Справа № 2024/2а-7815/11
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/45657/12

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Винокурова К.С., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області до підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про скасування рішення за
касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 червня 2012 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року управління Пенсійного
фонду України в Харківському районі
Харківської області звернулося до суду
із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 9 листопада 2011 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області винесено постанову про
накладення на управління Пенсійного
фонду України в Харківському районі
Харківської області штрафу за
невиконання рішення суду у розмірі 680
грн, а 21 листопада 2011 року винесено
постанову про накладення штрафу в
подвійному розмірі 1360 грн за повторне
невиконання рішення суду по
виконавчому провадженню № 29378122,
відкритого 21 жовтня 2011 року. Проте
позивач вказує, що розпорядженням
заступника начальника управління -
начальника відділу з призначення
пенсії здійснений з 1 листопада 2011 року
перерахунок пенсії ОСОБА_1 за
зазначений період у розмірі 801,91 грн та
проведені відповідні нарахування.
Листом від 8 листопада 2011 року №11557-13/24
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області повідомило відповідача про
виконання рішення суду у виконавчому
провадженні № 29378122 від 21 жовтня 2011
року. Крім того, позивач вказує, що
кошти щодо сплати штрафів бюджетом
Пенсійного фонду України не
передбачено. Просив скасувати
постанову державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області від 21 листопада 2011
року про накладення штрафу у розмірі 1360
грн за невиконання рішення суду по
виконавчому провадженню № 29378122.

Постановою Ленінського районного суду
м. Харкова від 28 грудня 2011 року позов
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області задоволено. Скасовано
постанову державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області від 21 листопада 2011
року про накладення штрафу на
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області у розмірі 1360 грн за невиконання
без поважних причин рішення суду по
виконавчому провадженню № 29378122 від 21
жовтня 2011 року.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року апеляційну скаргу підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області задоволено. Постанову
Ленінського районного суду м. Харкова
від 28 грудня 2011 року скасовано. В
задоволенні позову управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області, апеляційним судом неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
матеріального та процесуального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати
постановлене судове рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалити нове
судове рішення, яким скасувати
постанову державного виконавця
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області від 21 листопада 2011
року про накладення штрафу на
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області у розмірі 1360 грн за невиконання
без поважних причин рішення суду по
виконавчому провадженню № 29378122 від 21
жовтня 2011 року.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що 21 жовтня 2011 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження по
примусовому виконанню виконавчого
листа Ленінського районного суду м.
Харкова по справі № 2-а-4372/11 від 15 липня
2011 про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України Харківського
району Харківської області здійснити
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30 % мінімальної
пенсії за віком з розміру,
встановленого частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» та провести відповідні
виплати за період з 1 січня 2011 року по 25
червня 2011 року та надано боржнику строк
до 28 жовтня 2011 року для самостійного
виконання рішення суду.

3 листопада 2011 року державним
виконавцем на адресу управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області направлено вимогу про надання
доказів щодо виконання зазначеного
рішення. Листом від 8 листопада 2011 року
за вих. №11557-13/24 позивачем повідомлено
державного виконавця про те, що за
даним виконавчим документом
відповідні виплати у сумі 801,91 грн.
нараховані на додаткові відомості у
грудні 2011 року.

У зв'язку із невиконанням судового
рішення добровільно, 9 листопада 2011
року державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області винесено постанову про
накладення на управління Пенсійного
фонду України Харківського району
Харківської області штрафу у розмірі 680
грн та надано новий строк до 14
листопада 2011 року для виконання
рішення суду. Апеляційним судом
встановлено, що вказану постанову
позивач отримав 10 листопада 2011 року.

Начальником управління Пенсійного
фонду України в Харківському районі
Харківської області повідомлено, що за
вказаним рішенням суду виплати не були
проведені за додатковими відомостями у
зв'язку з відсутністю фінансування з
Державного бюджету України, бюджетні
призначення на виплату підвищень до
пенсій та пенсій, визначених у інших
розмірах, відсутні.

У зв'язку із невиконанням судового
рішення повторно, 21 листопада 2011 року
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області винесено постанову про
накладення на управління Пенсійного
фонду України Харківського району
Харківської області штрафу у
подвійному розмірі 1360 грн.

Суд апеляційної інстанції на підставі
викладеного прийшов до висновку про
законність дій державного виконання та
наявність законних підстав для
накладення на позивача штрафу за
повторне невиконання судового рішення.

Проте з таким висновком суду
апеляційної інстанції погодитись не
можна.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження», у
разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає штраф на боржника у
подвійному розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивачем на виконання
рішення суду розпорядженням від 1
листопада 2011 року проведено
перерахунок пенсіонеру ОСОБА_1
пенсійних виплат на виконання
постанови Ленінського районного суду
м. Харкова від 21 жовтня 2011 року. Проте
зазначені виплати не були фактично
проведені у зв'язку з відсутністю
відповідних коштів на рахунках
позивача, які не були перераховані
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про те, що позивач судове
рішення у частині, яку він повинен був і
міг виконати, виконав, провівши
відповідні перерахунки доплат до
пенсії ОСОБА_1

Крім цього, суд першої інстанції
правильно зазначив, що накладення
штрафу за невиконання та повторне
невиконання судового рішення можливо
лише у випадку, якщо таке невиконання
відповідно до положень частини 2 статті
75 та частин 1 та 2 статті 89 Закону
України «Про виконавче провадження»
мало місце без поважних причин.

Відсутність відповідного бюджетного
та іншого фінансування та коштів на
виплату грошових сум на виконання
судового рішення для управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області є поважною причиною, яка
унеможливлює проведення відповідних
виплат.

Відповідно до положень підпункту 4
пункту 2.1 Положення про управління
Пенсійного фонду України в районах,
містах та районах у містах,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 30 квітня
2002 р. N 8-2, основними завданнями
управління,зокрема, є забезпечення
своєчасного і в повному обсязі
фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання, інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

Тобто, виплати пенсій та інших виплат
здійснюються районним управлінням
Пенсійного фонду України виключно за
рахунок коштів Фонду та інших джерел,
визначених законодавством. Інших
фінансових можливостей, крім
зазначених, для здійснення виплат
управління не має.

Підпунктом 2 пункту 2.2 Положення про
управління Пенсійного фонду України в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Пенсійного
фонду України від 27 червня 2002 року
встановлено, що планування у
відповідному регіоні доходів та
видатків коштів Фонду віднесено до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі.

Відповідно до пункту 4 Положення про
Пенсійний фонд України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 24 жовтня 2007 року №1261, Пенсійний
фонд України готує пропозиції щодо
формування та реалізації державної
політики у сфері пенсійного
забезпечення та соціального
страхування, бере у межах своїх
повноважень участь у розробленні
прогнозних показників економічного і
соціального розвитку України та
проекту Державного бюджету України,
планує свої доходи та видатки, здійснює
ефективний розподіл фінансових
ресурсів для пенсійного забезпечення,
розробляє проект бюджету Пенсійного
фонду України, складає звіт про його
виконання та подає їх в установленому
порядку Міністру праці та соціальної
політики для внесення на розгляд
Кабінету Міністрів України.

З наведеного вбачається, що до
повноважень управлінь Пенсійного
фонду України в районах питання
планування доходів та видатків не
віднесено, а виплати пенсій та інших
платежів, управління здійснює виключно
у межах фінансових ресурсів, виділених
Пенсійним фондом України.

Враховуючи викладене, невиконання
судового рішення в частині виплати
грошових коштів при відсутності
відповідного фінансового забезпечення
та фактичної відсутності таких коштів
у боржника, не може вважатися
невиконанням судового рішення без
поважних причин, оскільки боржник не
мав, і це встановлено судовими
рішеннями, фінансової можливості
протягом встановленого державним
виконавцем семиденного та, повторно,
п'ятиденного строку виконати судове
рішення в цій частині.

Накладення за таких обставин штрафу на
боржника ще більше ускладнює його
фінансове становище та ще більше
утруднює виконання судового рішення
про виплату доплати до пенсії.

У зв'язку з фактичною неможливістю
виконання бюджетними державними
органами судових рішень про стягнення,
виплату коштів Верховною Радою України
5 червня 2012 року було прийнято Закон
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», відповідно
до положень частини 1 статті 3 якого
виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Тобто списання коштів з рахунків
державного органу на виконання судових
рішень проводиться лише за умови
наявності таких коштів.

Посилання суду апеляційної інстанції
на відповідні рішення Європейського
суду з прав людини щодо неможливості
посилання державним органом при
виконанні судових рішень на
відсутність коштів як на причину
невиконання своїх зобов'язань
безпідставні, оскільки у даному
випадку мова не йде про звільнення
управління Пенсійного фонду України в
Харківському районі від виконання
рішення суду, а про оцінку причин
такого невиконання та про наявність
підстав для накладення штрафу.

Це ж саме стосується і роз'яснення
Верховного Суду України № 1-5400 від 14
липня 2006 року, наданого на підставі
листа Урядового Уповноваженого у
справах Європейського суду з прав
людини у справі Качко проти України,
відповідно до якого реалізація особою
права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно - правових актів
національного законодавства, не може
бути поставлена в залежність від
бюджетних асигнувань. Накладення
штрафу на боржника, який з об'єктивних
причин у зв'язку з відсутністю
відповідного фінансування, обставини,
яка не залежить від діяльності
боржника, ніяким чином не захищає право
особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до положень статті 263 КАС
України за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення.

Проте таке відстрочення не впливає на
вирішення питання про виконання
судового рішення та накладення штрафу,
оскільки звернення до суду із заявою
про відстрочення виконання судового
рішення не зупиняє розгляд питання про
накладення штрафу, а тому пов'язувати
питання звернення до суду із заявою про
розстрочення виконання судового
рішення з розглядом питання про
накладення штрафу немає підстав.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Харківському районі Харківської
області задовольнити частково.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 червня 2012
року скасувати, залишивши в силі
постанову Ленінського районного суду
м. Харкова від 28 грудня 2011 року

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Винокуров К.С.

Штульман І.В.