Справа № 257/3151/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ополинська
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
справа №257/3151/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.,
Шальєвої В.А., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного Фонду
України в Київському районі м.Донецька
на постанову Київського районного суду
м. Донецька від 22 квітня 2014 року у
справі № 257/3151/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м.Донецька про
визнання неправомірною бездіяльність
та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м.Донецька, в якому просив
визнати неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька щодо не
виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі встановленому Законом з 01
грудня 2013 року та зобов'язати
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька провести
з 01 грудня 2013 року перерахунок та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі встановленому Законом,
згідно довідки про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
від 15 листопада 2013 року за № 06-22.86,
виданої Донецьким апеляційним
господарським судом (а.с. 1-3).

Постановою Київського районного суду
м. Донецька від 22 квітня 2014 року у
позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені,
визнано неправомірною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду України в
Київському районі м. Донецька щодо не
виплати ОСОБА_2 щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у розмірі встановленому Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» з 01 грудня 2013 року та
зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Київському районі м.
Донецька провести з 01 грудня 2013 року
перерахунок та виплату ОСОБА_2
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці у розмірі
встановленому законом, згідно довідки
Донецького апеляційного
господарського суду про заробітну
плату для обчислення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці від 15 листопада 2013 року за №
06-22.86 (а.с. 31-33).

Відповідач з постановою суду першої
інстанції не погодився, подав
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просив скасувати постанову суду першої
інстанції, та прийняти нову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
в повному обсязі (а.с. 35-37).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що органи Пенсійного
Фонду здійснюють призначення та
виплату щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
на підставі ст. 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», порядку
подання документів для призначення і
виплати щомісячного довічного
грошового утримання суддям у відставці
органами Пенсійного Фонду України від
25 січня 2008 року № 3-1. Розмір щомісячного
довічного грошового утримання
управлінням обчислений відповідно до
норм чинного законодавства. Проведення
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання суддям, Законом та
Порядком не передбачений. Відповідно
до Закону України «Про судоустрій і
статус суддів» перерахунок може бути
здійснено виключно суддям
Конституційного Суду України.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

На теперішній час позивач ОСОБА_2 є
суддею у відставці, звільнений з
займаної посади - судді Донецького
апеляційного господарського суду.

Позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька та
отримує щомісячне довічне грошове
утримання згідно зі ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів».

В матеріалах справи міститься довідка
Донецького апеляційного
господарського суду від 15 листопада 2013
року за № 06-22.86 про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку зі змінами розміру заробітної
плати працюючих суддів у грудні 2013
року, видана ОСОБА_2 про те, що його
заробітна плата, яка враховується при
призначенні (перерахунку) довічного
грошового утримання суддям у відставці
склала 22776,60 грн., в тому числі: оклад -
13398,00 грн., надбавка за вислугу років (70%)
- 9378,60 грн. (а.с. 23).

10 грудня 2013 року позивач звернувся до
відповідача з заявою про перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці з
грошового утримання діючих суддів
згідно розрахунку заробітної плати
судді та довідки Донецького
апеляційного господарського суду від 15
листопада 2013 року за № 06-22.86 про розмір
заробітної плати працюючого судді за
грудень 2013 року (а.с. 20).

Відповідно до розпорядження
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Донецька від 14
грудня 2013 року №184976, розмір довічного
утримання ОСОБА_2 становить 19304,01 грн.
(а.с. 21). Відповідно до довідки
Донецького апеляційного
господарського суду від 15.11.2013 року №
06-22. 86, сума грошового утримання з 01
грудня 2013 року повинна становити 20498,94
грн. (а.с. 23).

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої інстанції та апеляційним судом.

Спірним питанням в даній справі є
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
у зв'язку з підвищенням заробітної
плати судді, працюючого на відповідній
посаді відповідно до ст. 129, 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» та Рішення Конституційного
Суду України від 3 червня 2013 року №
3-рп/2013.

З цього приводу судова колегія
зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних та юридичних осіб у
сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07 липня
2010 року № 2453 (далі - Закон № 2453), що
відповідає частині першій статті 126
Основного Закону України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України.

Таким чином, конституційний статус
судді передбачає достатнє матеріальне
забезпечення судді як під час
здійснення ним своїх повноважень
(суддівська винагорода), так і в
майбутньому у зв'язку з досягненням
пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок
припинення повноважень і набуття
статусу судді у відставці (щомісячне
довічне грошове утримання). Статус
судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя.

Такими гарантіями є надання їм за
рахунок держави матеріального
забезпечення (суддівська винагорода,
пенсія, щомісячне довічне грошове
утримання тощо) та надання їм у
майбутньому статусу судді у відставці.
Право судді у відставці на пенсійне або
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією належного здійснення
правосуддя і незалежності працюючих
суддів та дає підстави висувати до
суддів високі вимоги, зберігати довіру
до їх компетентності і
неупередженості. Щомісячне довічне
грошове утримання судді спрямоване на
забезпечення гідного його статусу
життєвого рівня, оскільки суддя
обмежений у праві заробляти додаткові
матеріальні блага, зокрема обіймати
будь-які інші оплачувані посади,
виконувати іншу оплачувану роботу.

Частина третя статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів» до
внесених Законом України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 08
липня 2011 року № 3668 (далі - Закон № 3668)
змін передбачала: «Щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання».

Таким чином, визначений Законом № 2453
порядок нарахування щомісячного
довічного грошового утримання було
змінено Законом № 3668, внаслідок чого
зменшено розмір щомісячного довічного
грошового утримання суддів. Частиною
п'ятою статті 138 Закону № 2453 до внесення
Законом № 3668 змін передбачалося, що
«пенсія або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку. Довічне грошове утримання
суддям загальної юрисдикції
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
державного бюджету, за винятком суддів
Конституційного Суду України,
Верховного Суду України та вищих
спеціалізованих судів, яким грошове
утримання виплачується цими судами».

У статті 2 Закону № 3668 закріплено, що
максимальний розмір пенсії (крім
пенсійних виплат, що здійснюються з
Накопичувального пенсійного фонду) або
щомісячного довічного грошового
утримання (з урахуванням надбавок,
підвищень, додаткової пенсії, цільової
грошової допомоги, пенсії за особливі
заслуги перед Україною, індексації та
інших доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною), призначених
(перерахованих), зокрема, відповідно до
Закону № 2453, не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність.

Судова колегія звертає увагу на те, що
рішенням Конституційного суду України
у справі за конституційним поданням
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 2, абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»,
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» (справа
щодо зміни умов виплати пенсій і
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці) № 3-рп/2013
від 03 червня 2013 року, визнано такими, що
не відповідають Конституції України (є
неконституційними): частину третю,
перше, друге, третє речення частини
п'ятої статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VI у редакції Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 8 липня 2011 року № 3668-VI;
статтю 2 Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI в частині
поширення її дії на Закон України «Про
судоустрій і статус суддів» від 7 липня
2010 року № 2453-VІ, абзац другий пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про заходи
щодо законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від 8
липня 2011 року № 3668-VI, зі змісту якого
вбачається, що виплата суддям пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) здійснюється без
індексації, без застосування положень
частин другої, третьої статті 42 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 9
липня 2003 року № 1058-IV та без проведення
інших перерахунків, передбачених
законодавством.

Крім того, вказаним рішенням зазначено
порядок його виконання, а саме:
підлягають застосуванню частини перша,
друга статті 138 Закону № 2453 у редакції
Закону № 3668 як такі, що не суперечать
Конституції України; частина третя
статті 138 Закону № 2453 у редакції Закону
№ 3668, яка суперечить Конституції
України‚ не підлягає застосуванню як
така, що втратила чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення. Натомість
підлягає застосуванню частина третя
статті 138 Закону № 2453 в редакції до
змін, внесених Законом № 3668, а саме:
«Щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання»; перше, друге, трете речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 у
редакції Закону № 3668, що суперечать
Конституції України, не підлягають
застосуванню як такі, що втратили
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України цього
Рішення. Проте підлягають застосуванню
перше речення частини п'ятої статті 138
Закону № 2453 в редакції до змін,
внесених Законом № 3668, а саме: «Пенсія
або щомісячне довічне грошове
утримання судді виплачується
незалежно від заробітку (прибутку),
одержуваного суддею після виходу у
відставку» ‚ та четверте речення
частини п'ятої статті 138 Закону № 2453 зі
змінами, внесеними Законом № 3668, а саме:
«Довічне грошове утримання суддям
виплачується органами Пенсійного
фонду України за рахунок коштів
Державного бюджету України»; дія
статті 2 Закону № 3668 не поширюється на
Закон № 2453; дія абзацу другого пункту 2
розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону № 3668 не поширюється
на правовідносини щодо виплати суддям
пенсії (щомісячного довічного
грошового утримання).

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними.

Доводи скарги Управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Донецька щодо відсутності
нормативного документу, який би
встановлював механізм здійснення
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці, та як наслідок відсутності
підстав для проведення такого
перерахунку є безпідставним. Законом
України «Про судоустрій і статус
суддів» встановлена гарантія
матеріального забезпечення судді у
відставці, яка не може бути
знівельована в зв'язку з тим, що органи
влади України не встановили порядку, за
яким зазначена гарантія повинна бути
дотримана.

Аналізуючи встановлені обставини та
приведені норми закону, які
врегульовують спірні правовідносини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
задоволення позовних вимог, оскільки
обчислення щомісячного довічного
утримання суддів у відставці повинно
здійснюватися у відсотковому
відношення до розміру грошового
утримання працюючих суддів, тому, у
разі зміни розміру грошового утримання
суддів, що працюють на відповідній
посаді, органи Пенсійного фонду
здійснюють відповідний перерахунок
раніше призначеного грошового
утримання судді у відставці. Отже,
відмова Управління Пенсійного Фонду
України в Київському районі м. Донецька
у проведенні перерахунку розміру
щомісячного грошового утримання судді
у відставці є неправомірною.

На підставі викладеного, судова
колегія робить висновок, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
що відповідно до вимог ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
є підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а судового
рішення без змін. Доводи апеляційної
скарги не спростовують висновків суду
першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в Київському
районі м.Донецька на постанову
Київського районного суду м. Донецька
від 22 квітня 2014 року у справі № 257/3151/14-а
-залишити без задоволення.

Постанову Київського районного
суду м. Донецька від 22 квітня 2014 року
у справі № 257/3151/14-а - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва