Справа № 2506/11220/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/36655/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою виконавчого комітету
Чернігівської міської ради на
постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року у справі № 2506/11220/12 за позовом
публічного акціонерного товариства
виробничо-торгова фірма "Сіверянка" до
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради про визнання протиправним
та скасування рішення, -

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка"
звернулось в суд з позовом до
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради, в якому просило визнати
протиправним та скасувати рішення
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради від 22.10.2012 року №260 "Про
передачу житлових приміщень у
власність громадянам" в частині
надання дозволу на передачу житлових
приміщень у власність громадян, що
зареєстровані та проживають у будинках
по вулиці Малиновського, 36, корпус
№№2,3,4,5 та по вулиці Шевченка, 246-А в
місті Чернігові.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
будівля гуртожитку по вул. Шевченка,
246-А та нежитлові будівлі по вул.
Малиновського, 36, корпус №№ 2,3,4,5 з 1993
року знаходяться у приватній власності
публічного акціонерного товариства
виробничо-торгова фірма "Сіверянка" і
дозволу на передачу приміщень у
власність громадянам підприємство, як
власник майна, не надавало, а норми
Закону України "Про приватизацію
державного житлового фонду" не
поширюються на гуртожитки чи інше
майно, що знаходиться у приватній
власності недержавних підприємств.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 10 січня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року, позовні вимоги
задоволено, визнано протиправним та
скасовано рішення виконавчого
комітету Чернігівської міської ради
від 22.10.2012 року №260 "Про передачу
житлових приміщень у власність
громадянам" в частині надання дозволу
на передачу житлових приміщень у
власність громадян, що зареєстровані
та проживають у будинках по вулиці
Малиновського, 36, корпус №№2,3,4,5 та по
вулиці Шевченка, 246-А в місті Чернігові,
згідно з додатком.

Не погоджуючись з оскаржуваними
судовими рішеннями, виконавчий комітет
Чернігівської міської ради звернувся
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, у якій
просить їх скасувати та відмовити у
позові.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, рішенням
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради від 22.10.2012 року № 260 "Про
передачу житлових приміщень у
власність громадянам" вирішено
дозволити передачу житлових приміщень
у власність громадян, що зареєстровані
та проживають у будинках: по вулиці
Малиновського, 36, корпус №№ 2,3,4,5,
вулиці Освіти, 4-А, вул Гетьмана
Полуботка, 120, вул. Рокоссовського, 6-А,
вул. Першого Травня, 175-А, вул. Толстого,
138-А, вул. Любецькій, 35, вул. Генерала
Белова, 8, вул. Кільцевій, 20, вул.
Шевченка, 246-А, пр-т. Перемоги, 205, вул.
Войкова, 40-А, згідно з додатком.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
зазначив, що відповідач перевищив свої
повноваження, оскільки вирішив питання
про надання дозволу на передачу
житлових приміщень у власність
громадян, що зареєстровані та
проживають у вказаних будинках, проте
ці приміщення є власністю позивача, при
цьому приміщення по вул. Малиновського,
36 не є житловими, а тому відповідач
втрутився у господарську діяльність
підприємства.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що приміщення гуртожитку
по вул. Шевченко, 246-А в м. Чернігові та
приміщення по вул. Малиновського, 36,
корпус №№ 2,3,4,5 відповідно до договору
купівлі-продажу майна державного
підприємства від 09.09.1993 року придбано в
складі цілісного майнового комплексу
організацією орендарів орендного
підприємства Чернігівської швейної
фабрики "Сіверянка", про що 12.11.1993 року
Фондом державного майна України видано
свідоцтво про власність.

Згідно свідоцтва про право власності
від 20.07.2007 року, будівля гуртожитку по
вул. Шевченка, 246-А в м. Чернігові
зареєстрована на праві власності за
закритим акціонерним товариством
виробничо-торгова фірма "Сіверянка",
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка", на
підставі рішення виконавчого комітету
Чернігівської міської ради від 16.07.2007
року № 175.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що законодавством
передбачений порядок передачі та
прийняття гуртожитків (як цілісних
майнових комплексів) у власність
територіальних громад, і лише після
завершення такої передачі місцева рада
наділена повноваженням надавати
дозвіл на приватизацію житлових і
нежитлових приміщень таких
гуртожитків.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів першої
та апеляційної інстанцій, виходячи з
наступного.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, законодавчою підставою для
прийняття оскаржуваного рішення
відповідачем є положення пункту 6
частини першої статті 5 Закону України
"Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків",
відповідно до якого передача житлових
приміщень у гуртожитках у власність
громадян здійснюється на підставі
рішення органу місцевого
самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 5
Закону України "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків" для цілей цього Закону
встановлюються такі особливості
стосовно використання житлових і
нежитлових приміщень у гуртожитках,
переданих у власність територіальних
громад: 1) передача та прийняття
гуртожитків, що є об'єктами державної
власності, у власність територіальних
громад здійснюється відповідно до
Закону України "Про передачу об'єктів
права державної та комунальної
власності" та з урахуванням
особливостей, визначених цим Законом; 2)
передача гуртожитків (як цілісних
майнових комплексів) у власність
територіальних громад здійснюється за
рішенням законного власника
гуртожитку (чи уповноваженої власником
особи) або за рішенням суду; 3) прийняття
гуртожитків (як цілісних майнових
комплексів) у власність територіальної
громади здійснюється за рішенням
відповідної місцевої ради (або за
рішенням виконавчого органу місцевої
ради з наступним затвердженням цією
радою); 4) передача гуртожитків, що є
об'єктами приватної власності, у
власність територіальних громад
здійснюється на договірних умовах
відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 4
Закону України "Про забезпечення
реалізації житлових прав мешканців
гуртожитків" громадяни, які на законних
підставах проживають у гуртожитках
державної форми власності,
гуртожитках, що було включено до
статутних капіталів товариств,
створених у процесі приватизації
(корпоратизації), набувають право на
приватизацію житлових приміщень у
таких гуртожитках після їх передачі у
власність відповідної територіальної
громади.

Відповідно до підпункту "а" пункту 5
частини першої статті 5 Закону України
"Про забезпечення реалізації житлових
прав мешканців гуртожитків" після
прийняття гуртожитку у власність
територіальної громади згідно з цим
Законом місцева рада приймає на сесії в
межах своєї компетенції відповідне
рішення щодо подальшого його
використання, зокрема, залишити
цілісний майновий комплекс у статусі
"гуртожиток" та дозволити приватизацію
його житлових і нежитлових приміщень. У
цьому випадку здійснюється
приватизація приміщень гуртожитку
його законними мешканцями згідно з цим
Законом.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про те, що
законодавством передбачений порядок
передачі та прийняття гуртожитків (як
цілісних майнових комплексів) у
власність територіальних громад, і
лише після завершення такої передачі
місцева рада наділена повноваженням
надавати дозвіл на приватизацію
житлових і нежитлових приміщень таких
гуртожитків, а відтак рішення
виконавчого комітету Чернігівської
міської ради від 22.10.2012 року №260 "Про
передачу житлових приміщень у
власність громадянам" в частині
надання дозволу на передачу житлових
приміщень у власність громадян, що
зареєстровані та проживають у будинках
по вулиці Малиновського, 36, корпус
№№2,3,4,5 та по вулиці Шевченка, 246-А в
місті Чернігові, є протиправним.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про неправильне
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального чи процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення без змін,
якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу виконавчого комітету
Чернігівської міської ради залишити
без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 10 січня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 18 червня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді: (підписи)

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша