Справа № 2а-711/2011
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року Справа № 27087/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання
Саламахи О.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області на постанову
Бродівського районного суду
Львівської області від 21 березня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області, третя особа
- ОСОБА_2 про визнання незаконною
бездіяльності, зобов'язання нарахувати
та виплатити одноразову допомогу та
щомісячні страхові виплати,-

В С Т А Н О В И В:

27.01.2011 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду з позовом до відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області, в яком, із
урахуванням уточнення позовних вимог,
просить визнати незаконною
бездіяльність відповідача щодо
відмови у страхових виплатах та
наданні соціальних послуг; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити на
її користь одноразову допомогу в разі
стійкої втрати професійної
працездатності у розмірі,
встановленому на момент втрати
працездатності; зобов'язати
відповідача нарахувати та виплачувати
на його користь суму щомісячних
страхових виплат в розмірі,
встановленому чинним законодавством,
починаючи з дня втрати працездатності.

Ухвалою Бродівського районного суду
Львівської області від 11 лютого 2011 року
у справу залучено ОСОБА_2, як третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору.

Постановою Бродівського районного
суду Львівської області від 21 березня
2011 року позов задоволено частково.
Визнано бездіяльність Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області щодо не
розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2010 року
про призначення страхових виплат та
одноразової допомоги в разі стійкої
втрати працездатності незаконною.
Зобов'язано Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності у
розмірі встановленому на момент втрати
працездатності. Зобов'язано Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області нарахувати
та виплачувати на користь ОСОБА_1 суми
щомісячних страхових виплат в розмірі,
встановленому чинним законодавством,
починаючи з дня звернення з заявою від
19.03.2010 року.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що при надходженні
заяви потерпілого (позивача) від 19.03.2010
року про призначення страхових виплат
та одноразової допомоги, до якої
потерпілим було долучено копію вироку
Бродівського районного суду
Львівської області від 17.12.2008 року про
визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні,
зокрема злочину, передбаченого ст.172 ч.1
КК України, у випадку відсутності
необхідних документів (якщо не
приймати до уваги, що інші необхідні
документи були долучені потерпілим до
його заяви по результатах розгляду
якої була винесена постанова № 142 від
24.05.2007 року про відмову потерпілому
ОСОБА_1 у страхових виплатах, тобто всі
необхідні документи у відповідача
були), відповідач повинен був вказати
потерпілому, що до заяви не долучено
всіх документів, необхідних для
розгляду заяви і запропонувати
потерпілому подати ці документи і в
залежності від цього виносити
постанову про призначення страхових
виплат та надання соціальних послуг чи
про відмову в призначенні страхових
виплат та соціальних послуг, а не
усунутися від розгляду згаданої заяви
по суті і обмежитися формальною
відпискою.

Отже, після поступлення заяви
потерпілого від 19.03.2010 року
відповідачем не були дотримані вимог
ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», тобто заява
потерпілого не була розглянута по суті
і рішення відповідача не було
оформлено постановою. Таким чином,
відповідачем було допущено
бездіяльність,яка проявилася в не
розгляді заяви позивача від 19.03.2010 року.

Суд першої інстанції звертає увагу на
те, що вироком Бродівського районного
суду Львівської області від 17.12.2008 року
було встановленого правовідносини, які
існували між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (фізичною
особою-суб'єктом підприємницької
діяльності) станом на 22.09.2006 року (дату
нещасного випадку з ОСОБА_1) були
правовідносинами, які виникли між
вищезгаданими особами з підстав,
передбачених законодавством про працю.
Таким чином, обставини праці позивача
на умовах трудового договору, які були
встановлені вироком суду, що набрав
законної сили, не підлягають
доказуванню по даній адміністративній
справі і дана обставина(преюдиціальний
факт), у відповідності до ст.72 ч.4 КАС
України є підставою для звільнення
позивача від обов'язку доказування
того, що на час настання з ним нещасного
випадку він працював на умовах
трудового договору.

Крім того, згідно з висновком комісії,
яка проводила спеціальне
розслідування нещасного випадку, що
стався 22 вересня 2006 року у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, даний
нещасний випадок вважається пов'язаним
з виробництвом, береться облік і по
ньому складається акт за формою Н-1.

Таким чином, за доведеності на час
настання нещасного випадку обставин:
праці позивача на умовах трудового
договору, презумпції вважання позивача
застрахованим, висновків повноважної
комісії про те, що нещасний випадок був
пов'язаний з виробництвом, складання
акту про нещасний випадок пов'язаний з
виробництвом форми Н-1, висновку МСЕК
про процент втрати професійної
працездатності, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що у позивача були
законні підстави вимагати від
відповідача призначення йому
страхових виплат,передбачених ст.21
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Зважаючи на те, що із-за бездіяльності
відповідача страхові виплати позивачу
не були призначені, то позивач має
право скористатися судовим захистом і
вимагати від відповідача виконання
обов'язку по призначенню страхових
виплат в примусовому порядку.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, прийнятою з порушенням
норм матеріального, Виконавча дирекція
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України у
Бродівському районі Львівської
області, в якій просить скасувати
постанову Бродівського районного суду
Львівської області від 21 березня 2011
року та та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що норми
Закону про охорону праці, Кодексу
Законів про працю України вказують на
те, що робота на умовах трудового
договору повинна підтверджуватись
укладенням письмового трудового
договору відповідного змісту. В іншому
випадку це не робота за трудовим
договором, а на інших підставах, і на
працівника в такому випадку не
поширюється законодавство про
соціальне страхування.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_1
19.03.2010 року звертається у відділення із
заявою довільної форми, в якій просить
призначити йому страхові виплати та
одноразову допомогу. В заяві вказує, що
факт його працевлаштування у ОСОБА_2
підтверджується вироком Бродівського
районного суду, що додається. Однак,
жодних інших документів,
підтверджуючих роботу за наймом,
довідки про заробіток, не позивачем не
подавалося.

Посилається на те, що в ст.36 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»
вказано, що Фонд розглядає справу про
страхові виплати на підставі заяви
потерпілого за наявності усіх
необхідних документів. Проте, жодних
документів, крім тих, які були в
матеріалах справи, розглянутої
відділенням 24.05.2007 року і по якій Люсьо
відмовлено в призначенні страхових
виплат з викладенням причин відмови і
порядку оскарження, ОСОБА_1 не подано.

Апелянт вважає, що копія вироку суду,
який додано до звернення В.М. не є
підставою для призначення страхових
виплат, оскільки даним вироком
абсолютно не підтверджена робота
ОСОБА_1 на умовах трудового договору.
Виходячи з наведеного у суду першої
інстанції не було будь-яких законних
підстав визнавати бездіяльність
відділення ВД ФСНВ у Бродівському
районі щодо не розгляду заяви ОСОБА_1
від 19.03.2010 року незаконною та
зобов'язувати відділення нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 одноразову допомогу,
а також нарахувати та виплачувати суми
щомісячних страхових виплат, починаючи
з дня звернення з заявою від 19.03.2010 року
в розмірі встановленому чинним
законодавством.

Крім того, жодним чинним
законодавством не передбачено як можна
обчислювати розмір щомісячної
страхової виплати і одноразової
допомоги, коли не має підтверджуючих
документів про отримувану заробітну
плату.

Апелянт стверджує, що так як на момент
настання страхового випадку 22.09.2006 року
ні тарифна ставка, ні посадовий оклад,
ні взагалі будь-який розмір заробітної
плати громадянину ОСОБА_1
документально не встановлювались,
жодних документів, підтверджуючих
отримання громадянином ОСОБА_1
заробітної плати не має, то нарахувати
щомісячну страхову виплату, а також
одноразову допомогу у відповідності до
чинного законодавства, не можливо.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши повноту встановлення
обставин справи, правильність їх
юридичної оцінки, обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції не відповідають
нормам матеріального та
процесуального права та фактичним
обставинам справи.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами, що ОСОБА_1 звернувся до
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області із заявою
від 19.03.2010 року про призначення йому
страхових виплат та одноразової
допомоги в разі стійкої втрати
професійної працездатності. До заяви
позивачем було долучено копію вироку
Бродівського районного суду
Львівської області від 17.12.2008 року про
визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст.172 ч.1 КК
України.

На заяву ОСОБА_1 від 19.03.2010 року
Виконавчою дирекцією Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області листом №43
від 29.03.2010 року повідомлено про те, що
постановою відділення від 24.05.2007 року
йому уже було відмовлено у призначенні
страхових виплат. Крім того, зазначено,
що згідно вироку Бродівського
районного суду Львівської області від
17.12.2008 року про визнання ОСОБА_2 винним у
вчиненні злочину та відшкудування
ОСОБА_1 моральної шкоди судом не
встановлювався факт працевлаштування
останнього.

В силу ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» Фонд соціального
страхування від нещасних випадків
розглядає справу про страхові виплати
на підставі заяви потерпілого або
заінтересованої особи за наявності
усіх необхідних документів і приймає
відповідні рішення у десятиденний
строк, не враховуючи дня надходження
зазначених документів.

Рішення оформляється постановою, в
якій зазначаються дані про осіб, які
мають право на страхові виплати,
розміри виплат на кожного члена сім'ї
та їх строки або обґрунтування відмови
у виплатах; до постанови додаються
копії необхідних документів.

Фонд соціального страхування від
нещасних випадків може затримати
страхові виплати до з'ясування підстав
для виплат, якщо документи про нещасний
випадок оформлені з порушенням
установлених вимог.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

З аналізу вказаних норм та обставин
справи, суд апеляційної інстанції
дійшов висноку, що судом першої
інстанції безпідставно визнано
незаконною бездіяльність відповідача
щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.03.2010
року, оскільки останньому відділенням
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області на його
заяву від 19.03.2010 року про призначення
одноразової допомоги в разі стійкої
втрати професійної працездатності та
страхових виплат була надана відповідь
у відповідності до до ст.20 Закону
України «Про звернення громадян».

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що відповідно до ч.
1 ст. 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дія цього Закону
поширюється на осіб, які працюють на
умовах трудового договору (контракту)
на підприємствах, в установах,
організаціях, незалежно від їх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), у фізичних осіб, на осіб,
які забезпечують себе роботою
самостійно, та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності.

Особи, право яких на отримання
відшкодування шкоди раніше було
встановлено згідно із законодавством
СРСР або законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Статтею 14 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» дано визначення
нещасного випадку - це обмежена в часі
подія або раптовий вплив на працівника
небезпечного виробничого фактора чи
середовища, що сталися у процесі
виконання ним трудових обов'язків,
внаслідок яких заподіяно шкоду
здоров'ю або настала смерть.

Згідно статті 21 Кодексу Законів про
працю України, трудовий договір є угода
між працівником і власником
підприємства, установи, організації
або уповноваженим ним органом чи
фізичною особою, за якою працівник
зобов'язується виконувати роботу,
визначену цією угодою, з підляганням
внутрішньому трудовому розпорядкові, а
власник підприємства, установи,
організації або уповноважений ним
орган чи фізична особа зобов'язується
виплачувати працівникові заробітну
плату і забезпечувати умови праці,
необхідні для виконання роботи,
передбачені законодавством про працю,
колективним договором і угодою сторін.
Стаття 24 передбачає порядок укладення
трудового договору, відповідно до
якого трудовий договір укладається, як
правило, в письмовій формі. Додержання
письмової форми є обов'язковим в тому
числі при укладенні трудового договору
з неповнолітнім (п. 5). При укладенні
трудового договору громадянин
зобов'язаний подати паспорт або інший
документ, що посвідчує особу, трудову
книжку, а у випадках, передбачених
законодавством, - також документ про
освіту (спеціальність, кваліфікацію),
про стан здоров'я та інші документи.

Укладення трудового договору
оформляється наказом чи
розпорядженням власника або
уповноваженого ним органу про
зарахування працівника на роботу.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 у трудових відносинах з
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не
перебував, заробітну плату не
отримував, трудовий договір з ним
оформлений не був і, відповідно, не був
зареєстрований у центрі зайнятості.

Факт виконання 22.09.2006 року ОСОБА_1
роботи в цеху з виготовлення
макаронних виробів фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2, на думку суду
апеляційної інстанції, не можна
розцінювати як фактичне укладення із
ним трудового договору на підставі
положень ст. 24 КЗпП України, оскільки
доказів того, що між позивачем та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2
була будь-яка домовленість про його
працевлаштування на конкретну посаду з
обумовленням відповідних умов праці та
її оплати немає.

Наявність акту від 30.11.2006 року про
спеціальне розслідування нещасного
випадку, що стався 22.09.2006 року близько 9
год. у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, Бродівської районної державної
адміністрації, сама по собі не може
свідчити про виконання позивачем
ОСОБА_1 трудових обов'язків у фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2

Крім того, апеляційний суд дійшов до
висновку, що безпідставним є
покликання позивача на вирок
Бродівського районного суду
Львівської області від 17.12.2008 року,
оскільки вказаним вироком не
встановлено факт працевлаштування
ОСОБА_1 у фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

На думку апеляційного суду, правових
підстав для проведення позивачу виплат
одноразової допомоги в разі стійкої
втрати професійної працездатності та
страхових виплат на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
немає.

Отже, оскаржувана постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що відповідно до ст. 202 КАС
України є підставою для скасування та
прийняття нової постанови.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 195, 196, п.3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відділення
Виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області
задовольнити.

Постанову Бродівського районного суду
Львівської області від 21 березня 2011
року у справі №2а-711/11 скасувати та
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позову ОСОБА_1 до
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Бродівському
районі Львівської області, третя особа
- ОСОБА_2 про визнання незаконною
бездіяльності, зобов'язання нарахувати
та виплатити одноразову допомогу та
щомісячні страхові виплати відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник

Повний текст постанови вигоиовлено та
підписано 10.09.2014 року.