Справа № 2а-1361/10
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 81463/12

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Гінди О.М., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
місті Ужгороді Закарпатської області
на постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 травня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області про
стягнення недоплаченого підвищення до
пенсії,

В С Т А Н О
В И Л А :

У березні 2010 року позивач звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України в місті
Ужгороді Закарпатської області про
стягнення недоплаченого підвищення до
пенсії за 2009 рік в сумі 1317,20грн.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 травня 2010 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
місті Ужгороді Закарпатської області
провести нарахування та виплату
позивачу підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30% мінімальної
пенсії за віком відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» з 01 січня 2009 року по 31
грудня 2009 року. В решті вимог
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
оскаржило управління Пенсійного фонду
України в місті Ужгороді Закарпатської
області, подавши на них апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що рішення суду першої інстанції є
необґрунтоване та винесене з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Апелянт звертає увагу на те, що
законодавством України не прийнято
жодного нормативного акту на виконання
вимог ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» про
підвищення розміру пенсій дітей війни,
не визначено, які саме органи мають
проводити такі виплати, за рахунок яких
коштів і джерел. Крім того, залишається
невизначеним порядок обчислення
такого підвищення та його розмір.
Просить врахувати, що встановлений ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» мінімальний розмір
пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій.

Оскільки, клопотань від осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю не поступило, тому,
суд апеляційної інстанції розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки таку може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI), що є достатнім для розгляду
даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з таких підстав.

Безспірно встановлено, що позивач є
дитиною війни та відповідно до ст.6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" (у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин) мав право на отримання
підвищення виплачуваної пенсії за
віком.

Позивач перебуває на обліку у
відповідача.

Разом з тим, при зверненні до суду
позивачем пропущено річний строк
звернення до суду, передбачений ст.99
КАС України (в редакції, яка була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення справи
судом першої інстанції), останнім під
час розгляду справи не наведено
поважних причин його пропуску.

Відповідно до ст.100 КАС України (в
редакції, яка була чинною на час
виникнення спірних правовідносин та
вирішення справи судом першої
інстанції) пропущення строку звернення
до адміністративного суду є підставою
для відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги дату звернення позивача до суду
із розглядуваним позовом, наполягання
відповідача на застосуванні наслідків
пропущення строку звернення до суду,
передбачених ст.100 КАС України, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
в задоволенні позовних вимог за період
з 01.01.2009р. до 28.02.2009р. включно слід
відмовити.

Стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії за 2009 рік, колегія суддів вважає,
що такі підлягають задоволенню, так як
Законом України "Про Державний бюджет
на 2009 рік" дію ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей" не зупинено.
Відповідно до Закону України "Про
Державний бюджет на 2009 рік" розміри
державних соціальних гарантій, що
визначаються залежно від прожиткового
мінімуму, встановлюються відповідними
законами України, цим Законом, та
нормативно-правовими актами Кабінету
Міністрів України. Таким чином,
відповідач, повинен діяти у
відповідності з приписами діючої норми
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни".

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
підвищення пенсії позивачу в
передбаченому ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" розмірі
за вказаний період, колегія суддів не
вбачає.

У зв'язку з тим, що функції з
призначення, нарахування та виплати
пенсії позивача здійснює Пенсійний
фонд України в особі Управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області, а також
виходячи з вимог п.15 Положення про
Пенсійний фонду України, затв.
постановою КМ України № 1261 від 24.10.2007р.,
відповідний обов'язок слід покласти на
відповідача у справі.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України "Про соціальний захист
дітей війни" доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Оскільки розмір мінімальної пенсії за
віком визначається за правилами ч.1 ст.28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", чинним законодавством
інший мінімальний розмір пенсії за
віком не визначений, тому слід
застосовувати цей розмір.

З огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання його вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішенням, дією або
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач порушив норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен був
визнати такі дії незаконними і
зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних сум
відповідно до закону.

Щодо вимоги про стягнення суми, то
нарахування такої належить до
компетенції відповідача.

За наведених обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
заявлений позов підлягає до часткового
задоволення, при цьому належить
визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області щодо
нездійснення нарахування та виплати
позивачу підвищення до пенсії в
розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 01.03.2009р. до 31.12.2009р.
включно (згідно позовних вимог), із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", протиправними;
зобов'язати відповідача провести
нарахування і виплату позивачу
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" та п.2
ст.6 Закону України «Про статус
гірських населених пунктів в Україні»
за період з 01.03.2009р. по 31.12.2009р. включно,
із урахуванням вимог ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" та
проведених виплат за вказаний період.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і
складають підстави для висновку про
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення заявленого
позову з вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст. 100, 160, 195-197, п.3 ч.1 ст.198,
п.4 ст.202, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України,
колегія суддів, -

П О С Т А
Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області задоволити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 21 травня 2010 року скасувати
та прийняти постанову, якою позов
ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської області щодо
нездійснення ОСОБА_1 нарахування та
виплати підвищення до пенсії в розмірі
30 відсотків мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни" за
період з 01.03.2009р. до 31.12.2009р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м.Ужгороді
Закарпатської обл. провести
нарахування і виплату ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни" за
період з 01.03.2009р. до 31.12.2009р. включно, із
урахуванням вимог ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та проведених
виплат за вказаний період.

В решті вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя
М.П.Кушнерик

Судді
О.М.Гінда

А.Р.Курилець