Справа № 302/1101/14-а
Суддя: Цімбота В. І.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1101/14-а
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2014 р.

Міжгірський районний суд
Закарпатської області

в складі: головуючого судді: Цімбота
В.І.

при секретарі Куруц В.І.,

з участю: позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача:
Вінак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Міжгір'ї справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління
пенсійного фонду України в
Міжгірському районі про визнання
протиправним бездіяльність та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

09.09.2014 року позивачка звернулася до
суду з вищевказаними позовними
вимогами, які вмотивувала наступним.

26.06.2012 року позивачка вийшла на пенсію і
у відповідності зі ст.37 ЗУ «Про
державну службу» повинна була
отримувати пенсію як державний
службовець. Відповідно довідки №390 від
29.07.2014 року виданою Фінансовим
управлінням Міжгірської РДА в розмір
заробітної плати при виході на пенсію
станом на 01.01.2011 року включено наступні
виплати: посадовий оклад, доплата за
ранг та надбавка за вислугу років в
розмірах, що виплачувалися на день
звільнення з роботи; середньомісячна
сума надбавок за високі досягнення у
праці або виконання особливо важливої
роботи та премій, нарахованих за
останні 24 місяці перед виходом на
пенсію.

У графі «Інші виплати» згаданої
довідки були вказані суми виплаченої
позивачу матеріальних допомог на
оздоровлення та покращення
соціально-побутових умов.

У липні 14 року ОСОБА_1 звернулася до
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі щодо перерахунку
пенсії за довідкою від 29.07.2014 року № 390
виданою формою, затвердженою
постановою правління Пенсійного фонду
України від 14.02.2011 року № 5-1 з
відображенням сум матеріальної
допомоги та сум індексації заробітної
плати.

У відповідь на письмове звернення
отримала лист з ПФУ у Міжгірському
районі, в якому було відмовлено
врахувати у призначенні пенсії
державного службовця індексацію
заробітної плати, а також матеріальну
допомогу на оздоровлення та допомогу
на вирішення соціально-побутових
питань. Позивачка вважає, що дії
відповідача є незаконними, тому
просить зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок пенсії та
виплати різницю із врахуванням
збільшення на суму виплачених їх
матеріальних допомог та індексації
заробітної плати.

Позивачка ОСОБА_1 при розгляді справи
позовні вимоги підтримує, просить такі
задоволити та пояснила, що 29.07.2014 року
вона звернулася до управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі із заявою про
перерахунок пенсії з врахуванням
відповідних виплат згідно довідки. Але
ПФУ в Міжгірському районі їй відмовило
врахувати у призначенні державного
службовця матеріальні допомоги та
рекомендували звернутися до головного
управління Пенсійного фонду України в
Закарпатській області або до суду.

Представник відповідача Вінак Н.В. при
розгляді справи позов заперечила
повністю і пояснила, що матеріальні
допомоги на оздоровлення та на
покращення соціально-побутових умов не
є складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не можуть
бути враховані для обчислення пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу».

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши зміст позовної заяви,
дослідивши докази додані до неї на
ствердження позовних вимог, дійшов
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є
обґрунтованими та такими, що
підлягають до задоволення, з наступних
підстав.

29.07.2014 року позивачкою ОСОБА_1 до
управління Пенсійного Фонду України в
Міжгірському районі було надано
довідку про складові заробітної плати
для здійснення перерахунку пенсії, в
якій були зазначені матеріальні
допомоги на оздоровлення та для
покращення соціально-побутових умов.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про
державну службу» пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від суми заробітної плати, на
які нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Положення ст.ст.1, 2 Закону України від
24.03.1995 р. № 108/95 ВР «Про оплату праці» дає
підстави для висновку, що матеріальна
допомога на оздоровлення та для
покращення соціально-побутових умов
входила до системи оплати праці
державного службовця.

За змістом норм ст. 66 Закону України
від 05.1.1991 року № 1788- ХІІ « Про пенсійне
забезпечення», Закону України «Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування», та ст. 41 Закону України
від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» отримувані застрахованою
особою суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
враховуються в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Таким чином, матеріальна допомога, на
яку нараховувався збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування та не
включається до складу заробітної плати
державного службовця, враховується при
обчисленні розміру пенсії державного
службовця.

Аналогічна позиція висловлена
Верховним Судом України в постанові
від 20.02.2012 року.

За приписами ч.2 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Суди зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Враховуючи вищевикладене, суд,
приходить до висновку, що дії
управління Пенсійного Фонду України в
Міжгірському районі щодо не
перерахунку та не виплати пенсії
позивачці ОСОБА_1 з урахуванням
матеріальних допомог на оздоровлення
та на покращення соціально-побутових
умов, індексації заробітної плати
відповідно до довідки виданої
Державною податковою інспекцією у
Міжгірському районі від 24.04.2014 року №
497, є неправомірними.

Відповідно до п.п.1, 2 ст.99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Як вбачається з адміністративного
позову, доданих матеріалів до позову та
пояснень представника УПФ України в
Міжгірському районі, позивачка ОСОБА_1
29.07.2014 року звернулася до УПФ України в
Міжгірському районі про перерахунок
пенсії та включення суми
вищезазначених матеріальних допомог.

Згідно ст. 94 КАС України судові витрати
у виді судового збору в сумі 73 грн. 08
коп. слід стягнути з державного
бюджету на користь позивачки, оскільки
відповідач звільнений від сплати
такого за законом.

Керуючись ст. ст. 161-163, 267 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі щодо неврахування
у заробітку при призначенні пенсії
державного службовця - ОСОБА_1
матеріальної допомоги на оздоровлення,
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Міжгірському районі
здійснити перерахунок та виплату
пенсії ОСОБА_1 з включенням до суми
заробітної плати для обчислення пенсії
- матеріальної допомоги на
оздоровлення та допомоги для вирішення
соціально-побутових питань з 03.03.2014
року по теперішній час з урахуванням
здійснених виплат та нараховувати
щомісячно з урахуванням довідки
Фінансового управління Міжгірської
РДА від 29.07.2014 № 390 і надалі їй
виплачувати пенсію їз врахуванням
збільшення.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі
73 грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили
згідно з ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена у
Львівський апеляційний
адміністративний суд в порядку і
строки, встановлені ст. 186 КАС України.

Суддя В. І. Цімбота