Справа № 815/1412/14
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 815/1412/14

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Бойко О.Я.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Турецької І.О., Федусика А.Г.,

при секретарі Берекет Н.В.,

за участю представника апелянта -
Жбанкової К.В.,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року по справі за адміністративним
позовом Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості до
ОСОБА_3 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2014 року позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом до
відповідача, в якому просив стягнути з
ОСОБА_3 кошти, надані як допомога по
безробіттю у сумі 5919, 36 грн. Позовні
вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 на
момент реєстрації у центрі зайнятості
09.10.2008 року та надання статусу
безробітного 16.10.2008 року відносився до
категорії зайнятого населення і тому
не міг бути визнаним безробітним та
отримувати допомогу по безробіттю.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону №1533
відповідач зобов'язаний повернути
кошти, але в добровільному порядку
цього не зробив, у зв`язку з чим позивач
звернувся до суду із вищезазначеними
позовними вимогами.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з таким рішенням,
позивач надав апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального права, просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про
дату, час і місце судового розгляду
були сповіщені належним чином
відповідно до ст. 34-39 КАС України.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_3 перебував на обліку у
Білгород-Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості як
безробітний з 16.10.2008 року по 26.11.2009 року
та отримував матеріальну допомогу по
безробіттю відповідно до персональної
картки безробітного № 00900002 (а.с.7).
15.01.2014 року ОСОБА_3 звернувся до
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості з
метою працевлаштування відповідно до
персональної картки 00002 (а.с.12-13).
При зверненні до центру зайнятості
відповідач надав витяг з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців серії АД №
112542, відповідно до якого він був
зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 25.12.1996 року по 28.10.2008
року (а.с.16). Білгород-Дністровський
міськрайонний центр зайнятості на
підставі зазначеного витягу провів
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплат матеріального
забезпечення відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» за результатами
якого складено акт № 34 від 25.01.2014 року
(а.с.14). В зазначеному акті встановлено,
що ОСОБА_3 на момент реєстрації у центрі
зайнятості 09.10.2008 року та надання
статусу безробітного 16.10.2008 року
відносився до категорії зайнятого
населення і тому не міг бути визнаним
безробітним та отримувати допомогу по
безробіттю. На підставі акту № 34 від
25.01.20014 року Білгород-Дністровський
міськрайонний центр зайнятості
прийняв наказ № 8 від 28.01.2014 року про
повернення коштів безробітним та
відшкодування вартості наданих
соціальних послуг у розмірі 5919,36 грн.
(а.с.17). Зазначений наказ
Білгород-Дністровський міськрайонний
центр зайнятості направив на адресу
ОСОБА_3 з повідомленням від 28.01.2014 року
№ 196/15/06 про необхідність повернення
коштів протягом 15 календарних днів
(а.с.18). Станом на час розгляду справи
сума коштів у розмірі 5919,36 грн.
відповідачем не була сплачена.

Приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що необхідно
стягнути з ОСОБА_3 суму виплаченого
забезпечення по безробіттю за період з
16.10.2008 року по 28.10.2008 року у розмірі 209,68
грн.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду погоджується з
таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України
«Про зайнятість населення» в Україні
до зайнятого населення належать
громадяни, які самостійно забезпечують
себе роботою, включаючи підприємців,
осіб, зайнятих індивідуальною трудовою
діяльністю, творчою діяльністю, члени
кооперативів, фермери та члени їх
сімей, що беруть участь у виробництві.

Згідно до ч.1 ст. 2 Закону України «Про
зайнятість населення», який діяв на час
виникнення спірних правовідносин,
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

У відповідності до ч.2 ст.11 Закону
України «Про зайнятість населення»
особи, визнані у встановленому порядку
безробітними, мають право на одержання
допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» застраховані особи,
зареєстровані в установленому порядку
як безробітні, зобов'язані своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Згідно до ч.3 ст.36 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Відповідно до ч.3 ст.46 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб підприємців»
фізична особа позбавляється статусу
підприємця з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі заяви від 16.10.2008 року (а.с.11)
ОСОБА_3 отримав статус безробітного та
почав отримувати допомогу по
безробіттю відповідно до наказу від
16.10.2008 року № НТ081016 (а.с.10).

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3
займався підприємницькою діяльністю і
28.10.2008 року державним реєстратором було
внесено запис про державну реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою-підприємцем за №
3001721 (а.с.16).

Отже, відповідач дійсно на момент
надання статусу безробітного
відносився до категорії зайнятого
населення.

Відповідно до довідки з
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості від
25.02.2014 року № 1290 ОСОБА_3 за період
перебування на обліку в
Білгород-Дністровському
міськрайонному центрі зайнятості з
16.10.2008 року по 26.11.2009 року отримав
допомогу по безробіттю в загальному
розмірі 5919,36 грн. (а.с.23).

Як вбачається з інформаційної довідки
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості від
15.04.2014 року № 1447/15/06 ОСОБА_3 за період з
16.10.2008 року по 28.10.2008 року отримав
допомогу по безробіттю у сумі 209,68 грн.
(а.с.95).

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача суми
виплаченого забезпечення по
безробіттю за період з 16.10.2008 року по
28.10.2008 року у розмірі 209,68 грн. є
доведеними, обґрунтованими, а тому в
цій частині підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що постанова Одеського окружного
адміністративного суду ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають значення для вирішення спору,
відповідає нормам матеріального та
процесуального права. Доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
судове рішення - без змін, якщо судом
першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст.
200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу
Білгород-Дністровського
міськрайонного центру зайнятості -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 18 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня складання її в повному обсязі.

Повний текст ухвали складено 12.09.2014
року.

Головуюча суддя:
О.А. Шевчук

Суддя:
І.О. Турецька

Суддя:
А.Г. Федусик