Справа № 9101/194466/2012
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2014 рокусправа № 1170/2а-3803/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
16 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Адамант-Постач" до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області ДПС, в якому просить
зобов'язати відновити в
автоматизованій системі
„Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показники податкових зобов'язань в
сумі 208389,21 грн. та податкового кредиту в
сумі 392793,33 грн. з податку на додану
вартість задекларованих ТОВ
„Адамант-Постач" за березень та
квітень 2012 року в розрізі контрагентів,
що були відкориговані на підставі акта
„Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ „Адамант-Постач"
щодо підтвердження господарських
взаємовідносин із ФОП ОСОБА_1 за
березень-квітень 2012 року" №
630/1520/37231965 від 05.09.2012 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
коригування податковим органом
інформації щодо податкових зобов'язань
та податкового кредиту позивача є
неправомірним, оскільки висновки в
акті перевірки не відповідають
дійсності. Відповідач не правильно
застосував норми матеріального та
процесуального права. Посилання
відповідача на те, що укладені між
позивачем та контрагентом ФОП ОСОБА_1
правочини є нікчемними по ланцюгу до
вигодонабувача, суперечать інтересам
держави та не спрямовані на реальне
настання правових наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
безпідставні. Реальність даних
операцій підтверджуються первинними
документами, відповідачем не надано
доказів встановлення протиправного
умислу в діях посадових осіб позивача,
що укладали такі правочини, що полягав
би у вчиненні правочинів завідомо
суперечним інтересам держави та
суспільства.

Показники податкового кредиту та
податкових зобов'язань платника
податків, які відображаються в базі
„Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
формуються на підставі показників
поданих таким платником податків в
податкових деклараціях, і повинні їм
відповідати. Самостійна зміна
відповідних показників у електронній
базі податкової звітності без зміни
цих показників

самим позивачем шляхом подання
уточнюючих декларацій, суттєво порушує
його право та інтереси, призводить до
негативних наслідків: втрата
позитивної ділової репутації, відмова
його контрагентів від подальших
господарських відносин з метою
уникнення негативних наслідків для
себе від таких операцій, розірвання вже
укладених контрактів тощо.

Постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
16 листопада 2012 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Адамант-Постач" задоволено повністю.

Зобов'язано Кіровоградську
об'єднану державну податкову інспекцію
Кіровоградської області Державної
податкової служби відновити в
автоматизованій системі "Деталізована
інформація по платнику ПДВ щодо
результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показники податкових зобов'язань в
сумі 208389,21 грн. та податкового кредиту в
сумі 392793,33 грн. з податку на додану
вартість задекларованих ТОВ
"Адамант-Постач" за березень та квітень
2012 року в розрізі контрагентів, що були
відкориговані на підставі акту " Про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
"Адамант-Постач" щодо підтвердження
господарських взаємовідносин із ФОП
ОСОБА_1 за березень-квітень 2012 року" №
630/1520/37231965 від 05.09.2012 року.

Вирішено питання про судові
витрати по справі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що встановлений
порядок співставлення показників у
податковій звітності учасників
господарських операцій, який
відповідачем був застосовний виключно
з використанням даних АРМів та
Інформаційних систем АІС „Звіт",
системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань,
не відповідає приписам Податкового
кодексу та іншим законам з питань
оподаткування, в яких встановлені
порядок формування бази оподаткування,
розрахунку податкових зобов'язань та
податкового кредиту, перелік
документів, що мають підтверджувати
показники податкової звітності.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
у зв'язку з надходженням до відповідача
акта перевірки по ФОП ОСОБА_1 з питань
достовірності декларування ПДВ по
взаємовідносинах з ФГ „Світлана" за
період з 01.02.12 р. по 30.04.12 р., яким
встановлено порушення ст. 203, ч. 1, 2 ст.
215,216 ЦК України; по ланцюгу постачання
контрагентом ФОП ОСОБА_1 є ТОВ
„Адамант-Постач". Тому на виконання
наказу ДПА України № 329/ДКС від 08.08.11р.,
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача. Актом
перевірки зафіксовано в частині
недодержання позивачем вимог статей ч.
5 ст. 203, ч. 1, 2 ст. 215, ст. 216 Цивільного
кодексу України в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ними по правочинах,
здійснених позивачем при придбанні
товарів (послуг) у ФОП ОСОБА_1; порушення
п. 3 ст. 5,7 ГК України, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188 ПК України, в
результаті чого позивачем
безпідставно сформовано податкові
зобов'язання за рахунок сум ПДВ за
березень 2012р. -358893,86 грн., за квітень
2012 р. -33899,47 грн. та податковий
кредит за березень 2012 року 191538,19 грн., за
квітень 2012 р.- 16851,02 грн.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України не
перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що рішення суду першої
інстанції підлягає зміні, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТОВ „Адамант-Постач" зареєстровано як
юридична особа виконавчим комітетом
Кіровоградської міської ради 04.08.2010 р.
(а.с. 10).

Згідно довідки з ЄДРПОУ, видами
діяльності позивача є: оптова торгівля
зерном, необробленим тютюном, насінням
і кормами для тварин; оптова торгівля
деревиною, будівельними матеріалами та
санітарно-технічними обладнаннями;
вантажний автомобільний транспорт;
інша допоміжна діяльність у сфері
транспорту; консультування з питань
комерційної діяльності й керування
(а.с.10).

Наказом начальника Кіровоградської
ОДПІ № 1369 від 04.09.2012 р. призначено
документальну позапланову невиїзну
перевірку ТОВ „Адамант-Постач" з
питань правомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість за
березень-квітень 2012 року (а.с. 96).

05.09.2012р. головним державним податковим
інспектором складено акт
№ 630/1520/37231965 про неможливість
проведення зустрічної звірки СГ ТОВ
„Адамант-Постач" щодо підтвердження
господарських взаємовідносин із ФОП
ОСОБА_1 за березень-квітень 2012 року (а.с.
26-33).

Поняття документальної перевірки
платника податку та порядок її
оформлення визначено статтею 86 ПК
України, відповідно до пункту 86.1 даної
статті результати перевірки (крім
камеральних) оформлюються у формі акта
або довідки, які підписуються
посадовими особами органу державної
податкової служби та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності).

Згідно Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженого
Наказом ДПА України від
22.12.2010 N 984 ( далі - Порядок) акт -
службовий документ, який підтверджує
факт проведення документальної
перевірки фінансово-господарської
діяльності платника податків і є
носієм доказової інформації про
виявлення порушення вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби.

У висновках акта № 630/1520/37231965
зафіксовано порушення ТОВ
„Адамант-Постач": п. 3 ст. 5, ст. 7 ГК
України, п. 2 ст. 3 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 185.1 ст. 185, п.п. а)
п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 ПК
України; п. 1 ст. 9, п. 2 ст. 3 ЗУ„Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", п. 198.2 ст. 198, п. 198.3
ст.198, п. 198.6 ст. 198 ПК України; ч. 1 ст.
203, ст. 215, п. 1 ст. 216, 228 Цивільного
кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ТОВ
„Адамант-Постач", як наслідок не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже-мають ознаки
нікчемності та є нікчемними по ланцюгу
до „вигодонабувача".
Підприємствами-покупцями ТОВ
„Адамант-Постач" безпідставно
сформовано податковий кредит за
рахунок сум ПДВ згідно податкових,
виписаних ТОВ „Адамант-Постач", на
загальну суму: за березень 2012
року -358893,86 грн., за квітень 2012 року -33899,47
грн. Підприємствами-постачальниками
ТОВ „Адамант-Постач" безпідставно
сформовано податкові зобов'язання на
загальну суму: за березень 2012 року
-191538,19 грн., за квітень 2012 р.-16851,02 грн.

Також встановлено, що у спірних
правовідносинах податковим органом не
винесено жодного податкового
повідомлення-рішення.

Податковим органом в автоматизованій
системі „Деталізована інформація по
платнику ПДВ щодо результатів
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів на
рівні ДПА України" відкориговано
показники податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість, які ТОВ
„Адамант-Постач" включив до податкової
декларації з податку на додану
вартість за березень та квітень 2012 року
по господарських взаємовідносинах із
ФОП ОСОБА_1, та внесено суми ПДВ „0" (а.с.
100-104).

24.02.2012 року між ФОП ОСОБА_1
(постачальник) та позивачем (покупець)
укладено договір, згідно якого
постачальник зобов'язується поставити
сою на умовах викладених в договорі та
в Специфікації (а.с. 34-43).

Позивач придбавав сою починаючи з 29
лютого по 19 травня у ФОП ОСОБА_1, що
підтверджується копіями видаткових
накладних, податкових накладних (а.с.
43-62), оплата відбувалася у
безготівковій формі, про що свідчать
платіжні доручення (а.с. 105-122). Товар
доставлявся ФОП ОСОБА_1 на автомобілях
КАМАЗ, що підтверджується копіями
реєстрів отриманої продукції від ФОП
ОСОБА_1, товарно-транспортними
накладними від 17.05.2011р. (а.с. 63-70,74-86)

Придбана позивачем соя у ФОП ОСОБА_1
доставлялася відразу ФОП ОСОБА_1 на ТОВ
„ТД Протеїн-Продакшн", оскільки
позивач відразу придбану сою
реалізовував останньому підприємству
згідно договору поставки №АП-12/12 від
01.02.12 р. (а.с.71) Реалізація сої ТОВ
„ТД Протеїн-Продакшн" та її оплата
підтверджується банківськими
виписками та копіями податкових
накладних (а.с. 132-156).

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
господарські операції фактично були
здійснені, мали економічну вигоду, тому
складені документи між позивачем та
його контрагентами мають силу
первинних документів.

Відповідно до положень ст. ст. 22, 185
Податкового кодексу України об'єктом
оподаткування з податку на додану
вартість в тому числі є постачання
товарів, робіт, послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
ст. 186 ПК України, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю, з
наявністю яких законодавство пов'язує
виникнення у платника податкового
обов'язку.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу
України встановлено, що датою
виникнення податкових зобов'язань з
поставки товарів (робіт, послуг)
вважається дата, яка припадає на
податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; дата відвантаження товарів, а
для робіт (послуг) - дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) платником податку.

Пункт 44.1 статті 44 Податкового кодексу
України передбачає, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до положень ст. 83 ПК України
для посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є
документи, визначені цим Кодексом;
податкова інформація; експертні
висновки; судові рішення; інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Підпунктом 5.2, п.6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства
(затверджено наказом ДПА України від
22.12.2010р. № 984) передбачено, що факти
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі, із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському та податковому обліку,
що підтверджують наявність зазначених
фактів.

Встановлено, що податковим інспектором
при складанні акта первинні документи,
регістри бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інші документи,
що пов'язані з обчисленням і сплатою
податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством, не
досліджувалися. Як зазначається в пп. 12
п. 2 акта, податковий інспектор
використовував: інформаційні бази,
декларації з податку на додану
вартість, розшифровки податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість в розрізі контрагентів, акт №
2886/17-1/НОМЕР_1 від 27.07.2012 р. „Про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки
ФОП ОСОБА_1 з питань достовірності
декларування податку на додану
вартість по взаємовідносинах з ФГ
„Світлана" за період з 01.02.2012 року по
30.04.2012 року; листи запити щодо надання
пояснень та їх документального
підтвердження (а.с. 28).

Стосовно доводів відповідача щодо
нікчемності угод укладених позивачем,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 234 Цивільного кодексу
України, фіктивним є правочин, який
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювалися цим
правочином. Такий правочин визнається
судом недійсним.

У відповідності до ст. 228 Цивільного
кодексу України, в редакції чинній на
момент проведення перевірки, правочин
вважається таким, що порушує публічний
порядок, якщо він був спрямований на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний
порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Згідно п. 11 ст. 10 Закону України "Про
державну податкову службу в Україні"
державні податкові інспекції в
районах, містах без районного поділу,
районах у містах, міжрайонні та
об'єднані спеціалізовані державні
податкові інспекції подають до судів
позови до підприємств, установ,
організацій та громадян про визнання
угод недійсними і стягнення в доход
держави коштів, одержаних ними за
такими угодами, а в інших випадках -
коштів, одержаних без установлених
законом підстав.

З вищевказаних норм вбачається той
факт, що повноваженнями щодо визнання
правочину недійсним із мотивів
порушення публічного порядку, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним (нікчемний правочин),
органи податкової служби не наділені,
оскільки таке визнання можливе в
судовому порядку, а відповідно
висновки відповідача в частині
визнання правочинів нікчемними,
покладені в основу для визначення
податкових зобов'язань позивачеві,
вимогам чинного законодавства не
відповідають.

Висновок податкового органу про
нікчемність правочинів, які на його
думку, вчинені з метою, що суперечить
інтересам держави та порушують
публічний порядок не може бути
беззаперечним доказом такої
нікчемності, а повинен доводитись в
судовому порядку шляхом подання
відповідного позову на виконання
законодавчо визначених повноважень.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Питання визначення суми податкових
та/або грошових зобов'язань платника
податків, порядок їх сплати та
оскарження рішень контролюючих
органів, врегульовані положеннями
розділу 4 Податкового кодексу України,
статтями 54, 58.

Контролюючий орган зобов'язаний
самостійно визначити суму грошових
зобов'язань, зменшення (збільшення)
суми бюджетного відшкодування та/або
зменшення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо, зокрема, дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках (п.п. 54.3.2 п. 54.3
ст. 54).

У разі коли сума грошового зобов'язання
платника податків, передбаченого
податковим або іншим законодавством,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
розраховується контролюючим органом
відповідно до статті 54 цього Кодексу
(крім декларування товарів,
передбачених для громадян), або у разі
коли за результатами перевірки
контролюючий орган встановлює факт
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення (абз. 1
п. 58.1 ст. 58), яке містить підставу для
такого нарахування (зменшення)
податкового зобов'язання; посилання на
норму цього Кодексу та/або іншого
закону, контроль за виконанням якого
покладено на контролюючі органи,
відповідно до якої був зроблений
розрахунок або перерахунок грошових
зобов'язань платника податків; суму
грошового зобов'язання, що повинен
сплатити платник податку; суму
зменшеного (збільшеного) бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення результатів
господарської діяльності або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Тобто, законодавець встановив єдиний
порядок складання та надіслання
(вручення) платникам податків під час
податкового контролю податкових
повідомлень-рішень, в т. ч. за
результатами всіх видів перевірок щодо
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за яким покладено на органи
державної податкової служби, а також у
випадках, коли визначити податкове
зобов'язання платника відповідно до
законодавства повинен орган державної
податкової служби.

З метою обліку нарахованих і сплачених
сум платежів до бюджету, контролю за
здійсненням таких виплат органами
державної податкової служби
розроблений порядок взаємодії органів
державної податкової служби при
опрацюванні розшифровок податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість у розрізі
контрагентів, затвердженого наказом
ДПА України № 266 від 18.04.08 р.

Вказаний Примірний порядок є
документом для внутрішнього
використання органами державної
податкової служби і не може носити
обов'язкового характеру у зв'язку з
відсутністю його реєстрації у
встановленому порядку.

Встановлений ним порядок
співставлення показників у податковій
звітності учасників господарських
операцій, який відповідачем був
застосовний виключно з використанням
даних АРМів та Інформаційних систем
АІС „Звіт", системи автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань,
не відповідає приписам Податкового
кодексу та іншим законам з питань
оподаткування, в яких встановлені
порядок формування бази оподаткування,
розрахунку податкових зобов'язань та
податкового кредиту, перелік
документів, що мають підтверджувати
показники податкової звітності.

Проте, вказаний нормативний акт, яким
на думку податкового органу
регулюється порядок ведення
„Деталізованої інформації по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України",
використовується у роботі органами
державної податкової інспекції.

За таких підстав, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку щодо
задоволення позовних вимог, а
відповідно, враховуючи положення
ст. 162 КАС України, застосував такий
спосіб захисту порушеного права
позивача як зобов'язання відповідача
відобразити в зазначеній електронній
базі даних суми податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість, які позивач включив до
податкових декларацій з податку на
додану вартість за березень та квітень
2012 року по господарських
взаємовідносинах із ФОП ОСОБА_1

Разом з тим, частиною другою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено право
адміністративного суду вийти за межі
позовних вимог у разі, якщо це
необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Отже, з огляду на протиправність дій
податкового органу, колегія суддів
вважає за необхідне вийти за межі
позовних вимог, визнавши дії
останнього протиправними, змінивши при
цьому постанову суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 201, 205, 207 КАС
України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська -
залишити без задоволення..

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
16 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Адамант-Постач" до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити певні дії -
змінити, доповнивши її резолютивну
частину таким змістом: визнати
протиправними дії відповідача щодо
коригування показників податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
автоматизованій системі
„Деталізована інформація по платнику
ПДВ щодо результатів автоматичного
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України"
показники податкових зобов'язань в
сумі 208389,21 грн. та податкового кредиту в
сумі 392793,33 грн. з податку на додану
вартість задекларованих ТОВ
„Адамант-Постач" за березень та
квітень 2012 року в розрізі контрагентів,
що були відкориговані на підставі акта
„Про неможливість проведення
зустрічної звірки суб'єкта
господарювання ТОВ „Адамант-Постач"
щодо підтвердження господарських
взаємовідносин із ФОП ОСОБА_1 за
березень-квітень 2012 року" № 630/1520/37231965
від 05.09.2012 року.

В іншій частині постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від
16 листопада 2012 року - залишити без
змін.

Постанова суду набирає законної
сили з моменту проголошення та може
бути оскаржена в касаційному порядку
до Вищого адміністративного суду
України протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай