Справа № 810/1337/14
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1337/14
Головуючий у 1-й інстанції: Василенко
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Хрімлі О.Г., Коротких А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндходів у Київській
області на постанову Київського
окружного адміністративного суду від 17
березня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндходів у Київській
області, про визнання неправомірними
дій та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулась до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року позов задоволено.

Визнано протиправною та
скасовано вимогу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
сплату боргу від 21.11.2013 № Ф-2332.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нову постанову,
якою відмовити у задоволенні позову,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права.

У засідання учасники процесу не
з'явилися, будучи належним чином
повідомленими, що не перешкоджає
слуханню спірного питання відповідно
до вимог ч. 4 ст. 196
КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41
КАС України, у випадку неявки в судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі під час судового розгляду
повне фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована
як фізична особа-підприємець 23.01.2012,
перебуває на спрощеній системі
оподаткування та є платником єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Позивачу у 2011 році призначено
пенсію за віком, відповідно до положень
статті 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", із зниженням пенсійного
віку на 5 років, відповідно до вимог
статті 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали в наслідок Чорнобильської
катастрофи", як особі, яка постійно
проживає або постійно працює на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю.

Відповідачем, 21 листопада 2013 року
прийнято вимогу про сплату боргу №
Ф-2332, відповідно до якої визначено суму
боргу зі сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 6588,15 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті
1 Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування",
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування -
консолідований страховий внесок, збір
якого здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідно до пункту 4 частини
першої статті 4 Закону України "Про збір
та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платниками
єдиного внеску є фізичні особи -
підприємці, в тому числі ті, які обрали
спрощену систему оподаткування, та
члени сімей цих осіб, які беруть участь
у провадженні ними підприємницької
діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", особи,
зазначені у пункті 4 частини першої
цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно зі статтею 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", пенсіонер - це
особа, яка відповідно до цього Закону
отримує пенсію, довічну пенсію, або
члени її сім'ї, які отримують пенсію в
разі смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати:1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника. Умови
її призначення за віком визначені
статтею 26 зазначеного Закону.

Вищевикладене свідчить про те, що
від сплати єдиного внеску звільняються
пенсіонери, пенсія яких призначена
відповідно до положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Відповідно до частини першої
статті 55 Закону України від 28.02.1991 №
796-ХІІ "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон України № 796), особам, які
працювали або проживали на територіях
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого для одержання
державних пенсій.

Відповідно до пункту 4 частини
першої статті 14 Закону України № 796, для
встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
01.01.1993 прожили або відпрацювали чи
постійно навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років, - категорія 4.

Як вбачається з матеріалів
справи, а саме копії пенсійного
посвідчення Серії НОМЕР_1 від 11.08.2011,
позивач є пенсіонером за віком, в якому
зазначений вид пенсії: за віком.

Судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до наявної в
матеріалах справи копії посвідчення,
позивач є особою віднесеною до
четвертої категорії осіб, які постійно
проживали на території посиленого
радіоекологічного контролю.

Також, суд першої інстанції вірно
звернув увагу, що знижений граничний
вік виходу на пенсію осіб, які
підпадають під дію Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не є
підставою для висновку про виплату
пенсії позивачці з інших підстав і вона
є пенсіонером в розумінні визначення
поняття "пенсіонер", яке наведено у
Законі України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". А тому на позивача, як на
пенсіонера, у розумінні норм
наведеного Закону, поширюються
положення частини четвертої статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування".

Крім того, суд першої інстанції
зазначає, що відповідно до частини
сьомої статті 1 Закону України 07.07.2011
№3609-VІ "Про внесення змін до
Податкового кодексу України і деяких
інших законодавчих актів України щодо
вдосконалення окремих норм
Податкового кодексу України" статтю 4
Закону України 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та
облік єдиного внеску на державне
соціальне страхування" доповнено
частиною четвертою, згідно з якою
особи, якщо вони є пенсіонерами за
віком або інвалідами та отримують
відповідно до закону пенсію або
соціальну допомогу і обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Ці зміни, відповідно до частини
першої розділу II Прикінцевих та
перехідних положень Закону України №
3609-VI набули чинності з дня, наступного
за днем його опублікування, а саме з
06.08.2011, тому нарахування сум щодо сплати
єдиного внеску починаючи з серпня 2011
року є неправомірним.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
безпідставність посилання відповідача
на те, що до позивача не може бути
застосовано положення ч. 4 ст. 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на державне соціальне
страхування", оскільки позивачка не
досягла 55-річного віку, тому що вказана
норма не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску виключно всіх
пенсіонерів за віком. Також,
законодавець зазначеною нормою не
виключає осіб, які є пенсіонерами та
отримують пенсію за віком на пільгових
умовах, тобто зазначений перелік
обставин є вичерпним і розширеному
тлумаченню не підлягає.

Аналогічна правова позиція
наведена в ухвалах Вищого
адміністративного суду України
№К/9991/45538/12 від 20.09.2012, №К/9991/49213/12 від
09.10.2012 та №К/9991/78530/12 від 14.02.2013, №
К/800/2272/14 від 06.02.2014.

Враховуючи вищевикладене,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
вимоги позивача підтверджені
матеріалами справи та підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
позивач, як фізична особа-підприємець,
що є пенсіонером за віком, яка
зареєстрована платником єдиного
податку, не повинна сплачувати єдиний
внесок, у зв'язку з чим вимога про
сплату боргу від 21 листопада
2013 року № Ф-2332 є незаконною та такою, що
підлягає скасуванню.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що підстави для
скасування постанови - відсутні.

Колегія суддів не бере до уваги
посилання відповідача в апеляційній
скарзі на норми законодавства, які не
відносяться до фактичних обставин
справи, та не можуть застосовуватись в
даному випадку. Доводи, викладені в
апеляційній скарзі не спростовують
висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення, в зв'язку з чим,
апеляційна скарга залишається без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 159, 160, 162, 196, 198, 200,
205, 206, 211, 254 КАС України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу Білоцерківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндходів у Київській області -
залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 17 березня
2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
О.Г. Хрімлі

А.Ю. Коротких

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.