових окладів,
умови запровадження та розміри
надбавок, доплат, премій, винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами, установами,
організаціями самостійно у
колективному договорі з дотриманням
норм і гарантій, передбачених
законодавством, генеральною та
галузевими (регіональними) угодами.

У зв'язку із тим, що відповідно до умов
колективного договору Кілійської
районної ради, який затверджений
зборами трудового колективу від 30.09.2011
року, зареєстрований Управлінням
правці та соціального захисту
населення Кілійської
райдержадміністрації від 26.03.2012 року
№11, не передбачені будь-які умови
преміювання в установі, суди обох
інстанцій дійшли єдиного висновку про
те, що Кілійською районною радою в
даному випадку допущено порушення, у
зв'язку із чим визнали п.2 вимоги від
15.11.2013 року №850-61/2501 правомірним та
відмовили у його скасуванні.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Передбачене вищевказаною нормою
звільнення від доказування з підстав
установлення преюдиційних обставин в
іншому судовому рішенні встановлює
обов'язок суду враховувати такі
обставини при вирішенні даної справи.

Згідно з ч.2 ст.15 Закону України «Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні»
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

Відповідно до п.10 ст.10 Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» органу державного
фінансового контролю надається право
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Ці положення кореспондуються з
приписами пункту 50 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 року
№ 550, яким передбачено право
контролюючих органів звертатись до
суду в інтересах держави щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства.

Аналізуючи головні завдання державної
фінансової служби, визначених у статті
2 і обсягу прав, встановлених статтею 10
Закону № 2939-ХІІ слід зазначити, що
позивач, здійснюючи державний
фінансовий контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, ефективним використанням
коштів і майна, реалізує такі через
механізм вилучення в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, стягнення у дохід держави
коштів, одержаних підконтрольними
установами, за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства,
звернення до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечене виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
порушення перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства, накладати у випадках,
передбачених законодавчими актами, на
керівників та інших службових осі
підконтрольних установ
адміністративні стягнення.

Вирішуючи спір, суд критично оцінює
посилання відповідача на ст.ст. 1212, 1215
ЦК України, як на підставу для відмови у
задоволенні позовних вимог, оскільки
вказаним нормативно-правовим актом
врегульовані інші правовідносини, не
пов'язані із здійсненням контролюючими
суб'єктами державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів. Зазначені доводи мали б
значення під час відповідного судового
спору щодо стягнення вищевказаних
надмірно сплачених коштів, тоді як в
даному випадку предметом спору є
незабезпечення відповідачем виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства.

Крім того, суд відхиляє посилання
представників відповідача на те, що в
спірних правовідносинах (аспект
визнання поважності строку на
звернення до суду) не підлягає
застосуванню принцип верховенства
права через те, що в адміністративному
судочинстві останній поширюється лише
на спори із фізичними особами та
роз'яснює, що це є одним із елементів
(компонентів) принципу верховенства
права. Поряд із тим, в п. 4.1 Рішення
Конституційного суду України від 02.11.2004
р. № 15-рп/2004 зазначено, що суд,
здійснюючи правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечує захист
гарантованих Конституцією та законами
України прав і свобод людини і
громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства
і держави.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про те, що пункт 2
вимоги № 850-61/2501 від 15.11.2013 року
Ізмаїльської об'єднаної Державної
фінансової інспекції в Одеській
області є чинним і обов'язковим до
виконання, у зв'язку із чим позов є
обґрунтованим та підлягає задоволенню
у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України,
суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
фінансової інспекції в Одеській
області задовольнити.

Зобов'язати Кілійську районну
раду виконати пункт 2 вимоги
Ізмаїльської об'єднаної Державної
фінансової інспекції в Одеській
області № 850-61/2501 від 15.11.2013 року.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 02
вересня 2014 року.

Суддя
_______________ І.В. Завальнюк