Справа № 0305/2868/12, 2а/0158/1/13
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5340/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

позивача
ОСОБА_1,

представника позивача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Ківерцівського
районного суду Волинської області від
19 лютого 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Ківерцівському районі
Волинської області про визнання
нечинним рішення,-

В С Т А Н О В И В :

26 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі Волинської
області (далі - УПФУ) в якому просив
визнати бездіяльність відповідача
щодо відмови в призначенні пенсії на
пільгових умовах та зобов'язати
призначити пенсію на пільгових умовах
з 26.04.2012 року, тобто з часу подачі заяви
до УПФУ.

Постановою Ківерцівського районного
суду Волинської області від 19 лютого 2013
року в задоволенні адміністративного
позову відмовлено повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що
відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції не дослідив записів в
трудовій книжці позивача і свідчать
про загальний трудовий стаж в СГВК
«Мрія» у період з 03.05.1992р. по 31.12.2001р.

В апеляційній скарзі позивач зазначає
про те, що його посада різноробочого, на
якій позивач перебував в СГВК «Мрія» у
період з 03.05.11992р. по 31.12.2001р. підлягала
державному соціальному страхуванню і
його звільнення з цієї посади
відбувалось на загальних підставах за
законом, на підставі наказу, а не
протоколу зборів колгоспників.

Враховуючи викладене, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Управління Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі Волинської
області у письмових запереченнях на
апеляційну скаргу в обґрунтування
правильності свого рішення про відмову
позивачу в призначенні пільгової
пенсії за віком покликається на те, що
згідно пункту «в» статті 13 Закону № 1788
для призначення пенсії на пільгових
умовах із зменшенням віку, позивач
повинен мати не менше 25 років
загального стажу роботи, однак згідно
представлених позивачем документів до
загального трудового стажу йому
зараховано лише 24 роки 04 місяці та 10
днів.

Позивач та представник позивача в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просять їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, що відповідно до
приписів ч.4 ст. 196 КАС України не є
перешкодою для розгляду справи у їх
відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційних
скарг, дослідивши матеріали справи та
доводи скарг, апеляційний суд вважає,
що скарги не належать до задоволення з
таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивач не має необхідного
стажу роботи, передбаченого ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» для призначення пенсії
за віком на пільгових умовах.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що,
досягнувши 57-річного віку, позивач
звернувся із заявою до УПФУ в
Ківерцівському районі Волинської
області про призначення йому пенсії на
пільгових умовах відповідно до п.б. ст.13
статті 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення»

Однак, листом № 53/Б-04 від 28.09.2012 року
УПФУ в Ківерцівському районі
повідомлено позивача про те, що згідно
представлених позивачем первинних
документів зарахований пільговий стаж
роботи позивача, що дає право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за становить 08 років 00
місяців 21 день. Рішенням комісії № 147/225
від 28.10.2010 року встановлено, що позивач
може мати право на призначення пенсії
при досягненні 57 років, за умови
наявності загального стажу роботи 25
років.

Разом з тим, станом на час звернення
позивача до УПФУ у позивача відсутній
необхідний загальний стаж відповідно
до умов п.б. ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", Прикінцевих
положень Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а тому права на пенсію по
віку на пільгових умовах позивач не
має.

Згідно п.б ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком на пільгових умовах мають
працівника, зайняті повний робочий
день на інших роботах зі шкідливими і
важкими умовами праці - за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затвердженим КМ України, і
за результатом атестації робочих
місць: чоловіки після досягнення 55
років, при стажі роботи не менше 25
років, з них не менше 12 років 6 місяців
на зазначених роботах. Чоловікам, які
мають не менше половини стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці
пенсія призначається із зменшенням
віку на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців
такої роботи. При цьому необхідний
загальний стаж роботи не змінюється.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів в ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 637 від 12 серпня 1993 року (далі за
текстом - Порядок № 637), передбачено
також, що основним документом, що
підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка. За відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У разі коли документи про
трудовий стаж не збереглися,
підтвердження трудового стажу
здійснюється органами Пенсійного
фонду на підставі показань свідків.

За пунктом 20 Порядку у тих випадках,
коли в трудовій книжці відсутні
відомості, що визначають право на
пенсії на пільгових умовах або за
вислугу років, установлені для окремих
категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників. Згідно пункту 23
Порядку документи, що подаються для
підтвердження трудової діяльності,
повинні бути підписані посадовими
особами і засвідчені печаткою.
Відповідно до пункту 25 Порядку у тих
випадках, коли періоди роботи
зараховуються до трудового стажу на
підставі показань свідків, один із яких
свідчить про роботу заявника за
більший період, ніж інші, встановленим
вважається період, який підтверджений
двома або більше свідками.

Дослідивши трудову книжку позивача,
суд апеляційної інстанції встановив,
що позивач в періоди з 01.09.1970 року по
31.07.1972 року навчався в Торчинському
професійному училищі №3, з 10.10.1972 року
по 05.08.1973 року працював підсобником
другого розряду в Олицькій
міжколгоспній будівельній
організації, з 15.05.1973 року по 12.05.1975 року
проходив військову службу, з 09.07.1975 року
прийнятий на роботу каменярем на
будівництво, 04.03.1976 року переведений на
посаду садчика Олицького цегляного
заводу, де пропрацював до 20.09.1979 року. З
25.11.1979 року по 21.05.1981 року попрацював
помічником садчика цеху №4, з 02.06.1981 по
01.07.1988 року - загружчиком печі
Новолишнявського управління цегельних
заводів. З 01.07.1988 року по 29.09.1988 року
працював завантажувачем печі з 30.09.1988
року по 01.03.1989 року - садчиком в
Олицькому заводі будівельних
матеріалів, з 02.03.1989 року по 10.10.1991 року
- садчиком в кооперативі "Волинь".

З 03.05.1992 року відповідно до протоколу №5
від 03.05.1992 року, прийнятий на різні
роботи в СГВК "Мрія", де пропрацював по
31.12.2001 року.

Згідно ст.56 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до стажу роботи
зараховується робота, виконувана на
підставі трудового договору на
підприємствах, в установах,
організаціях, кооперативах, незалежно
від використовуваних форм власності та
господарювання, а також на підставі
членства в колгоспах та інших
кооперативах, незалежно від характеру
й тривалості роботи і перерв. До стажу
роботи зараховується також будь-яка
інша робота, на якій працівник підлягав
державному соціальному страхуванню.
Саме з урахуванням цих умов до стажу
роботи зараховується час роботи в
колгоспі особам, які не були членами
колгоспу.

Відповідно до абз.2 ст.56 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» при
обчисленні стажу роботи в колгоспі за
період роботи після 1965 року, якщо член
колгоспу не виконав без поважних
причин встановленого мінімуму
трудової участі в господарстві,
враховується час роботи за фактичною
тривалістю.

У разі відсутності документів, які б
підтверджували членство в колгоспі,
обчислення стажу роботи в
господарстві здійснюється за
фактичною тривалістю на підставі
довідок про час роботи. Аналогічні
норми містяться у роз'ясненнях
Міністерства праці та соціальної
політики України щодо обчислення стажу
роботи в колгоспі відповідно до ЗУ «Про
пенсійне забезпечення» від 26.01.2009 року
за № 730/0/14-09/039 та 26.11.2010 року за
№1098/0/15-10/039, та Пенсійного Фонду України
від 28.12.2010 року № 24517/02-20.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
наявність затверджених мінімумів
л/днів у КПС "Мрія" с. Покащів
Ківерцівського району стверджується
архівною довідкою № 970 від 12.02.2013 року

На підставі довідки, виданої СГВК
"Мрія", встановлено, що фактична
тривалість роботи ОСОБА_1 в КСП «Мрія»
становить у 1992 році - 31л/днів, 1993 році -51
л/днів, 1994 році - 41 л/днів, 1995 році -112
л/днів, 1996 році -141 л/днів, 1997 році -172
л/днів, 1998 році - 89 л/днів, 1999 році -173
л/днів, 2000 році - 60 л/днів, 2001 році - 33
л/днів. Встановлений мінімум л/днів для
чоловіків з 1992 року по 1996 рік становив
250 л/днів, а з 01.01.1997 року по 31.12.2001 року -
160 л/днів.

Таким чином, до стажу роботи ОСОБА_1 у
СГВК "Мрія" за період з 03.05.1992 року по
31.12.2001 року підлягає зарахуванню лише 3
роки 09 місяців 25 днів.

За таких обставин, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції дійшов
вірного та обґрунтованого висновку
щодо правомірності відмови управління
Пенсійного фонду України в
Ківерцівському районі Волинської
області у призначенні ОСОБА_1 пенсії на
пільгових умовах, оскільки позивач не
має необхідного загального стажу
роботи, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення».

При цьому, апеляційний суд не бере до
уваги доводи апелянта про те, що він не
був членом колгоспу протягом роботи в
СГВК «Мрія», а працював як працівник на
загальних підставах, а тому відсутні
підстави для застосування норм ч.2 ст.56
Закону України «Про пенсійне
забезпечення», оскільки зазначене
спростовується архівним витягом із
зборів уповноважених членів КСП "Мрія"
с. Покащів Ківерцівського району №1 від
04.02.1995 року, з якого вбачається, що
ОСОБА_1 прийнятий в члени КСП
"Мрія"(а.с.54).

Наведене спростовує доводи
апеляційної скарги про
невідповідність оскарженого судового
рішення нормам матеріального та
процесуального права.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст.160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 19 лютого 2013 року
у справі № 0305/2868/2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин

Ухвала в повному обсязі складена 08
вересня 2014 року.