Справа № 161/10420/14-а
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/470/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
м.Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської
області у складі :

головуючого - судді Присяжнюк Л.М.

при секретарі - Фурман Ю.В.,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представників відповідачів -
Господарук І.О., Коритнюка Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області, Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області про визнання дій
протиправними щодо самовільного
припинення виконання рішення суду,
скасування постанови старшого
державного виконавця та зобов'язання
поновити виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом
до відповідачів про визнання дій
протиправними щодо самовільного
припинення виконання рішення суду,
скасування постанови старшого
державного виконавця та зобов'язання
поновити виконання судового рішення.
Вказує, що є пенсіонером ОВС України,
інвалідом війни 2-ої групи. 12.03.2014 року
ним було подано до відповідача
виконавчого листа № 2а-3487/11/0308, виданого
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області 12.12.2013 року, для його
примусового виконання. Постановою
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Волинській області від 12.03.2014
року було відкрито виконавче
провадження та зобов'язано боржника
самостійно виконати рішення до 19.03.2014
року. 28.03.2014 року старшим державним
виконавцем винесено постанову про
повернення виконавчого листа
стягувачеві. Вважає вказану постанову
необґрунтованою та незаконною,
оскільки рішення суду не було виконано,
не була перерахована та призначена з
23.07.2011 та в подальшому, в т.ч. і на даний
час у розмірах відповідно до
виконавчого листа пенсія. Просить
поновити строк звернення до суду для
оскарження постанови, визнати дії
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС головного управління
юстиції Волинської області щодо
повернення виконавчого документа
протиправними, скасувати постанову
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області від 28.03.2014 року,
зобов'язати начальника відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області відновити
виконавче провадження за виконавчим
листом, визнати дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області щодо самовільного
припинення виконання рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15.02.2011 року за виконавчим
листом протиправними, зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області
перерахувати та призначити ОСОБА_4, як
інваліду війни 2-ої групи, пенсіонеру
ОВС України основну пенсію та
додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах відповідно до
виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 12.12.2013 року № 2а-3487/11/0308/, з
23.07.2011 року та в подальшому.

Представник позивача ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав, просив їх
задовольнити.

Представник відповідача відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області - старший державний
виконавець Коритнюк Р.О. у задоволенні
позовних вимог просив відмовити,
зазначив, що ним було вжито всіх
необхідних заходів, щодо виконання
виконавчого листа, а виконання
припинено та повернено виконавчий лист
стягувану на законних підставах.

Представник відповідача
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області
Господарук І.О. у задоволенні позову
просила відмовити із підстав наведених
у письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши та оцінивши подані докази у
їх сукупності, суд прийшов до наступних
висновків.

Судом встановлено, що постановою
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 15.02.2011 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 27.09.2013 року, визнано дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області щодо відмови ОСОБА_4
перерахунку пенсії в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії в розмірі 75 %
мінімальної пенсії за віком,
передбаченої ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
незаконними, зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області перерахувати та
призначити ОСОБА_4 пенсію відповідно до
ч.4 ст. 54, ст.ст. 50, 67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» по другій
групі інвалідності в розмірі 8
мінімальних пенсій за віком та
додаткову пенсію інваліду ІІ-ї групи
внаслідок Чорнобильської катастрофи в
розмірі 75 % мінімальної пенсії у зв'язку
зі змінами розміру мінімальної пенсії
за віком з врахуванням виплачених сум
(а.с.7-15).

12.12.2013 року на підставі
вищевказаної постанови, Луцьким
міськрайонним судом Волинської
області було видано виконавчий лист в
частині зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
Волинської області перерахувати та
призначити ОСОБА_4 пенсію у визначених
постановою розмірах (а.с.16).

На підставі вищевказаного
виконавчого листа, 12.03.2014 року
постановою старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області Коритнюка Р.О. було відкрито
виконавче провадження, надано строк
добровільного виконання рішення суду
до 19.03.2014 року (а.с.17).

Постановою про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
28.03.2014 року виконавчий документ -
виконавчий лист № 2а-3487/11/0308 виданий
12.12.2013 року Луцьким міськрайонним судом
Волинської області, був повернутий
стягувачеві - позивачу. Як вбачається
із вищевказаної постанови сума
нарахована згідно судового рішення
46223,83 грн. включена у відомість на
виплату пенсії та при надходженні
коштів із Державного бюджету будуть
виплачені Пенсійним фондом. Відповідно
до ст. 23 Бюджетного кодексу України
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Через
відсутність фінансового ресурсу
територіальний орган Пенсійного фонду
України не має можливості провести
виплату нарахованих коштів. Разом з
цим, стаття ст. 89 Закону України «Про
виконавче провадження», передбачає, що
до відповідальності притягуються
посадові особи за невиконання без
поважних причин у встановлений
державним виконавцем строк рішення, що
зобов'язує боржника виконати певні дії,
а постанови про накладення штрафу на
посадових осіб територіального органу
Пенсійного фонду України не виносилися
(а.с.18).

Водночас, вищевказану постанову
про повернення виконавчого документа,
позивач отримав 25.06.2014 року, що
підтверджується довідкою УДППЗ
«Укрпошта», а тому ОСОБА_4 слід поновити
строк на звернення на до суду із
вищевказаним позовом (а.с.20).

Як вбачається із ст. 11 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Водночас, статтею 47 вищевказаного
Закону визначені обставини за яких
повертається виконавчий документ. Так,
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, за
яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення (п.9 ч. 1
статті 47 Закону України «Про виконавче
провадження»).

Як вбачається із довідки
Управління Пенсійного фонду України в
м. Луцьку Волинської області від 01.07.2014
року № 5197, позивачу відповідно до
виконавчого листа № 2а-3487/11/0308 від 12.12.2013
року проведено нарахування пенсії у
визначених постановою суду розмірах.
Проте у зв'язку із відсутністю коштів
на виплату пенсій і надбавок за минулі
роки сума пенсії не виплачена (а.с.33).

Судом не приймаються до уваги
твердження позивача про те, що
державний виконавець зобов'язаний
звернутися до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення
суду на стягнення нарахованих коштів
за виконавчим документом, оскільки у
відповідності до ст. 36 вищевказаного
Закону подання такої заяви є правом, а
не обов'язком державного виконавця.
Водночас, позивач ОСОБА_4 не надав суду
доказів звернення до державного
виконавця із заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення суду, чи
звернення до суду із вказаною заявою
особисто.

Статтею 7 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» передбачено, що у разі
якщо рішення суду не виконано протягом
двох місяців з дня винесення постанови
про відкриття виконавчого провадження,
крім випадків, коли стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій, державний виконавець зобов'язаний
звернутися до суду із заявою про зміну
способу і порядку виконання рішення.
Аналізуючи вказану норму закону, суд
приходить до висновку, що вона підлягає
застосуванню лише у разі невиконання
боржником рішення суду протягом
визначеного часу, тобто двох місяців.
Водночас, з моменту прийняття
виконавчого документу до виконання та
повернення його стягувачеві у зв'язку
із частковим виконанням постанови суду
минуло 16 днів, а не два місяці, а тому
такий обов'язок не настав.

Як вбачається із постанови суду від
15.02.2011 року та виконавчого листа №
2а3487/11/0308 виданого 12.12.2013 року Луцьким
міськрайонним судом Волинської
області, рішення суду має
зобов'язальний характер, а не майновий,
а тому державний виконавець
позбавлений можливості накласти арешт
на майно боржника, як цього вимагає ст.
32 Закону України «Про виконавче
провадження» та проводити звернення
стягнення на кошти боржника.

Таким чином, суд не вбачає підстав
для визнання протиправною та
скасування постанови про повернення
виконавчого документа від 28.03.2014 року.

У відповідності до ст. 83 Закону України
«Про виконавче провадження» начальник
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
при здійсненні контролю за рішеннями,
діями державного виконавця під час
виконання рішень має право у разі, якщо
вони суперечать вимогам закону, своєю
постановою скасувати постанову або
інший процесуальний документ (або їх
частину), винесені у виконавчому
провадженні державним виконавцем,
визнати недійсним складений державним
виконавцем акт, зобов'язати державного
виконавця провести виконавчі дії в
порядку, встановленому цим Законом.
Водночас, ч. 7 вказаної статті
передбачено, що забороняється
втручання інших державних або
недержавних органів та їх посадових
осіб у виконавче провадження, крім
випадків, передбачених цим Законом.

Суд не вправі зобов'язувати начальника
відділу примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області відновити
виконавче провадження, оскільки дії по
відновленню провадження, згідно із
Законом України «Про виконавче
провадження» можуть здійснюватися
лише вказаною посадовою особою
державної виконавчої служби. А тому у
задоволенні вимог позивача про
зобов'язання начальника відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Волинській області відновити
виконавче провадження за виконавчим
листом слід відмовити.

14 червня 2011 року Верховною Радою
України прийнято Закон України № 3491-VI
«Про внесення змін до Закону України
«Про Державний бюджет України на 2011
рік», який набрав чинності 19 червня 2011
року. Пунктом 7 частини І зазначеного
Закону Прикінцеві положення Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» доповнено пунктом 4, яким
встановлено, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Із аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
зазначеним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 06.07.2011 року №745 «Про встановлення
деяких розмірів виплат, що
фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» встановлено
порядок виплати та розміри пенсій та
компенсацій особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Дана постанова набрала чинності 23.07.2011
року та припинила дію 01.01.2012 року.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 р. №1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
встановлено порядок виплати та розміри
пенсій та компенсацій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи. Дана постанова набрала
чинності 01.01.2012 року та є чинною на
даний час, не скасована та не визнана
неконституційною.

Водночас, у відповідності до
Перехідних положень Законів України
«Про Державний бюджет України» за 2011-2014
року, норми і положення статтей закону
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на
визначений рік.

Частинами 1, 2 статті 23 Бюджетного
кодексу України передбачено, що
будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення. Відповідно до
пункту 5 статті 51 цього ж кодексу
розпорядники бюджетних коштів беруть
бюджетні зобов'язання та провадять
видатки тільки в межах бюджетних
асигнувань.

Вказане свідчить про те, що виконання
судових рішень повинно здійснюватися
відповідними уповноваженими органами
виходячи з наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на
відповідний рік з урахуванням
прийнятих Кабінетом Міністрів України
постанов, які не визнані
неконституційними та не скасовані.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що саме на законодавчому рівні було
змінено порядок нарахування пенсії
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи.

Як вбачається з Рішення
Конституційного Суду України від 3
жовтня 1997 року № 4-зп законодавчі акти,
що прийняті пізніше, мають пріоритетну
дію по відношенню до інших законів
України, які регулюють однопредметні
правові відносини і прийняті раніше
(зокрема, по відношенню до Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Відповідно до рішення Європейського
суду з прав людини у справі «Кечко
проти України» від 08 листопада 2005 року,
встановлено, що в межах свободи дій
держави визначати, які надбавки
виплачувати своїм робітникам з
державного бюджету. Держава може
вводити, призупиняти чи закінчити
виплату таких надбавок, вносячи
відповідні зміни в законодавство.

Таким чином, вимога позивача про
визнання дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області щодо самовільного припинення
виконання рішення Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 15.02.2011 року не підлягає до
задоволення.

Водночас, вимоги позивача щодо
зобов'язання Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області перерахувати та призначити
йому як інваліду війни 2-ої групи,
пенсіонеру ОВС України основну пенсію
та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірах відповідно до
виконавчого листа Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 12.12.2013 року № 2а-3487/11/0308/, з
23.07.2011 року та в подальшому, були
предметом розгляду суду, про що
свідчить постанова суду від 15.02.2011 року,
на підставі якої видавався виконавчий
лист. У відповідності до ст. 61
Конституції України, ст. 162 КАС України
суд унеможливлений повторно
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинської
області здійснити дії, що передбачені
вищевказаною постановою суду, а тому у
задоволенні вказаної вимоги слід
відмовити.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову ОСОБА_4 до відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Волинській
області, Управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку Волинської області
про визнання дій протиправними щодо
самовільного припинення виконання
рішення суду, скасування постанови
старшого державного виконавця та
зобов'язання поновити виконання
судового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 6, 10, 11, 69-72, 76,
99-100, 158-163, 181 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні ОСОБА_4 до відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконачої служби
Головного управління юстиції у
волинській області , управління
пенсійного фонду України в м.Луцьку про
визнання дій протиправними щодо
самовільного припинення виконання
рішення суду, скасування постанови
старшого державного виконавця та
зобовязання поновити виконання
судового рішення - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Львівського апеляційного
адміністративного суду через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Присяжнюк
Л.М.