Справа № 872/14581/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

30 липня 2014 рокусправа № 804/7871/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Синельникове-Агро" до
Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових повідомлень -
рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Синельникове-Агро»
звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби, в якому просило
скасувати податкові повідомлення -
рішення від 18.05.2013 року № та №
.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами перевірки
ТОВ «Синельникове-Агро»
відповідачем було складено акт
перевірки №
449/150/31802641 від 30.04.2013 року, згідно
висновку якого були встановлені
порушення п. 138.1 ст. 138 та п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України (далі - ПК
України). 18.05.2013 року Дніпропетровською
МДПІ були прийняті оскаржувані
податкові повідомлення - рішення №
про визначення позивачу до
сплати податкового зобов'язання з ПДВ
на суму 108 554,00 грн. за основним платежем,
27 138,50 грн. за штрафними санкціями, та №
про визначення позивачу до
сплати податкового зобов'язання з
податку на прибуток на суму 113 982,00 грн.
за основним платежем, 28 495,42
грн. за штрафними санкціями. ТОВ
«Синельникове-Агро» у квітні
2012 року здійснювало експорт олії
соняшникової нерафінованої, придбаної
у підприємства з II «Серна». Висновки
відповідача щодо отримання
підприємством збитку від експортної
операції в сумі 100158,86 грн.; щодо
відсутності збільшення активу або
зменшення зобов'язання позивача, що
зумовили зростання власного капіталу;
щодо відсутності наміру платника
податку отримати «користь (прибуток,
дохід)» від здійснених господарських
операцій, внаслідок чого немає підстав
для зменшення бази оподаткування
податком на прибуток та податком на
додану вартість; щодо неврахування
позивачем в ціні, за якою товариство
реалізовувало товари на експорт суми
ПДВ - є помилковими. Так, зазначені
висновки зроблені посадовими особами
Дніпропетровської МДПІ в порушення
Положень (стандартів) бухгалтерського
обліку (П(С)БО) №№ 3 «Звіт про фінансові
результати» (який діяв в
момент здійснення позивачем
зазначених господарських операцій), 9
«Запаси», 15 «Дохід», 16
«Витрати», затверджених наказами
Мінфіна України № 87 від 31.03.1999
pоку, № 246 від 20.10.1999 pоку, № 290 від 29.11.1999
pоку, № 318 від 31.12.1999 року, ст. 39, п.
198.3 ст. 198 ПК України. Крім того,
перевірка, за наслідком якої прийнято
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення була повторною;
первісною

перевіркою, за наслідком якої складено
довідку від 28.01.2013 року № 2/152/31802641 -
порушень не встановлено. Також,
позивачем зазначено, що в оскаржуваних
податкових повідомленнях-рішеннях
невірно розраховано загальну суму
податкового зобов'язання, належного до
сплати позивачем.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 липня 2013 року
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Синельникове-Агро" задоволено
повністю.

Визнано протиправними та скасовано
податкові повідомлення - рішення
Дніпропетровської міжрайонної
державної податкової інспекції
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 18.05.2013 року №
та № .

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що з оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень
неможливо достовірно довідатися суму
грошового зобов'язання, що повинен
сплатити платник податків, тож
оскаржувані рішення за змістом не
відповідають положенням наведеного
абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК України.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
ТОВ «Синельникове-Агро»
реалізовувало олію соняшника за межі
території України згідно із
зовнішньоекономічним експортним
контрактом. При цьому ціна, по якій
позивачем реалізовано зазначені
товари на експорт, визначалась без
врахування суми ПДВ, яка була сплачена
товариством постачальнику при
придбані товарів та послуг та
віднесена до складу податкового
кредиту в сумі 108554,00 грн., що нижча
порівняно з ціною його придбання, у
зв'язку чим у ТОВ «Синельникове-Агро»
не було передбачених п. 198.3 ст. 198 ПК
України підстав для включення до
податкового кредиту сум ПДВ,
нарахованих у зв'язку придбанням
зазначених товарів, внаслідок чого
позивачем завищено податковий кредит у
квітні 2012 року на 108553,99
грн. Дніпропетровською МДПІ листом №
9448/10/22.3-30 від 30.05.2013 року надіслано
повторно на адресу позивача розрахунок
фінансових санкцій та податкові
повідомлення - рішення: № від
18.05.2013 року та № від 18.05.2013 року,
прийняті за результатами акту
перевірки від 30.04.2013 року
№ 449/150/31802641 внаслідок допущення
технічної помилки при складанні
повідомлень-рішень в текстовій правій
частині рішень, щодо донарахованих сум.
28.01.2013 року відповідачем
була складена довідка № 2/152/31802641
перевірки з питань додержання вимог
валютного законодавства за квітень 2012
року згідно АРМу Митниця щодо
здійсненого підприємством експорту. За
результатами перевірки порушень
валютного законодавства не
встановлено та підтверджено лише
відвантаження товару на користь
нерезидента.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, що у відповідності до ч. 4 ст. 196 та
ст. 41 КАС України
не перешкоджає розгляду справи без
фіксування судового засідання
технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
ТОВ «Синельникове-Агро» створено 01.02.2011
року шляхом перетворення ЗАТ
«Синельникове-Агро», зареєстрованого
12.06.2002 року; перебуває на обліку
платників податків у
Дніпропетровській МДПІ, є платником
ПДВ.

Працівниками Дніпропетровської МДПІ
проведено позапланову документальну
невиїзну перевірку ТОВ
«Синельникове-Агро» щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платниками податків Підприємством з ІІ
„Сєрна" за період квітень 2012 року. За
наслідком перевірки Дніпропетровською
МДПІ 30.04.2013 року складено акт №
449/150/31802641, в якому встановлені наступні
порушення ТОВ
«Синельникове-Агро»:

- п. 198.3 ст. 198 ПК України, внаслідок чого
завищено податковий кредит на суму
108553,99 грн., в т.ч. у ІІ кварталі 2012 року в
сумі 53400,00 грн., у ІV кварталі 2012 року
-55154,00 грн.;

- п. 138.1 ст. 138 ПК України, внаслідок чого
занижено податок на прибуток у
ІІ кварталі 2012 року на 113981,69 грн.

18.05.2013 року Дніпропетровською МДПІ на
підставі акту № 449/150/31802641 від 30.04.2013
року винесені наступні податкові
повідомлення-рішення:

- № , яким згідно з підпунктом 54.3.2
п. 54.3 ст. 54 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств в сумі 98700,00 грн.:
за основним платежем - 113902,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 20495,42 грн.;

- № , яким згідно з підпунктом 54.3.2
п. 54.3 ст. 54 ПК України збільшено суму
грошового зобов'язання позивача за
платежем - податок на додану вартість в
сумі 94000,00 грн.: за основним платежем
-108554,00 грн. та за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 27138,50 грн.

Висновки відповідача про наявність
порушень ґрунтуються на наступних
твердженнях:

- в результаті проведення
господарських операцій з придбання
олії соняшникової нерафінованої на
внутрішньому ринку України у ПП
«Серна», та подальшого продажу
вказаного товару (експортування) на
користь нерезидента Glencore Grain B.V., «...
підприємством отримано збиток з сумі
100158,86 грн.» (абз. 6 стор. 6 акту);

- «... при проведенні операцій по
експорту продукції підприємством не
відбулося збільшення активу або
зменшення зобов'язання, що зумовили
зростання власного капіталу... не
відбулось: збільшення економічних
вигод підприємства.» (абз. 3 стор. 7 акту);

- за відсутності наміру платника
податку отримати «користь (прибуток,
дохід)» від здійснених господарських
операцій, «... немає підстав для
зменшення бази оподаткування податком
на прибуток та податком на додану
вартість...» (абз. 8 стор. 8 акту);

- «...ціна, по якій товариство
реалізовувало зазначені товари на
експорт, визначалась без врахування
суми ПДВ, яка була сплачена товариством
постачальнику при придбанні товарів та
віднесена до складу податкового
кредиту..., що нижча порівняно з ціною
його придбання, у зв'язку з чим у ТОВ
«Синельникове-Агро» не було
передбачених п. 198.3 ст. 198 ПК
України ... підстав для включення до
податкового кредиту сум ПДВ,
нарахованих у зв'язку з придбанням
зазначених товарів» (абз. 6 стор. 9 акту).

Під час розгляду справи судом першої
інстанції, встановлено та підтверджено
долученими до матеріалів справи
доказами, що ТОВ «Синельникове-Агро» у
квітні 2012 року здійснювало
експорт олії соняшникової
нерафінованої, придбаної у
підприємства з II «Серна».

Так, ТОВ «Синельникове-Агро» укладено
договір № 8013-12 від 27.02.2012 року з
підприємством з іноземними
інвестиціями «Сєрна» щодо придбання
олії соняшникової нерафінованої у
кількості 400 тон. Вартість за 1 тону на
умовах СРТ ПАО «Іллічівський
масложиркомбінат» складає 8900,00 грн. та
1780,00 грн. ПДВ. Загальна вартість
договору складає 4272000,00 грн., в т.ч. ПДВ
712000,00 грн.

На виконання умов вищевказаного
договору підприємством з II «Серна»
поставлено товар ТОВ
«Синельникове-Агро» на загальну суму
640800,00 грн., в т.ч. ПДВ 106800,00 грн., про що
свідчать виписані видаткові накладні
(від 27.02.2012 року № СР-27/0211 та від 02.04.2012
року №СР-02/04/9) та податкові накладні
(від 27.02.2012 року № 31 та від 02.04.2012 року
№9); постачання товару здійснено на
умовах СРТ ПАО «Іллічівський
масложиркомбінат» (термінал), що
підтверджено актами прийому-передачі
від 27.02.2012 року та від 20.04.2012
року. Розрахунок між ТОВ
«Синельникове-Агро» та підприємством з
ІІ «Сєрна» здійснено повністю 26.04.2012
року платіжним дорученням № 562 на
загальну суму 640800,00 грн., в т.ч. ПДВ 106800,00
грн.

Суми податку на додану вартість за
зазначеними податковими накладними
ТОВ «Синельникове-Агро»
включено до податкового кредиту у
квітні 2012 року,
відображено в реєстрі отриманих
податкових накладних, які відповідають
даним додатку 5 до декларації з ПДВ за
квітень 2012 року.

Між ТОВ «Синельникове-Агро» та Glencore Grain,
Netherlands укладено експортний контракт
купівлі - продажу № Р572463 від 27.02.2012 року
(біржовий контракт № 539-ЗЕ від 15.03.2012
року зареєстрований Аграрною Біржею, м.
Київ від 15.03.2012 року). Згідно умов
контракту ТОВ «Синельникове-Агро»
експортує українську олію соняшникову
Glencore Grain Netherlands; умови постачання: FOB -
порт Іллічівськ (вид транспорту -
морський); загальна вартість контракту
460000,00 дол. США (1150 дол. США за 1 метричну
тону).

На виконання умов вищевказаного
контракту ТОВ «Синельникове-Агро»
експортовано товар на користь
нерезидента Glencore Grain, Netherlands, що
підтверджено ВМД типу Ек10 від 05.04.2012
року за № 001325 на суму 551165,10 грн.
(еквівалент 69000,00 дол. США).
Розрахунок між суб'єктами
господарювання за реалізований товар
проведено у безготівковій формі згідно
платіжного доручення від 26.04.2012 року на
суму 551151,30 грн. (69000,00 дол. США). Станом на
30.04.2012 року по експортному контракту
заборгованість відсутня.

Для виконання умов поставки
експортного контракту ТОВ
«Синельникове-Агро» «замовник»
укладено договір на транспортно -
експедиційне обслуговування
№ ТП/ОА-15 від 21.03.2011 року з ТОВ
ПКФ «Олир» ЛТД «виконавець» щодо
надання послуг з експедирування олії
соняшникової, оформлення санітарного
сертифікату, оформлення суднових
документів та зберігання олії
соняшникової.

На виконання умов договору на
транспортно - експедиційне
обслуговування № TП/OА від
21.03.2011 року ТОВ ПКФ «Олир» ЛТД наданні
послуги ТОВ «Синельникове-Агро» на
загальну суму 10523,96 грн., в т.ч. ПДВ 1753,99
грн., про що свідчать акти виконаних
робіт: № 194 від 05.04.2012 року щодо надання
послуг з експедирування олії
соняшникової, оформлення санітарного
сертифікату та актів огляду берегових
резервуарів та оформлення суднових
документів на загальну суму 9048,68 грн., в
т.ч. ПДВ 1508,11 грн.; № 210 від 12.04.2012
року щодо надання послуг по зберіганню
олії соняшникової на загальну суму 1475,28
грн., в т.ч. ПДВ 245,88 грн. Розрахунки між
ТОВ «Синельникове-Агро» та ТОВ ПКФ
«Олир» ЛТД за наданні послуги
проводились у безготівковій формі
згідно платіжних доручень: № 330 від
18.04.2012 року на суму 1 475,28 грн., в т.ч. ПДВ
245,88 грн. та № 975 від 04.11.2012 року на суму
9048,68 грн., в т.ч. ПДВ 1508,11 грн.

Колегія суддів не погоджується з тим,
що в результаті проведення
господарських операцій з придбання на
внутрішньому ринку, та подальшої
реалізації олії соняшникової на
користь нерезидента Glencore Grain B.V.,
товариством отримано збиток в сумі 100
158,86 грн., оскільки це суперечить змісту
Положень (стандартів) бухгалтерського
обліку (П(С)БО) №№ 3 «Звіт про фінансові
результати» (який діяв в момент
здійснення позивачем зазначених
господарських операцій), 9 «Запаси», 15
«Дохід», 16 «Витрати», затверджених
наказами Мінфіна України № 87 від 31.03.1999
pоку, № 246 від 20.10.1999 pоку, № 290 від 29.11.1999
pоку, № 318 від 31.12.1999 року.

У відповідності до п. 4 П(С)БО 3 «Звіт про
фінансові результати»: збиток -
перевищення суми витрат над сумою
доходу, для отримання якого були
здійснені ці витрати.

Тобто, для визначення фінансового
результату від проведеної
господарської операції (отримання
прибутку або збитку) за правилами П(С)БО
3, необхідно враховувати як доходи від
реалізації товарів, так і витрати на
придбання таких товарів (їх первісну
вартість - собівартість), які
обліковуються платниками податків, за
вирахуванням непрямих податків.

Це підтверджують також наступні норми:

- згідно п. 20 П(С)БО 3 «Звіт про фінансові
результати», валовий прибуток (збиток)
розраховується як різниця між чистим
доходом від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) і собівартістю
реалізованої продукції (товарів, робіт,
послуг). Чистий дохід від реалізації
товарів, згідно п. 18 П(С)БО 3, в свою
чергу, визначається шляхом вирахування
з доходу від реалізації товарів
відповідних податків, зборів, знижок
тощо;

- згідно п. 6.1. П(С)БО 15 «Дохід», не
визнаються доходами такі надходження
від інших осіб, як сума податку на
додану вартість, акцизів, інших
податків і обов'язкових платежів, що
підлягають перерахуванню до бюджету й
позабюджетних фондів;

- згідно п. 10 П(С)БО 16 «Витрати», до
складу витрат входить собівартість
реалізованих товарів, яка визначається
за Положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку 9 «Запаси». У
відповідності до п. 9 П(С)БО 9 «Запаси»,
первісною вартістю запасів, що
придбані за плату, є собівартість
запасів, яка складається, зокрема, з
сум, що сплачуються згідно з договором
постачальнику (продавцю), за
вирахуванням непрямих податків.

Таким чином, розрахунок фінансового
результату (прибуток/збиток) по
операції з реалізації на експорт олії
соняшникової нерафінованої, у чистому
залишку, свідчить про отримання
товариством прибутку у сумі 4348,36 грн.

Твердження посадових осіб відповідача
про те, що в ході проведеної операції по
експорту продукції товариством «не
відбулося збільшення активу», а також
про відсутність у платника наміру
отримати «користь» від вказаних
операцій, не відповідають дійсності.

Так, у результаті здійснення операції з
реалізації товарів на експорт,
позивачем отримано збільшення власних
активів, у вигляді фактичного
надходження грошових коштів, в оплату
вартості проданої партії олії
соняшникової нерафінованої, на власний
розрахунковий рахунок. Такий висновок
можна зробити при співставленні обігу
грошових коштів підприємства при
здійсненні операції з експорту та без
здійснення такої операції.

Твердження посадових осіб відповідача
про відсутність у позивача підстав,
передбачених п. 198.3 ст. 98 ПК України, для
включення до власного податкового
кредиту сум ПДВ, нарахованих у зв'язку з
придбанням у підприємства з ІІ «Серна»
олії соняшникової, нерафінованої, у
зв'язку з тим, що ціна, за якою
товариство реалізувало придбану олію
на експорт «визначалась без врахування
суми ПДВ» - не відповідає положенням
самого наведеного п. 198.3 ст. 198 ПК
України, де вказано, що податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контракти
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку ставкою, встановленою пунктом
193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому чи інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Наведений посадовими особами
відповідача в акті п. 198.3 ст. 198 ПК
України, не ставить у залежність право
платника ПДВ на формування власного
податкового кредиту, від того яку
«ціну» (договірну/контрактну вартість)
товарів/послуг погодили сторони в
укладеному договорі, а передбачає
єдину умову - дотримання сторонами
договору рівня «звичайних цін»,
відповідно до ст. 39 ПК України, при
визначенні істотних умов такого
договору.

Відповідність цінових умов
зовнішньоекономічного контракту про
реалізацію позивачем партії олії
соняшникової нерафінованої на користь
нерезидента «Glencore Grain B.V.» ринковому
рівню «звичайних цін», підтверджується
письмовим висновком спеціалізованого
суб'єкта оціночної діяльності - ДП
«Укрпромзовнішекспертиза», за
№ 662 від 18.02.2013 pоку.

За таких обставин, наведені твердження
посадових осіб Дніпропетровської МДПІ
про відсутність у ТОВ
«Синельникове-Агро» підстав, що
передбачені п. 198.3 ст. 198 ПК України, на
формування власного податкового
кредиту - не ґрунтується на законі.

Також, суд першої інстанції зазначив,
що проведена Дніпропетровською
МДПІ перевірка, за результатом якої
було прийнято оскаржувані податкові
повідомлення - рішення, носила
повторний характер.

Так, 28.01.2013 року відповідачем вже
складалася довідка № 2/152/31802641 про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питань здійснення експорту товару не
власного виробництва за квітень 2012 р.
(предмет перевірки складали ті самі
господарські операції товариства, що
зазначені в акті перевірки).

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України, у разі
встановлення під час перевірки
порушень, складається акт; якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Як прямо зазначено в абз. 2 стор. 4
вказаної довідки відповідача,
перевіркою операцій з постачання
товару, порушень не встановлено».

З моменту видання відповідачем
вказаної довідки, і до моменту
складання акту перевірки жодних
додаткових (первинних) документів
позивачем у відносинах зі своїми
контрагентами не було складено
(отримано, втрачено, тощо), жодна з
обставин, що характеризують проведені
господарські операції товариства - не
змінилася.

Крім того, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення містять
невідповідності сум щодо визначених
податкових зобов'язань та застосованих
штрафних санкцій загальним сумам
донарахованих за податковими
повідомленнями-рішеннями податкових
зобов'язань.

Як передбачено абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК
України, податкове
повідомлення-рішення містить підставу
для такого нарахування (зменшення)
податкового зобов'язання та/або
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість; посилання на норму
цього Кодексу та/або іншого закону,
контроль за виконанням якого покладено
на контролюючі органи, відповідно до
якої був зроблений розрахунок або
перерахунок грошових зобов'язань
платника податків; суму грошового
зобов'язання, що повинен сплатити
платник податку; суму зменшеного
(збільшеного) бюджетного відшкодування
та/або зменшення від'ємного значення
результатів господарської діяльності
або від'ємного значення суми податку на
додану вартість; граничні строки
сплати грошового зобов'язання та/або
строки виправлення платником податків
показників податкової звітності;
попередження про наслідки несплати
грошового зобов'язання або внесення
виправлень до показників податкової
звітності в установлений строк;
граничні строки, передбачені цим
Кодексом для оскарження податкового
повідомлення-рішення.

Зважаючи на те, що з оскаржуваних
податкових повідомлень - рішень
неможливо достовірно встановити суму
грошового зобов'язання, що повинен
сплатити платник податків,
оскаржувані рішення за змістом не
відповідають положенням наведеного
абз. 2 п. 58.1 ст. 58 ПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02 липня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Синельникове-Агро"
до Дніпропетровської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай