Справа № 804/9219/13-а
Суддя: Маслій В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р.
м. Київ К/800/24992/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючого: Маслія В.І.
(суддя-доповідач)

Суддів: Мороз Л.Л., Черпіцької
Л.Т.,

При секретарі: Зубенко Д.В.,

За участю позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представника третьої особи - Барда С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_1 до Гвардійської
квартирно-експлуатаційної частини
району Дніпропетровської області, за
участі третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Міністерства
оборони України та Генерального штабу
Збройних Сил України, про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року позивач звернувся до
суду з позовом до Гвардійської
квартирно-експлуатаційної частини
району Дніпропетровської області, за
участі третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - Міністерства
оборони України та Генерального штабу
Збройних Сил України, про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.11.2013 року адміністративний позов
задоволено частково: визнано
протиправною бездіяльність
Гвардійської КЕЧ району
Дніпропетровської області, щодо не
розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку,
передбаченому Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", та не вжитті заходів
передбачених Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду", щодо приватизації квартири, яку
він займає на підставі ордеру № 227 від
05.05.1993 року; зобов'язано Гвардійську КЕЧ
району Дніпропетровської області
розглянути заяву ОСОБА_1 в порядку
передбаченому Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду" та вжити заходів передбачених
Законом України "Про приватизацію
державного житлового фонду", щодо
приватизації квартири, яку він займає
на підставі ордеру № 227 від 05.05.1993 року.
В задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23.04.2014 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 07.11.2013 року
скасовано, провадження у справі
закрито з підстав, передбачених ч. 1 ст.
157 КАС України.

Не погоджуючись із ухвалою суду
апеляційної інстанцій, позивач
звернувся із касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
в якій просить скасувати ухвалу суду
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.11.2013 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши
матеріали справи та перевіривши
наведені в скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню.

Закриваючи провадження у справі
апеляційний суд виходив з того, що між
сторонами існує спір про право,
пов'язаний із реалізацією права
власності на житло, що виключає його
розгляд в порядку адміністративного
судочинства незалежно від участі в
ньому органу владних повноважень.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших субєктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
компетенція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Правові основи приватизації
державного житлового фонду, його
подальшого використання і утримання
визначено Законом України "Про
приватизацію державного житлового
фонду".

Цим Законом визначено об'єкти
приватизації, об'єкти, які не
підлягають приватизації, способи
приватизації, а також процедуру
проведення приватизації. Законом
передбачено, що за наслідками
вирішення питань про передачу у
власність квартир уповноваженні
органи приймають відповідні рішення
(ст. 8 Закону).

Враховуючи, що в данному випадку між
сторонами виник спір, предметом
оскарження якого є бездіяльність
відповідача щодо не розгляду, як
уповноваженим органом, в порядку,
передбаченому Законом України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», заяви ОСОБА_1 щодо приватизації
квартири та не вжитті відповідних
заходів передбачених Законом України
"Про приватизацію державного житлового
фонду", колегія суддів приходить до
висновку про помилковість твердження
суду апеляційної інстанції про
непідвідомчість данного спору
адміністративним судам, у зв'язку з чим
оскаржувана ухвала підлягає
скасуванню, а справа - направленню до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 Кодексу
адміністративного судочинства України
підставою для скасування судових
рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

За таких обставин касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
ухвала суду апеляційної інстанції
скасуванню з направленням справи до
суду апеляційної інстанції для
продовження розгляду в порядку
адміністративного судочинства.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 227, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити
частково.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 23 квітня 2014 року скасувати, а справу
направити до суду апеляційної
інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав
передбачених ст.ст. 237-239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: