Справа № 2а-8764/10/0670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/40067/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Лосєва А.М., Степашка О.І.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у місті Житомирі
на постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 по
справі №2а-8764/10/0670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соляріс Агролюкс»
до Державної податкової інспекції у
місті Житомирі про визнання недійсним
і скасування податкового
повідомлення-рішення.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011,
залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011,
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Соляріс
Агролюкс» до Державної податкової
інспекції у місті Житомирі про
визнання недійсним і скасування
податкового повідомлення-рішення
задоволено. Визнано неправомірним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення від 28.10.2010
№/2.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Державна податкова
інспекція у місті Житомирі 01.07.2011
звернулася з касаційною скаргою до
Вищого адміністративного суду України,
який ухвалою від 23.08.2011 прийняв її до
свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
01.03.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 31.05.2011, ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у місті Житомирі
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, пункту 1.2 статті 1, пункту 7.1
статті 7, підпункту 8.1.1 пункту 8.1,
підпункту 8.4.11 пункту 8.4 статті 8, пункту
12.1 статті 12 Закону України «Про податок
з доходів фізичних осіб», статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що Державною податковою
інспекцією у місті Житомирі проведено
перевірку Товариства з обмеженою
відповідальністю «Соляріс Агролюкс»
щодо правильності обчислення податку з
доходів фізичних осіб за період з 20.06.2008
по 31.03.2010.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог пункту 7.1 статті 7,
пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про
податок з доходів фізичних осіб», а
саме підприємством не утримано податок
з доходів фізичних осіб в сумі 7875,00грн.
з вартості рухомого майна, яке було
внесено фізичними особами до
статутного фонду.

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у місті Житомирі
складено акт від 30.07.2010 №5039/23-1/36004565/0110
та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 13.08.2010
№/0, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю «Соляріс Агролюкс»
визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб в сумі
7875,00грн. та застосовано фінансову
санкцію в розмірі 15750,00грн.

За результатами адміністративного
оскарження зазначеного податкового
повідомлення-рішення Державною
податковою інспекцією у місті Житомирі
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 27.08.2010
№/1 та від 28.10.2010 №/2, яким
позивачу визначено податкове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб у сумі 23625,00грн., у тому
числі за основним платежем - 7875,00грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
15750,00грн.

Згідно з підпунктом 8.1.1 пункту 8.1 статті
84 Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» податковий агент, який
нараховує (виплачує) оподатковуваний
дохід на користь платника податку,
утримує податок від суми такого доходу
за його рахунок, використовуючи ставку
податку, визначену у відповідних
пунктах статті 7 цього Закону.

Відповідно до пункту 4.1 статті 4 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» загальний річний
оподатковуваний дохід складається з
суми загальних місячних
оподатковуваних доходів звітного року,
а також іноземних доходів, одержаних
протягом такого звітного року.

За приписами підпункту 4.2.13 пункту 4.2
статті 4 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» до складу
загального місячного оподатковуваного
доходу включаються інвестиційний
прибуток від здійснення платником
податку операцій з цінними паперами та
корпоративними правами, випущеними в
інших, ніж цінні папери, формах, крім
доходу від операцій, зазначених у
підпунктах 4.3.3 та 4.3.17 цієї статті.

Згідно положень пункту 9.6.2 пункту 9.6
статті 9 Закону України «Про податок з
доходів фізичних осіб» інвестиційний
прибуток розраховується як позитивна
різниця між доходом, отриманим
платником податку від продажу окремого
інвестиційного активу, та його
вартістю, що розраховується виходячи з
суми витрат, понесених у зв'язку з
придбанням такого активу, з
урахуванням норм підпункту 9.6.4 цього
пункту.

До продажу інвестиційного активу
прирівнюються також операції з: обміну
інвестиційного активу на інший
інвестиційний актив; зворотного викупу
корпоративного права його емітентом,
яке належало платнику податку;
повернення платнику податку коштів або
майна (майнових прав), попередньо
внесених ним до статутного фонду
емітента корпоративних прав, внаслідок
виходу такого платника податку з числа
засновників (учасників) такого
емітента чи ліквідації такого
емітента.

Придбанням інвестиційного активу
вважаються також операції з внесення
платником податку коштів або майна до
статутного фонду юридичної особи -
резидента в обмін на емітовані ним
корпоративні права.

Виходячи з аналізу наведених правових
норм, колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
що вклад (внесок) фізичної особи у
вигляді майна (що знаходиться у її
власності) до статутного фонду
юридичної особи є придбанням такою
фізичною особою права власності на
частку (пай) у статутному фонді
юридичної особи, тобто є витратами,
понесеними у зв'язку із придбанням
інвестиційного активу, і не є доходом
згідно з нормами пункту 1.2 статті 1
Закону України «Про податок з доходів
фізичних осіб» та не відноситься до
операцій з купівлі-продажу або обміну
майна відповідно до положень статей 11,
12 цього Закону.

При здійсненні вказаної операції не
виникає об'єкта оподаткування податком
з доходів фізичних осіб у вигляді
інвестиційного прибутку у разі, коли
вартість придбаного фізичною особою
інвестиційного активу дорівнює
вартості майна, внесеного до
статутного фонду юридичної особи, що
має підтверджуватись сумою витрат,
понесених фізичною особою у зв'язку з
придбанням такого майна, або його
грошовою оцінкою, здійсненою згідно з
чинним законодавством.

Враховуючи викладене, висновки судів
попередніх інстанцій про
неправомірність податкового
повідомлення-рішення від 28.10.2010
№/2 є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судами
першої та апеляційної інстанцій при
розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у місті Житомирі залишити
без задоволення.

Постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від 01.03.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 31.05.2011 по
справі №2а-8764/10/0670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ А.М. Лосєв

__________________ О.І. Степашко