Справа № 810/1793/14
Суддя: Грибан І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1793/14
Головуючий у 1-й інстанції: Харченко
Суддя-доповідач: Грибан І.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючий-суддя
Грибан І.О.

судді
Беспалов О.О., Парінов А.Б.

за участі :

секретар с/з
Печенюк Р.В.

пр-к апелянта
Вязьмітінова Н.І.

пр-к позивача
Калинюк Ю.Ю.

розглянув в судовому засіданні в м.
Києві апеляційну скаргу Київської
митниця Міндоходів на постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт» до
Київської митниці Міндоходів про
зобов'язання вчинити дії -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт»
звернувся в суд з позовом в якому
просило:

- визнати протиправними та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів від 05.03.2014 року №
125130012/2014/110009/1 та картки відмови у
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 05.03.2014
року № 125130012/2014/00008;

- зобов'язати відповідача визначити
митну вартість товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції),
відповідно до митної декларації від
05.03.2014 року № 125130012/2014/403658.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року позовні вимоги задоволено
частково.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції відповідач, подав апеляційну
скаргу, в якій, вказуючи на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове, яким в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача,
пояснення представників сторін,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів апеляційної інстанції
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає до задоволення,
виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
у березні 2014 року Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Київторгфрукт» заявлено до митного
оформлення придбаний у компанії Вronton
Trade LLP (Сполучене Королівство) на
підставі контракту від 01.11.2013 року № 11/13
товар - ананаси (Аnanas comosus) свіжі урожаю
2014 року вагою нетто 20115,5 кг.

З метою митного оформлення
імпортованого товару позивач надав
Київській митниці Міндоходів митну
декларацію (МД) від 05.03.2014 року №
125130012/2014/403658 із заявленою митною
вартість товарів у сумі 80198,15 грн. (8247,36
доларів США).

На підтвердження заявленої митної
вартості позивачем подано митному
органу документи згідно переліку, що
зазначений у графі 44 МД, а саме:
зовнішньоекономічний контракт від
01.11.2013 року № 11/13 та додатки до нього,
міжнародну товарно - транспортну
накладну (CMR) від 28.02.2014 року № 79/3, інвойс
від 11.02.2014 року № JRF-SS.028(1), рахунок -
проформу від 11.02.2014 року № JRF-SS.028(1),
резервну позицію від 26.07.2001 року № 915,
фітосанітарний сертифікат від 27.02.2014
року CE/I № 0063845, сертифікат з
перевезення (переміщення) товару від
15.02.2014 року EUR.1 № A305442 та інформацію про
позитивне здійснення радіологічного,
фітосанітарного і санітарно -
епідеміологічного контролю.

05.03.2014 року митним органом, з метою
перевірки відомостей про заявлену
митну вартість задекларованих товарів,
витребувано у позивача додаткові
документи, а саме: договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); виписку
з бухгалтерської документації;
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; копію
митної декларації країни відправлення;
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; довідкову інформацію щодо
вартості у країні-експортері товарів,
що є ідентичними та/або подібними
(аналогічними) оцінюваним товарам.

У цей же день декларант повідомив
митний орган про неможливість подання
додаткових документів за переліком, що
наведений вище.

Рішенням Київської митниці Міндоходів
від 05.03.2014 року № 125130012/2014/110009/1
здійснено коригування заявленої
позивачем митної вартості товарів у
сторону збільшення та встановлено, що
митна вартість імпортованого
позивачем товару становить 29972,09
доларів США (291451,60 грн.) та оформлено
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів за № 125130012/2014/00008
від 05.03.2014 року.

Зазначене рішення прийнято у зв'язку з
тим, що неможливе визначення митної
вартості оцінюваних товарів за
основним методом, тобто за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, у зв'язку з неподанням
позивачем всіх витребуваних митним
органом додаткових документів.

Товари випущені у вільний обіг за
митною декларацією від 05.03.2014 року
шляхом надання гарантії згідно ст.55 МК
України.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товару, позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем не надано суду жодних
належних та допустимих доказів того, що
подані Товариством з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт»
основні документи не дозволяли митному
органу у належний спосіб перевірити
числове значення складових митної
вартості товарів і відомості щодо їх
ціни.

Надаючи правову оцінку встановленим
по справі обставинам та фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 ст.52 Митного кодексу України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VІІІ цього
Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу
України декларант або уповноважена ним
особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані: заявляти митну
вартість, визначену ними самостійно, у
тому числі за результатами
консультацій з митним органом;
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу
України, у випадках, передбачених цим
Кодексом, одночасно з митною
декларацією декларант подає митному
органу документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу
України, у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи: 1)
договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Відповідно до ч.1 ст.54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Згідно ч.6 ст.54 Митного кодексу України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі: невірно проведеного декларантом
або уповноваженою ним особою
розрахунку митної вартості; неподання
декларантом або уповноваженою ним
особою документів згідно з переліком
та відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу; надходження до
митного органу документально
підтвердженої офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Тобто, митний орган має право,
здійснюючи перевірку та контроль щодо
правильності визначення декларантом
митної вартості, витребувати додаткові
документи. При цьому митниця може
вимагати, а суб'єкт господарювання
повинен надати, лише належні та
необхідні документи, які об'єктивно
будуть підтверджувати заявлену митну
вартість.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами опрацювання митним
органом поданих позивачем документів
та наявної цінової інформації ЄАІС на
аналогічні товари, що ввозились на
митну територію України у період
заявлення позивачем товарів до митного
оформлення, встановлено, що заявлена
позивачем митна вартість товарів
значною мірою відрізнялася від
вартості, за якою позивач завозив
аналогічні товари в грудні 2013 р. - січні
2014 р., а також від середньоконтрактної
вартості таких товарів, інформація
стосовно як містилась в ЄАІС.

В тому числі протягом січня 2014 року,
безпосередньо позивачем поставки
аналогічних товарів здійснювались на
підставі рішень відповідача про
коригування вартості товарів з
використанням шостого (резервного)
методу визначення митної вартості, а
саме про встановлення вартості у сумі
1,49 долларів США за кілограмм товару,
жодне з яких позивачем оскаржено не
було.

Крім того, згідно з інформаційними
даними відповідача товари - ананаси
свіжі завозилися на митну територію
України рядом інших суб'єктів
господарювання за ціною 1,49 долларів
США за кілограмм товару.

Тобто, позивач та інші суб'єкти
господарювання у період до 05 березня 2014
р. регулярно здійснювали імпорт на
митну територію України товарів -
ананасів свіжих за ціною вищою, ніж
ціна, яку було заявлено позивачем у
митній декларації № 125130012/2014/403658.

За таких обставин, у відповідності до
вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України,
митним органом було зобов'язано
декларанта надати додаткові документи.

Позивачем не було виконано вимоги
митного органу щодо надання додаткових
документів.

Відповідно до ст.57 Митного кодексу
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами: 1)
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); 2) другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.
Під час таких консультацій митний
орган та декларант можуть здійснити
обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не могли бути застосовані
другорядні методи, відповідно до п.2 ч.1
ст.57 МК України з таких підстав:

- метод за ціною договору щодо
ідентичних товарів та за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів у зв'язку з невиконанням вимог
ст.59-60 МК України;

- методи відповідно до ст.ст.62,63 МК
України у зв'язку з відсутньою
інформацією щодо ціни складових для
визначення.

За таких підстав, оскільки використані
декларантом відомості не підтверджені
документально, враховуючи відсутність
цінової інформації на ідентичні та
подібні (аналогічні) товари та основи
для віднімання (додавання) вартості,
митним органом було правомірно
визначено митну вартість за резервним
методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що доводами апеляційної скарги
спростовані висновки суду першої
інстанції покладені в основу рішення, а
порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення
справи, тому, у відповідності з ст. 202
КАС України, оскаржувану постанову
слід скасувати та винести нову
постанову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України суд -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Київської митниця
Міндоходів задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року скасувати та ухвалити нову
постанову, якою в задоволенні позовних
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Київторгфрукт»
відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий-суддя
І.О.Грибан

Суддя
О.О.Беспалов

Суддя
А.Б.Парінов

Повний текст виготовлено - 15.09.2014 р.

Головуючий суддя

Грибан І.О.

Судді:

Беспалов О.О.

Парінов А.Б.