Справа № 804/5525/14
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2014-07-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
02 липня 2014 р. Справа № 804/5525/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого суддіІльков В.В. при
секретаріМофі І.В., за участю:
представника позивача представника
відповідача Сергєєвої М.Ш.,
Каціонової О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд Полімер ЛТД»
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.03.2014р. за
№ 110100000/2014/200023/1, визнання протиправною
та скасування картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення за №
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Гранд Полімер ЛТД"
звернулося до суду із адміністративним
позовом до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, в якому просить (з
урахуванням зави про зміну позовних
вимог від 02.07.2014р., які були прийняті
судом):
- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 20.03.2014р. за №
110100000/2014/200023/1, яке прийнято
Дніпропетровською митницею
Міндоходів;

- визнати протиправною та скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення за №
110100000/2014/00070 від 20.03.2014р., яке прийнято
Дніпропетровською митницею
Міндоходів.

У обґрунтування позову зазначено, що у
позивача були в наявності всі
необхідні документи для визначення
митної вартості за основним методом,
але митний орган прийняв рішення від
про коригування митної вартості
товарів від 20.03.2014р. за № 110100000/2014/200023/1
та картку відмови у прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення за №
110100000/2014/00070 від 20.03.2014р., проте відмова
відповідача в застосуванні першого
методу митної вартості за ціною
контракту є необґрунтованою, а
застосування другорядного методу
здійснено з порушенням ст. 64 МК України.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позову,
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі. У
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів України відповідно
до п.4.1 ст. 54 МК України здійснено
контроль наявності у підтверджуючих
документах усіх відомостей у
кількісному виразі, використаних
позивачем при обчисленні митної
вартості товару. У результаті такого
контролю було встановлено, що
документи, які підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості, містять розбіжності.
Проведено консультації декларанта з
митним органом. Декларантом не були
надані додаткові документи для
спростування розбіжностей, у наданих
до митного органу при митному
оформленні документах, обґрунтування
таких розбіжностей, неможливості
числового обрахування всіх складових
митної вартості. Також декларант
повідомив, що будь-які інші документи
надаватись не будуть. У зв'язку з тим, що
виявлені розбіжності не були в
достатній мірі усунуті та належним
чином обґрунтовані відповідачем було
прийнято рішення про коригування
заявленої митної вартості від 20.03.2014р.
за № 110100000/2014/200023/1. За результатами
контролю співставлення відповідно до
ст. 337 МК України встановлено, що рівень
митної вартості за вже оформленими
митними деклараціями, що визнані
митними органами та розраховані за
ціною угоди становить 1,16 євро/кг. З
урахуванням викладеного, посадова
особа митниці відповідно до положень
ст. 55 МК України прийняла рішення про
коригування заявленої митної вартості
від 20.03.2014р. за № 110100000/2014/200023/1,
відповідно до якого митну вартість
скориговано до 1,26 євро/кг на підставі
наявних у митниці відомостей із
застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МК України. Таким
чином, на думку відповідача, митницею
правомірно прийняті оскаржувані
рішення про коригування митної
вартості товарів від 20.03.2014р. за №
110100000/2014/200023/1, картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення за №
110100000/2014/00070.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
дослідивши подані до суду докази,
оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи, суд встановив таке.

27.04.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "Гранд Полімер ЛТД"
(покупець) та фірмою Deltachemicals Limited
(м.Лондон, Великобританія) (продавець)
укладено зовнішньоекономічний
контракт за № 420/002/12, згідно із умовами
якого продавець зобов'язаний здійснити
поставку та передати у власність, а
покупець прийняти та оплатити товар -
поліетилен HDPE, виробництва Unipeirol RPA s.r.o
Чеська республіка, Formosa Plastics, USA, Ineos,
Olefins&Polymers, USA, УДП «Шуртанский
газохімічний комплекс», Республіка
Узбекістан.

Зовнішньоекономічним контрактом за №
420/002/12, з урахуванням додаткових угод та
доповнень до кантракту, специфікаціями
до нього сторони погодили, що загальна
вартість контракту орієнтовно складає
3000 000,00 дол. США та 3000 000,00 евро.

На виконання умов контракту за № 420/002/12
фірма-продавець - Deltachemicals Limited (м.Лондон,
Великобританія) здійснила товариству з
обмеженою відповідальністю "Гранд
Полімер ЛТД" поставку вищезазначеного
товару.

Дніпропетровській митниці Міндоходів
позивачем були заявлені до митного
оформлення товари шляхом електронного
декларування по декларації митної
вартості від 20.03.2014р. за № 110100000/2014/206769,
від 02.04.2014р. за № 110100000/2014/207959 разом з
документами зазначеними в графах 44
вказаних декларацій.

При цьому митна вартість товару
позивачем була заявлена за ціною
договору (основний метод) відповідно до
ст. 58 МК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 264 МК України митна
декларація та інші документи подаються
митному органу в електронному вигляді
з дотриманням вимог цього Кодексу або
на паперових носіях. Митна декларація
на паперовому носії супроводжується її
електронною копією. Разом з митною
декларацією митному органу подаються
рахунок або інший документ, що визначає
вартість товару, та, у випадках,
встановлених цим Кодексом, - декларація
митної вартості. Відомості про
документи, визначені частиною третьою
статті 335 цього Кодексу, зазначаються
декларантом або уповноваженою ним
особою у встановленому порядку в
митній декларації. На вимогу митного
органу декларант або уповноважена ним
особа зобов'язані надати митному
органу оригінали таких документів або
засвідчені в установленому порядку їх
копії, якщо законодавством не
передбачено подання оригіналів.

Відповідно до положень ст. 53 МК України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає митному органу
документи, що підтверджують заявлену
митну вартість товарів і обраний метод
її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Крім того, відповідно до положень ст. 335
МК України під час переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України декларант, уповноважена ним
особа або перевізник залежно від виду
транспорту, яким здійснюється
перевезення товарів, надають митному
органу в паперовій або електронній
формі такі документи та відомості,
зокрема, при перевезенні залізничним
транспортом:

а) транспортні (перевізні) документи;

б) передатну відомість на залізничний
рухомий склад;

в) документ, що засвідчує наявність
припасів (за наявності припасів);

г) визначений актами Всесвітнього
поштового союзу документ, що
супроводжує міжнародні поштові
відправлення (за їх наявності);

ґ) комерційні документи (за наявності
їх у перевізника) на товари, що
перевозяться.

Незалежно від виду транспорту, яким
здійснюється переміщення товарів, під
час прибуття товарів у пункт пропуску
через державний кордон України
надаються документи (відомості) або їх
реквізити, у тому числі засобами
інформаційних технологій (або у
вигляді електронного документа), які
підтверджують дотримання заборон
та/або обмежень згідно із законами
України щодо пропуску товарів через
митний кордон України, крім тих, що
необхідні виключно для поміщення
товарів у митний режим.

Разом з митною декларацією митному
органу подаються рахунок або інший
документ, який визначає вартість
товару, та, у випадках, встановлених цим
Кодексом, декларація митної вартості. У
встановленому цим Кодексом порядку в
митній декларації декларантом або
уповноваженою ним особою зазначаються
відомості про:

1) документи, що підтверджують
повноваження особи, яка подає митну
декларацію;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або інші документи, що
підтверджують право володіння,
користування та/або розпорядження
товарами;

3) транспортні (перевізні) документи;

4) комерційні документи, наявні у особи,
яка подає декларацію;

5) у разі необхідності - документи, що
підтверджують дотримання заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності;

6) документи, що підтверджують
дотримання обмежень, які виникають у
зв'язку із застосуванням захисних,
антидемпінгових та компенсаційних
заходів (за наявності таких обмежень);

7) у випадках, передбачених цим
Кодексом, - документи, що підтверджують
країну походження товару;

8) у разі необхідності - документи, що
підтверджують сплату та/або
забезпечення сплати митних платежів;

9) у разі необхідності - документи, що
підтверджують право на пільги із
сплати митних платежів, на
застосування повного чи часткового
звільнення від сплати митних платежів
відповідно до обраного митного режиму;

10) у разі необхідності - документи, що
підтверджують зміну термінів сплати
митних платежів;

11) у разі необхідності - документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів та обраний метод її визначення
відповідно до статті 53 цього Кодексу.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару,
заявлені у митних деклараціях від
20.03.2014р. за № 110100000/2014/206769, від 02.04.2014р. за
№ 110100000/2014/207959 позивачем були надані до
митного органу документи, перелічені у
відповідних деклараціях.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України
митний контроль - сукупність заходів,
що здійснюються митними органами в
межах своїх повноважень з метою
забезпечення додержання норм цього
Кодексу, законів та інших
нормативно-правових актів з питань
державної митної справи, міжнародних
договорів України, укладених у
встановленому законом порядку.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України митний
орган під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів зобов'язаний
здійснювати контроль заявленої
декларантом або уповноваженою ним
особою митної вартості товарів шляхом
перевірки числового значення
заявленої митної вартості, наявності в
поданих зазначеними особами
документах усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з точки зору її
повноти і правильності (стаття 17 та
додаток III, параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для митних цілей
повинна ґрунтуватися на дійсній
вартості ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

Частиною 5 ст. 54 МК України встановлено,
що митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному
статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Частиною 2 ст. 54 МК України встановлено,
що контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

Відповідно до положень ст. 337 МК України
перевірка документів та відомостей,
які відповідно до статті 335 цього
Кодексу подаються митним органам під
час переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінка ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України з питань
державної митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частиною 2 ст. 57 МК України встановлено,
що основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Частиною 3 ст. 57 МК України кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 57 МК України
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього
Кодексу. Під час таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч. 5 ст. 57 КАС України у
разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу
для її визначення може братися або
ціна, за якою ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному із продавцем
покупцю відповідно до статті 62 цього
Кодексу, або вартість товарів,
обчислена відповідно до статті 63 цього
Кодексу.

Частиною 6 ст. 57 КАС України визначено,
що при цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Пунктом 2.3 наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення» від 24.05.2012р. за №
599 якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» ДМВ на
паперовому носії робить запис про
необхідність подання документів для
підтвердження митної вартості товарів
із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки.

При електронному декларуванні
посадова особа за допомогою
автоматизованої системи митного
оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку.

Судом встановлено, що посадовою особою
Дніпропетровської митниці Міндоходів
під час здійснення митного контролю
декларацій від 20.03.2014р. за №
110100000/2014/206769, від 02.04.2014р. за №
110100000/2014/207959 було виявлено розбіжності
та відсутність повних відомостей, а
саме:

- до митного оформлення надано договір
транспортного експедитування від
18.01.2013р. за № 05, яким передбачена
транспортна заявка; у наданій
декларантом контракті-заявці на
перевезення вантажу від 11.03.2014р. за № 03
відсутнє посилання на номер та дату
договору транспортного
експедирування, що унеможливлює його
ідентифікацію з наданим до митного
оформлення договором транспортного
експедирування;

- наданою заявкою від 11.03.2014р. за № 03
вартість послуг по перевезенню вантажу
за маршрутом Литвинов (Чехія) -
Дніпропетровськ визначена на рівні
9000,00 грн., відомості щодо вартості
перевезення до ввезення на митну
територію України не визначені
вказаним договором та заявкою до нього;

- відомості щодо вартості транспортних
послуг, зазначені у рахунку від 18.03.2014р.
за № 19, не відповідають відомостям,
зазначеним у довідці про транспортні
витрати від 18.03.2014р. за № 16, наданим
декларантом до митного оформлення;
наданий рахунок від 18.03.2014р. за № 19 не
відповідає вимогам ч. 11 ст. 58 МК України,
згідно якої митна вартість не
включаються витрати або кошти на
транспортування після ввезення за
умови виділення їх із ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за оцінювані товари, що документально
підтверджені та, які піддаються
обчисленню;

- довідка про транспортні витрати від
18.03.2014р. за № 16 не містить суму
експедиторської винагороди;

- відсутні відомості щодо включення
оплати за аренду авто до транспортних
витрат.

У зв'язку із виявленими розбіжностями
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів під час здійснення
митного контролю було здійснено
відповідно до ст. 337 МК України записи
про необхідність надати (за наявності)
додаткові документи для підтвердження
митної вартості за деклараціями від
20.03.2014р. за № 110100000/2014/206769, від 02.04.2014р. за
№ 110100000/2014/207959, а саме:

- договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

- каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Декларант у порядку здійснення
консультацій на зворотньому боці
декларацій зазначив про проведення
консультацій, ознайомлення з переліком
документів, проте, додаткових
документів ним надано на вимогу
митного органу не було.

Також декларант зазначив, що інші
документи, окрім наданих, у
десятиденний строк надати не можливо.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 МК України
контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Згідно із ч. 5 ст. 55 МК України декларант
може провести консультації з органом
доходів і зборів з метою
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в органі доходів
і зборів.

Згідно ст.254 МК України декларант
повинен забезпечити переклад
документів.

Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 53 МК
України декларант або уповноважена ним
особа за власним бажанням може подати
додаткові наявні у них документи для
підтвердження заявленої ними митної
вартості товару.

Відповідно до п. 2.4 наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення» від 24.05.2012р. за №
599 ДМВ на паперовому носії надається
декларанту або уповноваженій ним особі
для ознайомлення з таким записом.
Декларант або уповноважена ним особа
після ознайомлення зазначає час, дату,
прізвище та проставляє підпис.

При електронному декларуванні
повідомлення про необхідність подання
документів вважається одержаним
декларантом або уповноваженою ним
особою з часу надходження до митного
органу повідомлення в електронній
формі від декларанта або уповноваженої
ним особи про одержання цього
повідомлення.

Згідно з п. 2.5 наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення» від 24.05.2012р. за №
599 у разі відмови подати документи
декларант або уповноважена ним особа
робить відповідний запис із
зазначенням часу, дати, прізвища та
проставлення свого підпису на
зворотному боці основного аркуша ДМВ
на паперовому носії.

При електронному декларуванні
декларант або уповноважена ним особа
надсилає повідомлення про відмову у
подачі документів у складі
електронного повідомлення,
засвідченого електронним підписом.

Представник позивача направив до
митного органу відповідь на електроне
повідомлення, у якій зазначив про
неможливість надати відповідачу
витребувані документи та про незгоду
із запропонованим відповідачем
коригуванням митної вартості.

З урахуванням позиції підприємства,
відсутності додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
посадова особа митниці відповідно до
ст. 55 МК України, прийняла рішення про
коригування заявленої митної вартості
від 20.03.2014р. за №110100000/2014/200023/1,
відповідно до якого митну вартість
скориговано до 1,26 євро/кг на підставі
наявних у митниці відомостей із
застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МК України.

Відповідно до зазначениого рішення
митну вартість скориговано на підставі
наявних у митниці відомостей (за вже
оформленими митними деклараціями, що
визнані митними органами та
розраховано за ціною угоди - МД №
807100000/2014/2887 від 29.01.2014р.) із
застосуванням резервного методу
відповідно до ст. 60 МК України.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012р. за № 598 зазначено причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);
послідовність застосування методів
визначення митної та причини, через які
не був застосований кожний з методів,
що передує методу, обраному митним
органом. Також посадовою особою
зазначено про проведення процедури
консультацій між митним органом та
декларантом з метою обгрунтованого
вибору методів визначення митної
вартості товарів відповідно до вимог
статей 59-61 Митного кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1.14 наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
Форми декларації митної вартості та
Правил її заповнення» від 24.05.2012р. за №
599, метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Відповідно до ст. 33 МК України, митні
органи використовують інформаційні
ресурси, що знаходяться у їх віддані,
створені, оброблені та накопичені в
інформаційних системах та складаються
із відомостей, що містяться у
документах, які надаються під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів, транспортних
засобів, та інших документах.

Таким чином, з урахуванням відсутності
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару,
наявної інформації щодо митного
оформлення аналогічного товару,
посадова особа митниці, відповідно до
ст. 55 МК України, прийняла рішення про
коригування митної вартості товарів
від 20.03.2014р. за № 110100000/2014/200023/1,
відповідно до якого митне оформлення
товарів було здійснено за другорядним
методом визначення митної вартості -
2-r-резервним методом за наявними у
митного органу даними.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Положеннями ст. 58 МК України метод
визначення митної вартості за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у
якому товари можуть бути перепродані
(відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на
вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або
їх ціни відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті;

4) покупець і продавець не пов'язані між
собою особи або хоч і пов'язані між
собою особи, однак ці відносини не
вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути
визначена за основним методом,
застосовуються другорядні методи,
зазначені у пункті 2 частини першої
статті 57 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Положеннями ст. 59 МК України у разі якщо
митна вартість оцінюваних товарів не
може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 цього Кодексу, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як:

1) фізичні характеристики;

2) якість та репутація на ринку;

3) країна виробництва;

4) виробник.

Незначні зовнішні відмінності не
можуть бути підставою для відмови у
розгляді товарів як ідентичних, якщо в
цілому такі товари відповідають
вимогам частини другої цієї статті.

Ціна договору щодо ідентичних товарів
береться за основу для визначення
митної вартості товарів, якщо ці товари
ввезено приблизно в тій же кількості та
на тих же комерційних рівнях, що й
оцінювані товари.

Згідно із положеннями ст. 60 МК України у
разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу,
за митну вартість береться прийнята
митним органом вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продано на експорт в Україну і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однакові за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики і складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Для визначення, чи є товари подібними
(аналогічними), враховуються якість
товарів, наявність торгової марки та
репутація цих товарів на ринку.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари.

У разі якщо такого продажу не виявлено,
використовується вартість операції з
подібними (аналогічними) товарами, які
продавалися в Україну в іншій
кількості та/або на інших комерційних
рівнях. При цьому їх ціна коригується з
урахуванням зазначених розбіжностей
незалежно від того, чи веде це до
збільшення або зменшення вартості.
Інформація, що використовується при
здійсненні коригування, повинна бути
документально підтверджена.

Відповідно до положень ст. 62 МК України
у разі якщо митна вартість оцінюваних
товарів не може бути визначена
відповідно до положень статей 58-61 цього
Кодексу, їх митна вартість
визначається згідно з положеннями цієї
статті на основі віднімання вартості,
крім випадків, коли на вимогу
декларанта або уповноваженої ним особи
послідовність застосування цієї
статті та статті 63 цього Кодексу може
бути зворотною.

У разі якщо оцінювані або ідентичні чи
подібні (аналогічні) імпортні товари
продаються (відчужуються) на митній
території України у незмінному стані,
для визначення митної вартості товарів
за цим методом за основу береться ціна
одиниці товару, за якою оцінювані або
ідентичні чи подібні (аналогічні)
імпортовані товари продаються на
території України у найбільших
загальних кількостях покупцю, який не є
пов'язаною з продавцем особою,
одночасно або у час, наближений до дати
ввезення оцінюваних товарів, за умови
вирахування, якщо вони можуть бути
виділені, таких компонентів:

1) витрат на виплату комісійних, що
звичайно сплачуються або підлягають
сплаті, чи звичайних торговельних
надбавок, які робляться для одержання
прибутку та покриття загальних витрат
у зв'язку з продажем на митній
території України товарів того ж класу
та виду. Товарами одного класу та виду є
товари, які підпадають під групу або
спектр товарів, що виробляються
конкретною галуззю чи сектором
промисловості та включають ідентичні
або подібні (аналогічні) товари. Термін
"товари того ж класу або виду" включає
товари, імпортовані з тієї ж країни, що
й оцінювані товари, а також товари,
імпортовані з інших країн.

Сума прибутку та загальних витрат, до
яких належать прямі та непрямі витрати,
пов'язані із збутом зазначених товарів,
повинна братися в цілому. Числове
значення витрат для цілей вирахування
цієї суми визначається на основі
інформації, поданої декларантом або
уповноваженою ним особою, якщо тільки
ця інформація не є несумісною з даними,
одержаними при продажу в Україні
ввезених (імпортованих) товарів того ж
класу або виду. У разі якщо інформація,
надана декларантом або уповноваженою
ним особою, є несумісною з такими
даними, сума для обчислення прибутку та
загальних витрат може ґрунтуватися на
іншій відповідній інформації, а не тій,
що надана декларантом або
уповноваженою ним особою.

При визначенні комісійних або
звичайних прибутків та загальних
витрат віднесення товарів до "товарів
того ж класу або виду" повинно
здійснюватися у кожному конкретному
випадку з посиланням на відповідні
обставини;

2) звичайних витрат, понесених в Україні
на навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування, та інших
пов'язаних з такими операціями витрат;

3) сум податків, що підлягають сплаті в
Україні у зв'язку з ввезенням (імпортом)
чи продажем (відчуженням) товарів.

У разі якщо ні оцінювані, ні ідентичні
чи подібні (аналогічні) товари не
продаються в Україні одночасно або в
час, максимально наближений до дати
ввезення оцінюваних товарів в Україну,
митна вартість таких товарів
визначається на основі ціни одиниці
товару, за якою відповідно оцінювані
або ідентичні чи подібні (аналогічні) з
оцінюваними товари продаються в
Україні в кількості, достатній для
встановлення ціни за одиницю такого
товару, у такому ж стані, в якому вони
були ввезені, на найбільш ранню дату
після ввезення товарів, які оцінюються,
але до сплину 90-денного строку.

Згідно із положеннями ст. 63 МК України
для визначення митної вартості товарів
на основі додавання вартості
(обчислена вартість) за основу береться
надана виробником товарів, що
оцінюються, або від його імені
інформація про їх вартість, яка повинна
складатися із сум:

1) вартості матеріалів та витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Така інформація
повинна базуватися на комерційних
рахунках виробника за умови, що такі
рахунки сумісні із загальновизнаними
принципами бухгалтерського обліку, які
застосовуються в країні, де ці товари
виробляються;

2) обсягу прибутку та загальних витрат,
що дорівнює сумі, яка звичайно
відображається при продажу товарів
того ж класу або виду, що й оцінювані
товари, які виготовляються виробниками
у країні експорту для експорту в
Україну;

3) загальних витрат при продажу в
Україну з країни вивезення товарів
того ж класу або виду, тобто витрат на
завантаження, розвантаження та обробку
оцінюваних товарів, їх транспортування
до аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України,
витрат на страхування цих товарів.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначених у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам України і є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угоди з
тарифів і торгівлі (GAТТ) .

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

З урахуванням відсутності додаткових
документів для підтвердження митної
вартості товару, посадова особа
митного органу, відповідно до п.5 ст. 54,
ст. 55 МК України, правомірно
застосувала метод 2г відповідно до ст. 64
МК України.

Згідно із ч. 3 ст. 54 МК України за
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України
рішення про коригування заявленої
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається митним органом у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо митним органом у
випадках, передбачених частиною шостою
статті 54 цього Кодексу, виявлено, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів.

Згідно із ч. 2 ст. 55 МК України прийняте
митним органом письмове рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана митним
органом;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
митним органом, та фактів, які вплинули
на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої
ним особи на випуск у вільний обіг
товарів, що декларуються:

- у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно з митною
вартістю, визначеною митним органом;

- у разі незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів - за
умови сплати митних платежів згідно із
заявленою митною вартістю товарів та
надання гарантій відповідно до розділу
Х цього Кодексу в розмірі, визначеному
митним органом відповідно до частини
сьомої цієї статті";

б) право декларанта або уповноваженої
ним особи оскаржити рішення про
коригування заявленої митної вартості
у митному органі вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Частиною 3 ст. 55 МК України встановлено,
що форма рішення про коригування
митної вартості товарів
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів.

Відповідно до ч. 7 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу Х цього Кодексу. Строк дії
таких гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

У рішенні про коригування митної
вартості товарів від 20.03.2014р. за №
110100000/2014/200023/1 декларанта повідомлено
про те, що він має право звернутись до
митного органу з проханням випустити
товари, що декларуються у вільний обіг
за умови надання гарантій відповідно
до розділу X МК України. Також,
повідомлено про те, що він має право
оскаржити рішення про коригування
заявленої митної вартості митному
органу вищого рівня відповідно до
глави 4 МК України або до суду.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Згідно із ст. 256 МК України відмова
митного органу у прийнятті митної
декларації повинна бути вмотивованою,
а про причини відмови має бути письмово
повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті
митної декларації виключно з таких
підстав:

1) митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не
містить встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням
інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі, інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Таким чином, зважаючи на сукупність
досліджених судом доказів та
встановлених обставин, рішення про
коригування митної вартості товарів
від 20.03.2014р. за № 110100000/2014/200023/1 прийнято
правомірно.

У процесі проведення митного контролю
підприємством не було надано всі
документи, які витребовувались митним
органом, для проведення коригування
митної вартості товару у митного
органу була відсутня достатня
інформація щодо вартості ідентичних та
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких здійснено за методом
визначення митної вартості 2а) та 2б),
тому, враховуючи положення ст. 61 МК
України, при визначенні митної
вартості товарів неможливо було
застосувати методи 2 а). та 2 б) згідно
ст. 59 та 60 МК України. Методи на основі
віднімання та додавання вартості (ст. 62,
ст. 63 МК України) неможливо застосувати
у зв'язку із відсутністю об'єктивних,
документально підтверджених даних, які
піддаються обчисленню. Митним органом
було застосовано другорядний метод
визначення митної вартості 2-г -
резервний метод, відповідно до наявних
даних - митну вартість скориговано за
наявними у митного органу відомостями
про, що прийнято відповідне рішення про
коригування митної вартості та картка
відмови у прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Згідно із ст. 256 МК України відмова
митного органу у прийнятті митної
декларації повинна бути вмотивованою,
а про причини відмови має бути письмово
повідомлено декларанта.

Митний орган відмовляє у прийнятті
митної декларації виключно з таких
підстав:

1) митна декларація не містить усіх
відомостей або подана без документів,
передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не
містить встановлених законодавством
обов'язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням
інших вимог, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі, інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченим електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Враховуючи те, що позивачем на вимогу
митного органу не було надано
необхідні документи, про що було
позивачем було направлено відповідачу
електронне повідомлення, відповідачем
були прийнято картку відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення за №
110100000/2014/00070.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до положень ст. 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
У адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Розглядаючи спір по суті, суд дійшов
висновку, що при прийнятті
оскаржуваних рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.03.2014р. за
№ 110100000/2014/200023/1, картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення за №
110100000/2014/00070 відповідач діяв у межах та у
спосіб передбачений чинним
законодавством України, обґрунтовано,
тобто із урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішень,
пропорційно, зокрема з дотримання
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Відповідно до полоджень ст. 94 КАС
України судові витрати не підлягають
відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд Полімер ЛТД»
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 20.03.2014р. за
№ 110100000/2014/200023/1, визнання протиправною
та скасування картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення за №
110100000/2014/00070 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд з одночасним
направленням копії апеляційної скарги
особою, яка її подає, до суду
апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі складення постанови у повному
обсязі, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом
за місцезнаходженням суб'єкта владних
повноважень і він не був присутній у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, але
його було повідомлено про можливість
отримання копії постанови суду
безпосередньо у суді, то десятиденний
строк на апеляційне оскарження
постанови суду обчислюється з
наступного дня після закінчення
п'ятиденного строку з моменту
отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
07 липня 2014 року

Суддя В.В
Ільков