Справа № 569/6928/14-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" вересня 2014 р.
Справа № 569/6928/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу ОСОБА_3 на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "02" червня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання дій та рішень протиправними,
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в
якому просив визнати протиправними дії
та рішення управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області (далі - УПФ) щодо відмови у
виплаті йому пенсії по інвалідності
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
розмірі, визначеному постановою
Рівненського міського суду від 12
травня 2011 року та зобов'язати УПФ в
межах строку звернення до
адміністративного суду відновити
виплату пенсії у розмірі, визначеному
постановою Рівненського міського
суду від 12 травня 2011 року.

Постановою Рівненського міського суду
Рівненської області від 02 червня 2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
до часткового задоволення з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_3 є інвалідом 2-ї групи,
відноситься до 1-ї категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Постановою Рівненського
міського суду Рівненської області від
12 травня 2011 року, залишеної без змін
ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 18 січня 2012
року, у справі за позовом ОСОБА_3 до
УПФ визнано дії відповідача
протиправними та зобов'язано його
зробити перерахунок та виплатити на
користь ОСОБА_3 пенсію згідно ст.50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру восьми мінімальних
пенсій за віком та 75 % мінімальної
пенсії за віком з 24 січня 2011 року.

На виконання вказаних судових рішень
виплата основної та додаткової пенсій
ОСОБА_3 проводилась у відповідності до
ст.50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". З 01.11.2011 року відповідачем
зазначені пенсії виплачувались у
розмірі, згідно постанови КМУ №745 "Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету".

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на соціальний захист
визначені Законом України № 796-XII "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ст.50 Закону №796-ХІІ
особам, віднесеним до категорії 1, яким
встановлено інвалідність 2-ї групи,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 75
процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 54 Закону №796-ХІІ передбачено,
що розмір пенсії по 2-й групі
інвалідності, що настала внаслідок
Чорнобильської катастрофи не може бути
нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, які виникли між
сторонами, колегія суддів зазначає
наступне.

Положення п.28 розділу II Закону України
„Про державний бюджет на 2008 рік та про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України" №107-VI, яким були внесені
зміни до ст.50,54 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи" і які обмежували права на
пенсію громадян, які проживають на
території радіоактивного забруднення,
Рішенням Конституційного суду України
у справі №10-рп/2008 від 22.05.2008 року,
визнано неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їхні окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
із дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Відтак, вищенаведені положення ст.50,54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, постраждалих
внаслідок Чорнобильської катастрофи" є
чинними у редакції до внесення змін до
них Законом України „Про державний
бюджет на 2008 рік та про внесення змін до
деяких законодавчих актів України".

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону
України "Про державний бюджет України
на 2013 рік" установлено, що у 2013 році
норми і положення статей 50, 54 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

З огляду на вказані положення, УПФ у 2013
році правомірно нараховувало позивачу
основну та додаткову пенсії,
передбачені ст.50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у
розмірах, згідно постанови КМУ.

Відтак, суд першої інстанції
обгрунтовано відмовив ОСОБА_3 у
задоволенні позовних вимог за 2013 рік.

Разом із цим, Законом України "Про
Державний бюджет на 2014 рік" (на час
звернення із позовом) не встановлено
обмеження щодо застосування вказаних
положень Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Крім цього, норми статей 50,
54 Закону №796-ХІІ в спірний період не
було скасовано чи змінено.

Водночас, розрахунок основної та
додаткової пенсій позивачу здійснено,
виходячи із розмірів, встановлених
постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Зазначеною
постановою, всупереч приписів ст.50,54
Закону № 796-ХІІ, встановлено фіксований
розмір суми, з якої проводиться
розрахунок пенсії, при тому, що ці суми
не відповідають розмірам мінімальної
пенсії за віком.

Згідно із положеннями ч.4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, колегія суддів
вважає, що при визначенні розміру
основної та додаткової пенсії
застосуванню підлягають саме статті
50,54 Закону №796-ХІІ, а не постанова КМУ
від 23 листопада 2011 року №1210, яка
істотно звужує обсяг встановлених
законом прав.

Вихідним критерієм обрахунку
державної і додаткової пенсії виступає
мінімальна пенсія за віком.
Мінімальний розмір пенсії за віком,
згідно ст.28 ЗУ „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність. Будь-яких
інших нормативно-правових актів, які б
визначали механізм вирахування
мінімальної пенсії за віком або
встановлювали її розмір, немає.

Суд першої інстанції в повному обсязі
не дослідив вищевказані обставини та
безпідставно відмовив у задоволенні
позову в частині періоду з 01.01.2014 року.
Відтак, постанова суду в цій частині
підлягає скасуванню з ухваленням нової
- про задоволення позову.

Колегія суддів зазначає, що позивач
просив зобов'язати УПФ відновити
виплату його пенсії у розмірі,
визначеному постановою Рівненського
міського суду від 12 травня 2011 року,
відповідно до якої розмір основної
пенсії (ст.54 Закону №796-ХІІ) для
інвалідів 2-ї групи становить вісім
мінімальних пенсій за віком,
додаткової пенсії (ст.50 Закону №796-ХІІ) -
75 процентів мінімальної пенсії за
віком.

У решті судове рішення залишається без
зміни.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3
задовольнити частково.

Скасувати постанову Рівненського
міського суду Рівненської області від
"02" червня 2014 р. в частині відмови
ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог,
починаючи з 01.01.2014 року.

В цій частині прийняти нову постанову.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області щодо нарахування і
виплати пенсії ОСОБА_3, починаючи з
01.01.2014 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне Рівненської
області здійснити з 01 січня 2014 року
донарахування та виплату ОСОБА_3
основної і додаткової пенсії,
передбачених ст.50,54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком
(основна пенсія) та 75 процентів
мінімальної пенсії за віком (додаткова
пенсія), що розраховується залежно від
розміру прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом, з урахуванням
проведених виплат.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

- ,