Справа № 2а-304/09
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа № 9585/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання:
Губач Х.І.

представника третьої особи:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 червня 2009 року у справі за
позовом Прокурора м.Стрия до Виконкому
Стрийської міської ради, треті особи на
стороні позивача ОСОБА_3, Державне
територіально-галузеве об`єднання
«Львівська залізниця», треті особи на
стороні відповідча ОСОБА_4, ОСОБА_2,
ОСОБА_5 про визнання п.1.9 рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради №59 від 21.02.2007 року
незаконним,-

В С Т А Н О В
И Л А:

25.03.2009 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання п.1.9 рішення
виконавчого комітету Стрийської
міської ради №59 від 21.02.2007 року «Про
надання дозволу на будівництво,
добудову, реконструкцію житлових
будинків, громадських споруд та
визнання правомірними самочинно
побудовані будівлі громадянами міста»
незаконним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення прийнято з
порушенням вимог чинного
законодавства.

Постановою Стрийського міськрайонного
суду Львівської області від 12 червня 2009
року адміністративний позов
задоволено. Визнано незаконним п.1.9
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради №59 від 21.02.2007
року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, реконструкцію
житлових будинків, громадських споруд
та визнання правомірними самочинно
побудовані будівлі громадянами міста»

Третя особа, ОСОБА_2 постанову оскаржив,
не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що його не було належним чином
повідомлено про дату час та місце
судового розгляду даної справи, а тому
не мав можливості заперечити проти
позову, надати документи та повідомити
обставини, що мають важливе значення.

У ході апеляційного розгляду
представник третьої особи ОСОБА_6
ОСОБА_1 у ході апеляційного розгляду
надав пояснення та просить відхилити
апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її задоводьнити з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
відповідачем прийнято рішення про
дозвіл реконструкцію господарської
споруди з добудовою гаражу громадянам
ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_2 без погодження
із користування суміжних земельних
ділянок.

Проте, колегія суддів вважає, що даний
висновок суду першої інстанції не
можна визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що 21 лютого 2007 року
виконавчим комітетом Стрийської
міської ради прийнято рішення №59 «Про
надання дозволу на будівництво,
добудову, реконструкцію житлових
будинків, громадських споруд та
визнання правомірними самочинно
побудовані будівлі громадянами міста»,
п. 1.9 якого надано дозвіл на
реконструкцію господарської комори з
добудовою загальним розміром 2,7 на 7.0 м
та добудову гаражу загальним розміром
4,0 на 6,0 м по вул. Л.Українки, 1, гр.гр.
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Позивач вважаючи що оскаржуваний п.1.9
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради №59 від 21.02.2007
року прийнято з порушення вимог ч.2 ст.383
Цивільного кодексу України, ст.10 Закону
України «Про пожежну безпеку», ст.15
Закону України «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення», ст.2 Закону
України «Про планування і забудову
територій» виніс протест та направив
20.02.2008 року за №08/593вих. направлено для
виконання виконавчому комітету
Стрийської міської ради.

Згідно даного припису, прокурор м.Стрия
вимагає скасувати як незаконний п.1.9
рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради №59 від 21.02.2007
року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, реконструкцію
житлових будинків, громадських споруд
та визнання правомірними самочинно
побудовані будівлі громадянами міста»,
п. 1.9 якого надано дозвіл на
реконструкцію господарської комори з
добудовою загальним розміром 2,7 на 7.0 м
та добудову гаражу загальним розміром
4,0 на 6,0 м по вул. Л.Українки, 1, гр.гр.
ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Однак рішення виконавчого комітету
Стрийської міської ради №104 від 20.03.2008
року даний протест прокурора
відхилено.

Відповідно до п.15 ч.1 ст.26 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
питання щодо скасування актів органів
виконавчої влади, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Згідно з ч.10 ст.59 зазначеного Закону
акти органів та посадових осіб
місцевого самоврядування з мотивів
їхньої невідповідності Конституції
або законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст.21 Закону України
«Про прокуратуру» протест на акт, що
суперечить закону, приноситься
прокурором, його заступником до органу,
який його видав, або до вищестоящого
органу.

У протесті прокурор ставить питання
про скасування акта або приведення
його у відповідність з законом.

Протест прокурора зупиняє дію
опротестованого акта і підлягає
обов'язковому розгляду відповідним
органом або посадовою особою у
десятиденний строк після його
надходження.

Системний аналіз наведених положень
законів України дає підстави вважати,
що за органами місцевого врядування
законодавець закріпив право на зміну
та скасування власних рішень. Таке
право випливає із конституційного
повноваження органів місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну чи
скасування.

У той же час у статті 3 Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення
у ст.74 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення.

Ненормативні правові акти місцевого
самоврядування є актами одноразового
застосування, вони вичерпують свою дію
фактом їхнього виконання, а тому не
можуть бути скасовані чи змінені
органом місцевого самоврядування
після їх виконання.

Дана позиція викладена в рішенні
Верховного Суду України від 04.06.2013 року
у справі за №21-64а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів зазначає, що п. 1.9 рішення №59 від
21.02.2007 року «Про надання дозволу на
будівництво, добудову, реконструкцію
житлових будинків, громадських споруд
та визнання правомірними самочинно
побудовані будівлі громадянами міста»
виконавчого комітету Стрийської
міської ради є ненормативно правовим
актом одноразового застосування, який
вичерпав свою дію фактом його
виконання, а тому не може бути в
подальшому скасований органом
місцевого самоврядування.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
помилкового висновку, оскільки
висновки суду не грунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді обставин справи у їх
сукупності.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує судове
рішення та ухвалює нове, коли має місце
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи,
недоведеність таких обставин,
невідповідність висновків суду
обставинам справи та порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи чи питання.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги являються
суттєвими і складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.3, 202,
205, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И
Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити,
а постанову Стрийського
міськрайонного суду Львівської
області від 12 червня 2009 року у справі
№2а-304/2009 скасувати та прийняти нову,
якою відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
О.І.Довга

І.І.Запотічний