Справа № 826/9865/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/9865/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

26 серпня 2014 року 17:00 № 826/9865/14

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва – Шулежко В.П., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві про визнання протиправною відмови у наданні інформації на інформаційний запит, зобов’язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» (далі – позивач, ТОВ «Світ-Авто») до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (далі – відповідач, ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві) про визнання протиправною відмови у наданні інформації на інформаційний запит, зобов’язання відповідача надати ТОВ «Світ-Авто» інформацію, що вимагалася в інформаційному запиті від 24.06.2014 року №2406-02.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до відповідача з інформаційним запитом про надання інформації, однак відповідач, будучи розпорядником інформації, безпідставно не надав позивачу повну інформацію на його запит, чим порушив право позивача на доступ до інформації, гарантоване Законом України «Про доступ до публічної інформації».

Відповідач на виконання вимог ухвали суду подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що у відповідача були відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації стосовно контрагентів позивача, а відтак позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають, у зв’язку з чим, посилаючись на норми податкового законодавства та Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, судом встановлено наступне.

ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві проведено планову виїзну перевірку ТОВ «Світ-Авто» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, за результатами якої складено акт від 20.06.2014 року №1173/26-59-22-09/33298277.

З даного акту вбачається, що перевірка проводилась за участю уповноважених представників підприємства, які отримали акт.

Як зазначив позивач, в ході ознайомлення з актом перевірки від 20.06.2014 року, встановлено, що до нього не було додано копії запитів та актів про неможливість проведення зустрічної звірки з контрагентами, на які контролюючий орган посилається в тексті акту, зокрема акти про неможливість проведення зустрічної звірки контрагентів ТОВ «Світ-Авто»: ТОВ «Вербена-Н» та ТОВ «Радіум» та запити на проведення зустрічної звірки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Світ-Авто» направило на адресу ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві інформаційний запит від 24.06.2014 року №2406-02, в якому просило надати документи, на які посилається контролюючий орган у акті перевірки, зокрема:

копію запиту від 29.05.2014 року №2930/7/26-59-22-09 «Про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків даних»;

- копію запиту від 29.05.2014 року №2926/7/26-59-22-09 «Про проведення зустрічної звірки для підтвердження отриманих від платника податків даних».

Листом від 25.06.2014 року №8065/10/26-59-22-09 ДПІ у Шевченківському районі відмовило ТОВ «Світ-Авто» в наданні інформації на інформаційний запит від 24.06.2014 року, посилаючись на те, що у ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві відсутні правові підстави для надання запитуваної інформації.

Позивач вважає, що відмова ДПІ у Шевченківському районі ГУ Міндоходів у м. Києві у наданні інформації є протиправною, у зв’язку з чим звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об’єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 6, ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб’єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI.

Статтею 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про доступ до публічної інформації», право на доступ до публічної інформації гарантується обов'язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ст. 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації», доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що до публічної інформації з обмеженим доступом належить конфіденційна інформація, таємна та службова інформація.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992 р. № 2657-XII, податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені чи отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності та необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, установленому Податковим кодексом України.

Згідно п. 63.12 ст. 63 Податкового кодексу України, інформація, що збирається, використовується та формується контролюючими органами у зв'язку з обліком платників податків, вноситься до інформаційних баз даних і використовується з урахуванням обмежень, передбачених для податкової інформації з обмеженим доступом.

Стаття 74 Податкового кодексу України визначає, що податкова інформація, зібрана відповідно до вимог цього кодексу, може зберігатися опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

Відповідно п.п. 21.1.6 п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані не допускати розголошення інформації з обмеженим доступом, що одержується, використовується, зберігається під час реалізації функцій, покладених на контролюючі органи.

Також, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядники інформації, які володіють інформацією про особу, зобов'язані вживати заходів щодо унеможливлення несанкціонованого доступу до неї інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.

Крім того, відповідно до п.п. 17.1.9 п. 17.1 ст. 17 Податкового кодексу України, платник податків має право на нерозголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей про такого платника без його письмової згоди та відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю та стали відомі під час виконання посадовими особами службових обов'язків, крім випадків, коли це прямо передбачено законами.

З аналізу вказаної правової норми вбачається, що надання дозволу платника податків на розголошення відомостей контролюючим органом стосується не тільки відомостей, що становлять конфіденційну інформацію, державну, комерційну чи банківську таємницю, але і інших відомостей про такого платника податків.

Враховуючи те, що вказаними підприємствами: ТОВ «Вербена-Н» та ТОВ «Радіум» не надавали письмової згоди на розголошення контролюючим органом (посадовими особами) відомостей щодо них, тому відповідач позбавлений можливості надати позивачу запитувану інформацію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов’язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач по справі, як суб'єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов'язок щодо доказування правомірності вчинених ним дій та прийняття оскаржуваної відмови.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши положення чинного законодавства України та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України, відшкодування судового збору позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Світ-Авто» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі до Окружного адміністративного суду міста Києва апеляційної скарги на постанову протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає до Київського апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у строк, встановлений ст. 186 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення цього строку.

Суддя В.П. Шулежко