Справа № 872/12870/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

21 липня 2014 рокусправа № 804/5642/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В. Шлай А.В.

за участю секретаря судового
засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алло" на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алло" до
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони культурної
спадщини про визнання протиправною та
скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Алло» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Республіканського комітету Автономної
республіки Крим з охорони культурної
спадщини про визнання протиправною та
скасування постанови від 04.03.2013 року
про накладення штрафу у розмірі 17 000,00
грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 червня 2013 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що до ТОВ «Алло»
застосовано штраф за порушення Закону
України "Про охорону культурної
спадщини" у розмірі 17 000,00
грн., у зв'язку з чим твердження
позивача про необґрунтоване
застосування фінансової санкції у
максимальному розмірі спростовується
матеріалами справи, оскільки
відповідачем застосовано штраф у
мінімальному розмірі, що передбачений
статтею 44 Закону України
«Про охорону культурної спадщини».

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
рішення відповідача про накладення
штрафу є незаконним та безпідставним,
оскільки відповідачем не взято до
уваги той факт, що розміщена інформація
міститься не на самому пам'ятнику
архітектури, а лише на конструкціях,
які не являються об'єктом культурної
спадщини. Крім того, застосована у
максимальному розмірі санкція не є
пропорційною вчиненому
правопорушенню.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначив, що постанова
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 19 червня 2013
року винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції та ухвалення
нового про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, що у відповідності до

ч. 4 ст. 196 КАС України не перешкоджає
розгляду справи за відсутністю
останнього.

Заслухавши представника позивача,
перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
на підставі наказу Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони культурної спадщини (надалі
Рескомітет) від 09.08.2012 року № 79-к «Про
участь у проведенні позапланової
перевірки» співробітниками
Рескомітету була проведена
позапланова перевірка дотримання
чинного законодавства у сфері охорони
культурної спадщини товариством з
обмеженою відповідальністю «Алло»
щодо пам'ятки архітектури місцевого
значення - Прибутковий будинок
Я.С.Панченко (внесений до Державного
реєстру нерухомих пам'яток України
наказом Міністерства культури і
туризму України від 20.01.2012 року № 45,
охоронний № 4756-АР), розташованого за
адресою: пр. Кірова, 30, вул. Горького, 2, м.
Сімферополь.

За результатами перевірки складено Акт
обстеження об'єктів культурної
спадщини від 09.08.2012 року, в якому
зафіксовано, що на фасаді пам'ятки
архітектури місцевого значення -
Прибутковий будинок Я.С. Панченко
розміщено рекламу і мітки без
відповідного погодження з органом
охорони культурної спадщини.

10.08.2012 року начальником відділу
інспектування та охорони об'єктів
культурної спадщини Рескомітету на
адресу ТОВ «АЛЛО» винесено припис № 26,
в якому з метою усунення порушень у
сфері охорони культурної спадщини
наказувалося до 03.09.2012 року надати в
Рескомітет документи для узгодження
розміщення реклами на пам'ятці.
Вказаний припис вручено позивачу 15.08.2012
року, що підтверджується повідомленням
про вручення поштового відправлення.

11 лютого 2013 року працівниками
Рескомітету проведено повторний огляд
пам'ятки архітектури місцевого
значення в частині виконання Припису №
26 від 10.08.2012 року, за результатами якого
складено акт огляду.

Так, згідно вказаного акту на фасаді
будівлі розміщені конструкції із
зображенням логотипу компанії і
рекламою товарів і послуг, а саме на
рівні 1-го поверху будівлі одна
розміром 3,5х2,5 м, дві - 3,5х2 м, на рівні 2-го
поверху - 20x0,8 м.

12.02.2013 року співробітниками
Рескомітету складено Акт № 1 про
порушення законодавства у сфері
охорони культурної спадщини, згідно з
яким ТОВ «Алло» на вищевказаній
пам'ятці допущено порушення режиму
його використання, а саме розміщено на
фасаді мітки і рекламні носії, яки
істотно змінили зовнішній вигляд
пам'ятки. На дату складення акту
узгодження органу охорони культурної
спадщини на нанесення міток та
рекламного носія не було, чим було
порушено вимоги статті 24 Закону
України «Про охорону
культурної спадщини». Таким чином
припис Рескомітету від
10.08.2012 № 26 виконано не було.

Вищевказаний Акт було вручено ТОВ
«Алло» 20.02.2013 року.

04.03.2013 року на підставі зазначених
матеріалів Рескомітетом було прийняте
рішення про застосування до ТОВ «АЛЛО»
фінансової санкції у розмірі 17 000,00 грн.

Зі змісту позовної заяви та пояснень
представника позивача вбачається, що
розміщена інформація на будівлі,
розташованої за адресою: пр. Кірова, 30,
вул. Горького, 2, м.
Сімферополь, не вважається рекламою в
розумінні законодавства України, а
тому товариством з обмеженою
відповідальністю «Алло» не було
здійснено жодних протиправних дій
недодержання вимог щодо захисту,
збереження, утримання, використання,
реставрації, реабілітації пам'яток
архітектури.

Проте, суд першої інстанції вірно не
погодився з таким висновком позивача з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про рекламу» зовнішньою рекламою є
реклама, що розміщується на
спеціальних тимчасових і стаціонарних
конструкціях, розташованих на
відкритій місцевості, а також на
зовнішніх поверхнях будинків, споруд,
на елементах вуличного обладнання, над
проїжджою частиною вулиць і доріг.

Водночас, приписами вказаного Закону
визначено, яка інформація не
вважається рекламою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону
культурної спадщини» визначає
наступні терміни: культурна спадщина -
сукупність успадкованих людством від
попередніх поколінь об'єктів
культурної спадщини; об'єкт культурної
спадщини - визначне місце, споруда
(витвір), комплекс (ансамбль), їхні
частини, пов'язані з ними рухомі
предмети, а також території чи водні
об'єкти (об'єкти підводної культурної
та археологічної спадщини), інші
природні, природно-антропогенні або
створені людиною об'єкти незалежно від
стану збереженості, що донесли до
нашого часу цінність з археологічного,
естетичного, етнологічного,
історичного, архітектурного,
мистецького, наукового чи художнього
погляду і зберегли свою автентичність.

Колегія суддів зазначає, що у
відповідності до частини 2 статті 24
Закону України «Про охорону культурної
спадщини» використання пам'ятки
повинно здійснюватися відповідно до
режимів використання, встановлених
органами охорони культурної спадщини,
у спосіб, що потребує якнайменших змін
і доповнень пам'ятки та забезпечує
збереження її матеріальної
автентичності, просторової композиції,
а також елементів обладнання,
упорядження, оздоби тощо.

Згідно частини 3 статті 24 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» забороняється змінювати
призначення пам'ятки, її частин та
елементів, робити написи, позначки на
ній, на її території та в її охоронній
зоні без дозволу відповідного органу
охорони культурної спадщини.

Абзацом другим частини 5 статті 24
Закону України «Про охорону культурної
спадщини» визначено, що розміщення
реклами на пам'ятках місцевого
значення, в межах зон охорони цих
пам'яток дозволяється за погодженням з
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, обласною, Київською та
Севастопольською міськими державними
адміністраціями.

Також були досліджені фотографії
пам'ятки архітектури місцевого
значення - Прибутковий будинок
Я.С.Панченко, розташованого за адресою:
пр.Кірова, 30, вул.
Горького, 2, м.Сімферополь, з яких
вбачається, що зовнішній вигляд фасаду
є суттєво спотвореним внаслідок
конструкцій, позначок та вивісок,
зроблених позивачем.

Таким чином, в порушення вищевказаних
вимог Закону ТОВ «Алло» розмістило
рекламну вивіску без дозволу та
погодження з органом охорони
культурної спадщини Ради міністрів
Автономної Республіки Крим.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6
Закону України «Про охорону культурної
спадщини» від 08.06.2000 № 1805-III до
повноважень органу виконавчої влади
Автономної Республіки Крим, органів
охорони культурної спадщини обласних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій відповідно до
їхньої компетенції належить:
здійснення контролю за виконанням
цього Закону, інших
нормативно-правових актів про охорону
культурної спадщини.

Частиною 2 статті 30 Закону України «Про
охорону культурної спадщини» приписи
органів охорони культурної спадщини є
обов'язковими для виконання всіма
юридичними та фізичними особами.

Як встановлено судом першої інстанції,
припис Рескомітету від 10.08.2012 № 26 у
встановлені строки позивачем виконано
не було.

У відповідності до статті 44 Закону
України «Про охорону культурної
спадщини» відповідний орган охорони
культурної спадщини накладає на
юридичну особу, яка є власником або
уповноваженим ним органом чи
замовником робіт, такі фінансові
санкції: за недодержання вимог щодо
захисту, збереження, утримання,
використання, реставрації,
реабілітації пам'яток, у тому числі тих
вимог, що передбачені охоронними
договорами, умисне доведення їх до
стану руйнації - у розмірі від тисячі до
десяти тисяч неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Як вбачається з оскаржуваної
постанови, до ТОВ «Алло» застосовано
штраф у розмірі 17 000,00 грн., у зв'язку з
чим твердження позивача про
необґрунтоване застосування
фінансової санкції у максимальному
розмірі спростовується матеріалами
справи, оскільки відповідачем
застосовано штраф у мінімальному
розмірі, що передбачений
статтею 44 Закону України «Про охорону
культурної спадщини», а відтак, суд
першої інстанції прийшов до вірного
висновку, що Республіканський комітет
Автономної республіки Крим з охорони
культурної спадщини при винесенні
оскаржуваної постанови діяв на
підставі та у спосіб, передбачений
чинним законодавством, а відповідно
позовні вимоги є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Алло" -
залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
19 червня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алло" до
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони культурної
спадщини про визнання протиправною та
скасування постанови - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай