Справа № 825/722/14
Суддя: Чаку Є.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/722/14
1-й інстанції: Тихоненко О.М.
Суддя-доповідач: Чаку Є.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

Головуючого судді:
Чаку Є.В.,

суддів:
Старової Н.Е., Мєзєнцева
Є.І.

за участю секретаря
Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
апеляційну скаргу Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області на
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року у справі за адміністративним
позовом приватного підприємства
«Виробничо-комерційна фірма «Техно-Т»
до Ніжинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Чернігівській
області про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство
«Виробничо-комерційна фірма «Техно-Т»
(далі по тексту - позивач) звернулося до
суду з позовом до Ніжинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
12.02.2014 року № , № , №
та № .

Чернігівський окружний
адміністративний суд своєю постановою
від 24 березня 2014 року адміністративний
позов задовольнив в повному обсязі.

Не погоджуючись з судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 24 березня
2014 року та постановити нову про відмову
в задоволенні адміністративного
позову. На думку апелянта, зазначену
постанову суду прийнято з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Розглянувши доводи апеляційної
скарги, перевіривши матеріали справи
та дослідивши докази, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанова суду
не підлягає скасуванню, з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
Ніжинською ОДПІ проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ПП «ВКФ «Техно-Т» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
взаємовідносин з ТОВ «Стілфорт» () протягом 2011-2012 років та з
січня - по листопад 2013 року.

Перевірка проводилась з 14.01.2014 року
по 22.01.2014 року, про що складено Акт від
28.01.2014 року № 1060/22-30941828.

На підставі вказаного Акту перевірки
Ніжинською ОДПІ прийняті наступні
податкові повідомлення-рішення:

№ від 12.02.2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
(доходи) приватних підприємств у
розмірі 765 440, 50 грн.;

№ від 12.02.2014 року, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем ПДВ із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) у розмірі 48 889,50
грн.;

№ від 12.02.2014 року, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми ПДВ у розмірі 660 607,00 грн.;

№ від 12.02.2014 року, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 705 921,00 грн. та нараховано
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у
розмірі 251 181,00 грн.

З приводу даних спірних правовідносин,
колегія суддів звертає увагу на
наступне.

П. 198.6 ст. 198 Кодексу не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог ст. 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.

Так, в ході судового розгляду
встановлено взаємовідносини ПП «ВКФ
«Техно-Т» з ТОВ «Стілфорт» () протягом 2011-2012 років і
січня-листопада 2013 року.

Також, судом встановлено факт надання
позивачем на перевірку відповідних
первинних бухгалтерських документів
(які також містяться в матеріалах
справи) по взаємовідносинам з ТОВ
«Стілфорт», а саме: податкових
накладних, видаткових накладних,
платіжних доручень, що були досліджені
відповідачем в ході проведення
перевірки.

Також, між ПП «ВКФ «Техно-Т» (покупець)
та ТОВ «Стілфорт» (постачальник)
укладено договір поставки товарів -
металопрокатної продукції від 03.01.2011
року № 01/01, яка необхідна позивачу для
виробництва власної продукції.

Продукція відвантажується самовивозом
автомобільним транспортом покупця
(розділ Договору - «поставка
продукції»).

Згідно додаткових угод від 16.01.2012 року
№ 1 та від 03.01.2013 року № 2 до договору
поставки від 03.01.2011 року № 01/01
продовжено строк дії договору спочатку
до 03.01.2013 року, потім до 03.01.2014 року.

Виконання договору поставки товарів за
перевіряємий період підтверджується:
рахунками-фактури, видатковими
накладними, рахунками на оплату та
податковими накладними.

Отриманий від ТОВ «Стілфорт» товар був
оплачений ПП «ВКФ «Техно-Т», що
підтверджується платіжними
дорученнями. Придбаний у контрагента
товар був оприбуткований і в
подальшому використаний у виробництві
позивачем власної продукції.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АВ № 257521 ТОВ
«Стілфорт» як юридичну особу
зареєстровано 25.02.2002 року, в процесі
припинення не перебуває. Основним
видом діяльності ТОВ «Стілфорт» за
КВЕД є неспеціалізована оптова
торгівля (46.90). З 12.03.2002 року ТОВ
«Стілфорт» є платником ПДВ, що
підтверджується Свідоцтвом № 200119797 НБ
№ 565898 про реєстрацію платника ПДВ.

Так, в силу ч. 1 ст. 18 Закону України від
15.05.2003 року № 755 «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

На момент вчинення спірних
господарських операцій (за якими
Ніжинська ОДПІ не визнала
обґрунтованим віднесення позивачем до
податкового кредиту сум ПДВ та
включення вартості придбаних товарів
до валових витрат, за перевіряємий
період) ТОВ «Стілфорт» включено до
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
перебуває на обліку в органі державної
податкової служби і має свідоцтво про
реєстрацію платника ПДВ, що
представниками відповідача в ході
судового розгляду не заперечувалося.
За таких обставин покупець не може
нести відповідальність ні за несплату
податків продавцем, ні за можливу
невірогідність відомостей про нього,
наведених зазначеному реєстрі, за
умови необізнаності щодо них.

Таким чином, у відповідності до
укладеного договору поставки між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі було досягнуто згоди
щодо усіх його істотних умов, підписано
та скріплено печатками підприємств. Як
встановлено, на момент укладання
договору поставки контрагент позивача
у відповідності до вимог чинного
законодавства був зареєстрований в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та як
платник ПДВ, установчі документи
контрагента не були визнані в судовому
порядку недійсними та був відсутній
вирок суду щодо можливих зловживань з
боку його посадових осіб.

Отже, ПП «ВКФ «Техно-Т» придбало у
контрагента ТОВ «Стіл форт»
металопрокатну продукцію, зазначені
операції були належним чином
відображені позивачем у даних
бухгалтерського та податкового обліку
підприємства.

ТОВ «Стілфорт» на адресу ПП «ВКФ
«Техно-Т» були виписані податкові
накладні, які були відображені
Ніжинською ОДПІ в Акті перевірки від
28.01.2014 року № 1060/22-30941828, тобто були
досліджені в ході проведення
перевірки.

Сума ПДВ за виписаними контрагентом на
адресу позивача податковими
накладними включена ПП «ВКФ «Техно-Т»
до податкового кредиту відповідного
періоду та відображена у реєстрі
отриманих та виданих податкових
накладних, які відповідають даним
податкових декларацій з ПДВ за такі
періоди.

Тобто, виконання умов зазначеного
договору та факт отримання позивачем
товару підтверджується податковими
накладними, видатковими накладними,
рахунками на оплату та платіжними
дорученнями, перелік яких відображений
в Акті перевірки. Всі вищевказані
документи містяться в матеріалах
справи та надавалися відповідачу на
перевірку.

Так, розрахунки за поставлені товари
між сторонами проведені у повному
обсязі, отже за виконання умов договору
ПП «ВКФ «Техно-Т» здійснило оплату на
користь ТОВ «Стілфорт», що
підтверджується платіжними
дорученнями.

В судовому засіданні першої інстанції
було заслухано свідка ОСОБА_2 -
директора ТОВ «Стіл форт», , який підтвердив тривалу
співпрацю з позивачем, і як наслідок,
дійсність договору поставки № 01/01 від
03.01.2011 року та додаткових угод 2012-2013
років до нього, а також повідомив про
судове оскарження податкових
повідомлень-рішень ДПІ у
Солом'янському районі міста Києва.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суму податкового кредиту позивач
сформував правомірно, оскільки сума
ПДВ входить до складу договірної суми,
сплаченої контрагенту, при наявності
належно оформлених податкових
накладних, виписаних останнім на
адресу ПП «ВКФ «Техно-Т», зауважень
щодо оформлення яких Ніжинською ОДПІ в
Акті перевірки не висловлено.
Дійсність господарських операцій за
договором та факт отримання позивачем
товару підтверджується вищевказаними
первинними бухгалтерськими
документами, де встановлені підписи
відповідальних осіб.

Вказані документи відповідають
вимогам, встановленим до первинних
документів, які пред'являються п. 2 ст. 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» та п. 2 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року № 88.

Відповідно до вимог пп.5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону від 22.05.1997 року № 283/97-ВР виплату
винагород або інших видів заохочень
пов'язаним з таким платником податку
фізичним чи юридичним особам у разі,
якщо немає документальних доказів, що
таку виплату або заохочення було
проведено як компенсацію за фактично
надану послугу (відпрацьований час). За
наявності зазначених документальних
доказів віднесенню до складу валових
витрат підлягають фактичні суми виплат
(заохочень), але не більші ніж суми,
розраховані за звичайними цінами.

Не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідні норми закону повністю
кореспондуються з вимогами
Податкового кодексу України.

Що стосується факту відсутності
товарно-транспортних накладних, то суд
апеляційної інстанції зазначає, що
вони не є обов'язковим документом у
випадку здійснення вантажних
перевезень водієм юридичної особи або
фізичної особи-підприємця для власних
потреб. В даному випадку на виконання
умов договору поставки, при
доведеності факту проведення
фінансово-господарської діяльності, не
впливає на формування податкового
кредиту з ПДВ відповідного періоду.
Умови договору не передбачали надання
товарно-транспортних послуг, а
передбачали, що продукція
відвантажується самовивозом
автомобільним транспортом покупця
(розділ Договору - «поставка
продукції»), тобто ПП «ВКФ «Техно-Т».
Накладні не включали суму
товарно-транспортних послуг.

Дійсність господарських операцій за
вищевказаним договором, укладеним з
ТОВ «Стіл форт», підтверджується
самим договором поставки, податковими
накладними, видатковим накладними,
рахунками на оплату, платіжними
дорученнями, що надавалися позивачем в
ході проведення перевірки, перелік
яких відображений в Акті перевірки від
28.01.2014 року № 1060/22-30941828 (завірені
належним чином копії містяться в
матеріалах справи), що представниками
відповідача не заперечувалось, а також
подорожніми листами, бухгалтерськими
рахунками 201.

На підтвердження використання у
власній господарській діяльності
придбаної продукції у ТОВ «Стілфорт»
позивачем надано прайс продукції ПП
«ВКФ «Техно-Т» та штатний розклад
працівників підприємства ПП «ВКФ
«Техно-Т».

Також, на спростування позиції
відповідача, суд визнає належним
доказом дійсності оспорених
господарських операцій факт
використання придбаного товару у ТОВ
«Стілфорт» у власній господарській
діяльності (договори, контракти та
первинні бухгалтерські документи на їх
виконання містяться в матеріалах
справи. Вказане доводить, що товари є
такими, що придбавалися для їх
подальшого використання у власній
господарській діяльності платника
податків, а тому підлягають включенню
до складу податкового кредиту та
валових витрат звітних податкових
періодів.

Отже, суд прийшов до правильного
висновку, що наданими ПП «ВКФ «Техно-Т»
документами повністю підтверджується
факт проведення
фінансово-господарської діяльності, що
в свою чергу повністю спростовує
заперечення відповідача, оскільки
висновки останнього ґрунтувалися лише
на Акті перевірки контрагента. Тому
враховуючи досліджені первинні
бухгалтерські документи, платник
податку також правомірно в податкових
деклараціях з ПДВ за відповідні
періоди включив до складу податкового
кредиту суму з ПДВ.

Зважаючи на вище встановлене,
підставою Ніжинської ОДПІ для
донарахування позивачу податку на
прибуток приватних підприємств в сумі
155 103,00 грн. та в сумі 765 440,50 грн., ПДВ в
сумі 48 889, 50 грн., зменшення розміру
від'ємного значення суми ПДВ у розмірі
660 607,00 грн. та зменшення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ у
розмірі 705 921,00 грн. є лише висновки
податкової перевірки контрагента
позивача - ТОВ «Стіл форт», тобто
ґрунтується на Акті ДПІ у
Солом'янському районі міста Києва від
05.12.2013 № 1221/26-58-22-01-17/31861707 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Стілфорт» щодо
документального підтвердження
господарських відносин їх реальності
та повноти відображення в обліку за
період з 01.01.2011 року по 31.10.2013 року, що є
протиправним, оскільки платник
податків не може нести
відповідальності за порушення його
контрагентом податкового
законодавства.

Враховуючи
вищевикладене, колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оподаткування проведених позивачем
господарських операцій здійснювалося
відповідно до вимог податкового
законодавства на підставі всіх
необхідних документів, які
відповідають вимогам, встановлених для
первинних бухгалтерських документів,
та слугують достатньою підставою для
формування позивачем доходів та
валових витрат, а тому позовні вимоги є
обґрунтованими, доведеними та такими,
що підлягають задоволенню. Враховуючи
вищевикладене, апеляційна скарга
підлягає залишенню без задоволення, а
постанова суду першої інстанції
підлягає залишенню без змін.

Відповідно до статті 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Ніжинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Чернігівській області -
залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 24
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів в
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст ухвали виготовлений
11.09.2014 року.

Головуючий суддя
Чаку Є.В.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Старова Н.Е.