Справа № 812/3288/14
Суддя: Гаврищук Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ушаков Т.С.
Суддя-доповідач - Гаврищук Т.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2014 року
справа №812/3288/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Білак С.В.

Яковенка М.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 червня
2014р. по справі №812/3288/14 (головуючий І
інстанції Ушаков Т.С.) за позовом
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСТР» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 18 446,15 грн. та пені в розмірі
165,90 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «АСТР» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 18 446,15 грн. та пені в розмірі
165,90 грн..

Постановою Луганського
окружного адміністративного суду від 11
червня 2014р. у задоволенні позову
відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позову в
повному обсязі .

В обґрунтування доводів
апеляційної скарги позивач
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.
Позивач вважає, що оскільки
відповідачем не було створена
відповідна кількість робочих місць для
інвалідів, то згідно до вимог ст.19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» він
зобов'язаний сплатити
адміністративно-господарські санкції.

Позивачем заявлено клопотання
про розгляд апеляційної скарги за
відсутності його представника.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, заперечення на
скаргу, дійшла висновку про те, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає виходячи з наступного.

Статтею 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня
1991року № 875-12 встановлено, що для
підприємств, установ, організацій
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

За приписами частини 2 цієї
статті підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Виходячи з наведених вимог,
норматив для відповідача у 2013 році
складав - 1 робоче місце.

За невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 році,
позивачем були нараховані
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 18 446,15 грн. та пені в розмірі
165,90 грн..

За приписами частини 3 статті 18
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 20 наведеного
Закону підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Адміністративно-господарські
санкції за незайняті інвалідами робочі
місця не є податком, збором
(обов'язковим платежем), обов'язкова
сплата яких передбачена Конституцією
України та Законом України від 25 червня
1991 року № 1251-XII «Про систему
оподаткування», а є заходом впливу на
правопорушника у сфері господарювання
у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Відповідно до частини першої
статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

За приписами частини другої цієї
статті учасник господарських відносин
відповідає, зокрема, за порушення
правил здійснення господарської
діяльності, якщо не доведе, що ним вжито
усіх залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення
прав інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи
до державної служби зайнятості.

За змістом статті 18-1 цього Закону
пошук підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.

Таким чином, обов'язок
підприємства зі створення робочих
місць для інвалідів не супроводжується
його обов'язком займатися пошуком
інвалідів для працевлаштування.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідач виконав свій
обов'язок щодо повідомлення органів
працевлаштування інвалідів про
кількість створених робочих місць для
працевлаштування інвалідів.
Підтвердженням наявності на
підприємстві створених місць для
працевлаштування інвалідів є подання
відповідачем у 2013 році до центру
зайнятості звітів за формою 3-ПН про
наявність вакансій для
працевлаштування інвалідів.

Листом Первомайського міського
центру зайнятості від 23.04.2014 № 9/03-999
підтверджується, що ТОВ «АСТР»
протягом 2013 року надавало до
Первомайського міського центру
зайнятості звіти за формою 3-ПН «Звіт
про наявність вакансій» для
працевлаштування інвалідів за
вакансією - електромеханік. Жодного
факту відмови в працевлаштуванні
інвалідів відповідачем не допущено.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції погоджує
висновок суду першої інстанції про те,
що відповідачем протягом 2013р. було
вжито усіх залежних від нього заходів
для недопущення господарського
правопорушення, а тому відсутні
зобов'язання щодо сплати
адміністративно-господарської
санкції.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів дійшла висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають
підстав для висновку про те, що при
розгляді справи судом першої інстанції
було допущено неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те,
що підстави для скасування рішення
суду першої інстанції відсутні, а тому
відхиляє апеляційну скаргу і залишає
судове рішення без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу
Луганського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 червня
2014р. по справі №812/3288/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 11 червня
2014р. по справі №812/3288/14 - залишити без
змін.

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками перегляду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.Г. Гаврищук

Судді:
С.В. Білак

М.М. Яковенко