Справа № 821/3485/14
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3485/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бездрабка О.І.,

при секретарі - Транчуковій О.С.,

за участю:

представників позивача -
Мустафаєвої Г.С., Кашуби А.В.,

представника відповідача -
Оперчук О.О.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємства "Автоагроукртермінал" до
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №
та № від 28.05.2014 р.,

встановив:

Приватне підприємство
"Автоагроукртермінал" (далі - позивач)
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у м.Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі - ДПІ у
м.Херсоні), в якому просить визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 72440 грн., з яких за
основним платежем на 57952 грн., за
штрафними санкціями на 14488 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 68818,75 грн., з яких за
основним платежем на 55055 грн., за
штрафними санкціями на 13763,75 грн.

Свої вимоги мотивує протиправністю
висновків ДПІ у м.Херсоні щодо
безтоварності операцій з ПП "ВП "Легос"
на поставку товарів (послуг), оскільки
реальність здійснення господарських
операцій із цим контрагентом
підтверджено первинними
бухгалтерськими документами. За
поставлений товар (послуги)
підприємство повністю розрахувалося з
ПП "ВП "Легос" у безготівковій формі.
Вказані первинні документи надавалися
відповідачу під час перевірки і жодних
зауважень до їх оформлення ДПІ у
м.Херсоні не має. Тобто, ПП
"Автоагроукртермінал" повністю
виконано вимоги Податкового кодексу
України щодо формування податкового
кредиту та валових витрат. Висновки
акта перевірки ґрунтуються виключно на
акті про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "ВП "Легос", а не на
підставі первинної документації.
Відповідачем не надано жодного доказу
щодо недійсності правочинів, а у
судовому порядку договір поставки не
визнано недійсним. Вказує на те, що
юридична відповідальність має
індивідуальних характер, а тому
позивач не може нести відповідальність
за порушення, допущені його
контрагентом.

У судовому засіданні
представники позивача підтримали
позовні вимоги, вказавши на те, що
збільшення грошових зобов'язань з
податку на додану вартість та з податку
на прибуток за результатами перевірки
та за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями проведено у
зв'язку з визнанням безтоварними
операцій з ПП "ВП "Легос", що мали місце у
вересні 2013 року. Відповідно до
Податкового кодексу України підставою
для віднесення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту, а
понесених витрат - до валових витрат, є
підтвердження придбання товарів
(послуг) належним чином складеними
податковими накладними, оплати
вартості товарів (послуг) та
використання цих товарів (послуг) з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Всі ці вимоги у повному обсязі
виконані позивачем та підтверджені
належним чином оформленими первинними
бухгалтерськими документами.

Представник відповідача
заперечувала проти позову, оскільки ПП
"Автоагроукртермінал" протиправно
формував податковий кредит та витрати
по операціях з ПП "ВП "Легос". За даними
відповідача за цими операціями
документувались безтоварні поставки
товарів (послуг), а бухгалтерські та
податкові документи не відображають
реально здійснених господарських
операцій. Просить відмовити у
задоволені позовних вимог.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
наявні у справі докази, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що в період з
12.05.2014 р. по 13.05.2014 р. відповідачем
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ПП
"Автоагроукртермінал" з питання
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на прибуток за
2013 рік та з податку на додану вартість
за вересень 2013 року по
взаємовідносинах з
контрагентом-постачальником ПП "ВП
"Легос", подальшої реалізації або
використання придбаних у
контрагента-постачальника
товарно-матеріальних цінностей (робіт,
послуг), їх відображення у податковій
звітності, за результатами якої
складено акт перевірки від 19.05.2014 р. №
177/21-03-22-06/38386378.

У висновках акту перевірки
зазначено, що встановлено порушення:

1. відсутність об'єктів
оподаткування при придбанні продукції
у вересні 2013 року у ПП "ВП "Легос" на
загальну суму 482286 грн., в тому числі ПДВ
- 80381 грн., та продажу (у межах придбання)
на адресу контрагентів-покупців ПП
"Альфа-СК", ТОВ "Агросолюшнс", ПП
"Теплосервіс-Сокол", ППВКФ "Калімера", ПП
"Буд Гарант Сервіс", ТОВ
"Агропродукт-Херсон", ППКФ "Промснаб",
Підприємство об'єднання громадян
(релігійні організації, профспілки)
спеціалізоване пусконалагоджувальне
управління християнської місії
"Спасіння", які підпадають під
визначення пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.2 ст.135,
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139, п.185.1 ст.185,
п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.3, п.198.6
ст.198 ПК України;

2. п.44.1 ст.44, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198,
п.201.1 ст.201 ПК України, внаслідок чого
завищено податковий кредит, що
призвело до заниження суми податку на
додану вартість, яка підлягає до сплати
в бюджет, на загальну суму ПДВ 57952 грн.;

3. пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на прибуток підприємства за 2013
рік на загальну суму 55055 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у
м.Херсоні винесено податкові
повідомлення-рішення від 28.05.2014 р. №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 72440 грн., з яких за
основним платежем на 57952 грн., за
штрафними санкціями на 14488 грн., №
, яким позивачу збільшено суму
грошових зобов'язань з податку на
прибуток на 68818,75 грн., з яких за
основним платежем на 55055 грн., за
штрафними санкціями на 13763,75 грн.

Висновки відповідача про
заниження податку на додану вартість
та податку на прибуток ґрунтуються на
визнанні безтоварними операцій,
здійснених позивачем з ПП "ВП "Легос" у
вересні 2013 року. При цьому ДПІ у
м.Херсоні такий висновок зроблено
виключно на підставі акту від 29.04.2014 р.
№ 208/22-37743959 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ПП "ВП
"Легос" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.09.2013 р. по 31.03.2014
р.", яким не підтверджено реальність
здійснення господарської діяльності
внаслідок відсутності ПП "ВП "Легос" за
юридичною адресою.

Між тим суд вважає такі висновки
відповідача протиправними виходячи з
наступного.

Порядок формування валових
витрат та податкового кредиту
врегульовано Податковим кодексом
України.

Так, відповідно до пп.134.1.1 п.134.1
ст.134 ПК України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Приписами п.135.1 ст.135 ПК України
визначено, що доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137, на підставі
документів, зазначених у пункті 135.2
цієї статті, та складаються з: доходу
від операційної діяльності, який
визначається відповідно до пункту 135.4
цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

Відповідно до пп.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положеннями п.138.1 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктом 138.4,
138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту
138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших
витрат, визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Згідно з п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Відповідно до п.п.198.2, 198.3 ст.198 ПК
України податковий кредит платника ПДВ
визначається виходячи із сум ПДВ
сплачених (нарахованих) постачальникам
товарів/послуг, підтверджених належним
чином складеними податковими
накладними та при умові, якщо ці
товари/послуги призначені для
використання в оподатковуваній
господарській діяльності такого
платника податку.

Згідно з п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Отже, з точки зору податкового
законодавства України головними
умовами для віднесення сплаченого при
придбанні товару (послуг) ПДВ до складу
податкового кредиту, а понесених
витрат - до валових витрат є
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності платника податків у межах
оподатковуваних операцій та належне
документування сплаченого ПДВ.

Також суд вважає, що для
встановлення обґрунтованості
декларування податкового кредиту та
витрат необхідно встановити також
наступні обставини: реальність
здійснення господарських операцій,
суми за якими віднесені до податкового
кредиту та валових витрат; наявність у
продавців товарів (послуг), які
видавали податкові накладні,
спеціальної податкової
правосуб'єктності; віднесення до
складу податкового кредиту лише сум,
сплачених (нарахованих) у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), що
підлягають використанню у
господарській діяльності платника
податку.

Судом встановлено, що між ПП
"Автоагроукртермінал" та ПП "ВП "Легос"
02.09.2013 р. було укладено договір поставки
№ 02/09, згідно якого Постачальник
зобов'язується поставити та передати
Покупцю у власність, а Покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
товар у порядку і на умовах,
передбачених договором (п.1.1).
Кількість, ціна та вартість товарів, що
підлягають поставці, їх часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура) за сортами, групами,
підгрупами, видами, марками, типами,
розмірами визначаються у видаткових
накладних на кожну партію товару, які є
невід'ємною частиною договору (п.2.2).

На виконання договору ПП "ВП
"Легос" у вересні 2013 року поставило
позивачу товар (послуги), що
підтверджується видатковими
накладними від 11.09.2013 р. № РН-0000278, від
12.09.2013 р. № РН-0000279, від 13.09.2013 р. № РН-0000280,
від 16.09.2013 р. № РН-0000283, від 17.09.2013 р. №
РН-0000285, від 18.09.2013 р. № РН-0000286, від 19.09.2013
р. № РН-0000288, від 20.09.2013 р. № РН-0000290, від
23.09.2013 р. № РН-0000292, від 24.09.2013 р. № РН-0000293,
від 25.09.2013 р. № РН-000295, від 26.09.2013 р. №
РН-0000297, від 27.09.2013 р. № РН-0000300, від 28.09.2013
р. № РН-0000301, від 30.09.2013 р. № РН-0000302,
податковими накладними від 11.09.2013 р. №
22, від 12.09.2013 р. № 23, від 13.09.2013 р. № 24, від
16.09.2013 р. № 27, від 17.09.2013 р. № 29, від 18.09.2013
р. № 30, від 19.09.2013 р. № 32, від 20.09.2013 р. № 34,
від 23.09.2013 р. № 36, від 24.09.2013 р. № 37, від
25.09.2013 р. № 39, від 26.09.2013 р. № 41, від 27.09.2013
р. № 44, від 28.09.2013 р. № 45, від 30.09.2013 р. № 46,
актами приймання-передачі товару від
11.09.2013 р. № 1, від 12.09.2013 р. № 2, від 16.09.2013 р.
№ 4, від 17.09.2013 р. № 5, від 18.09.2013 р. № 6, від
19.09.2013 р. № 7, від 20.09.2013 р. № 8, від 23.09.2013 р.
№ 9, від 24.09.2013 р. № 10, від 25.09.2013 р. № 11,
від 26.09.2013 р. № 12, від 27.09.2013 р. № 13, від
28.09.2013 р. № 14, від 30.09.2013 р. № 15, актами
здачі-приймання робіт (надання послуг)
від 12.09.2013 р. № ОУ-0000033, від 13.09.2013 р. №
ОУ-000034, від 17.09.2013 р. № ОУ-000037, від 18.09.2013
р. № ОУ-0000038.

Розрахунки між сторонами
проведено у безготівковій формі, що
підтверджується банківськими
виписками від 29.10.2013 р. № 186 на суму 70800
грн., від 02.12.2013 р. № 232 на суму 219000 грн.,
від 03.12.2013 р. № 234 на суму 200000 грн., від
17.12.2013 р. № 252 на суму 200000 грн., від 23.12.2013
р. № 270 на суму 200000 грн.

Таким чином, сторонами повністю
виконано умови договору: ПП "ВП "Легос"
поставлено товар (послуги), а ПП
"Автоагроукртермінал" у повному обсязі
сплачено вартість отриманого товару
(послуг).

При цьому, у акті перевірки ДПІ у
м.Херсоні підтверджує наявність на час
перевірки частини нереалізованих
товарів, які були придбані позивачем у
ПП "ВП "Легос" (п.3.1 акту).

З вищевказаних актів
приймання-передачі товарів слідує, що
передача товарів зі складу
постачальника на склад покупця
відбулася за адресою: м.Херсон,
вул.Суботи, 38, приміщення № 1 на склад за
адресою: м.Херсон, вул.Суботи, 38,
приміщення № 2.

На підтвердження знаходження
вказаних приміщень в оренді позивача
та ПП "ВП "Легос" надано договори найму
(оренди) майна від 01.08.2013 р. № 5 та від
01.01.2013 р. № 6.

Допитаний у судовому засіданні
директор ПП "ВП "Легос" ОСОБА_5
підтвердив здійснення господарських
операцій щодо продажу позивачу товарів
у вересні 2013 року.

Отриманий від ПП "ВП "Легос" товар
частково було реалізовано ПП ВКФ
"Калімера", ПП "Теплосервіс-сокол", ПП
"Буд-Гарант Плюс", ПВКФ "Промснаб", ТОВ
"Агропродукт-Херсон", ПП "Альфа-СК", про
що свідчать надані позивачем договори
поставок, довіреності на отримання ТМЦ,
видаткові та податкові накладні,
товарно-транспортні накладні.

В акті перевірки ДПІ у м.Херсоні
вказує на наявність первинних
документів за перевірений період.
Зауважень до первинних документів
позивача по операціях з вказаним
постачальником, зокрема, до видаткових
та податкових накладних, акт перевірки
не містить.

Таким чином, реальність
господарських операцій між ПП
"Автоагроукртермінал" та ПП "ВП "Легос",
які мали місце у вересні 2013 року,
повністю підтверджено первинними
бухгалтерськими документами.

Факт того, що ПП "ВП "Легос" на
момент проведення операцій з позивачем
мало право на виписку податкових
накладних і було зареєстроване як
платники податку на додану вартість, не
оспорюється відповідачем ні в акті
перевірки, ні в ході розгляду справи.

Також суд зазначає, що будь-які
первинні документи (у тому числі
договори, видаткові та податкові
накладні, акти виконаних робіт тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції.

В той же час, з урахуванням
закріпленої в ст.204 ЦК України
презумпції правомірності правочину, а
також враховуючи вимоги ст.71 КАС
України, за якою обов'язок доказування
правомірності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень покладається на такого
суб'єкта, ДПІ у м.Херсоні повинна була
надати суду належні та достовірні
докази своїх тверджень про те, що
задекларовані позивачем операції з
придбання товарів (послуг) у ПП "ВП
"Легос" в реальності не виконувались, а
мало місце лише документування цих
операцій з метою завищення податкового
кредиту та витрат без фактичного
отримання від цього контрагента
товарів (послуг). А оскільки такі дії
мають злочинний характер, то доказом їх
вчинення може бути лише відповідне
рішення, винесене в порядку
кримінально-процесуального
судочинства. Однак ДПІ у м.Херсоні не
посилається на факти вчинення
представником позивача таких дій і не
надала докази притягнення його до
відповідальності за такі дії.

Крім посилань на інформацію з
акту "Про неможливість проведення
зустрічної звірки ПП "ВП "Легос" щодо
підтвердження господарських відносин
з платниками податків за період з 01.09.2013
р. по 31.03.2014 р." від 29.04.2014 р. № 208/22-37743959
відповідач не надав достовірних
доказів фіктивності задекларованих
позивачем операцій з придбання товарів
(послуг).

Стосовно наведених в акті
перевірки обставин діяльності ПП "ВП
"Легос", суд зазначає, що діюче
податкове законодавство України не
містить норм, які б ставили в
залежність право платника податку на
формування податкового кредиту та
витрат від можливих порушень
податкової дисципліни з боку його
контрагентів, або зобов'язували б
платників податків контролювати
дотримання своїми контрагентами норм
законодавства. Можливі порушення
контрагентами платника податків
податкової дисципліни, у тому числі не
декларування своїх зобов'язань або не
сплата податку до бюджету, ще не є
достатньою підставою для позбавлення
платника податків права на податковий
кредит з ПДВ по операціям з такими
контрагентами.

Податковий кодекс України
встановлює вимоги лише щодо
документального підтвердження
задекларованих господарських
операцій, а як вже зазначено вище, акт
перевірки не містить зауважень щодо
правильності складання наданих
позивачем первинних документів.

Крім того, встановлені актом "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "ВП "Легос" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.09.2013 р. по 31.03.2014
р." від 29.04.2014 р. № 208/22-37743959 обставини, а
саме, незнаходження ПП "ВП "Легос" за
юридичною адресою, були встановлені
ДПІ у квітні 2014 року, а господарські
відносини між вказаним підприємством
та позивачем мали місце у вересні 2013
року.

Також необхідно зазначити, що у
вказаному акті ДПІ зазначає про
незнаходження ПП "ВП "Легос" за адресою:
Одеська область, м.Арциз, вул.Бондарєва,
25. З наданих у судовому засіданні
свідком ОСОБА_5 (директор ПП "ВП "Легос")
документів вбачається, що зміна
місцезнаходження підприємства на дану
адресу була здійснена у грудні 2013 року.
Тобто, до грудня 2013 року юридичною
адресою ПП "ВП "Легос" було не Одеська
область, м.Арциз, вул.Бондарєва, 25, а
м.Херсон, вул.49 Гвардійської дивізії,
буд.18, к.2, кв.157. Саме адреса: м.Херсон,
вул.49 Гвардійської дивізії, буд.18, к.2
кв.157 зазначена і у податкових
накладних, які були виписані ПП "ВП
"Легос", у зв'язку з чим доводи ДПІ у
м.Херсоні стосовно недійсності
податкових накладних внаслідок
відображення у них недостовірної
адреси є безпідставними.

Окремо суд зазначає, що
відповідачем взято до уваги
інформацію, викладену в акті "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ПП "ВП "Легос" щодо підтвердження
господарських відносин з платниками
податків за період з 01.09.2013 р. по 31.03.2014
р." від 29.04.2014 р. № 208/22-37743959.

З аналізу положень п.73.5 ст.73 ПК
України, п.п.6.7 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних звірок, затвердженого
постановою КМУ від 27.12.2010 р. № 1232, а
також Порядку оформлення результатів
документальних перевірок з питань
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, затвердженої
наказом ДПА України від 22.12.2010 р. № 984,
слідує, що зустрічна звірка полягає у
співставленні первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання (в даному
випадку, позивача) з даними платника
податків (відносно якого проводиться
перевірка), з метою документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Отже, зустрічна звірка суб`єкта
господарювання може бути проведена
податковим органом лише з питань
взаємовідносин з певним платником
податків (відносно якого проводиться
основна перевірка, в ході якої і
виникає необхідність ініціювання
зустрічної звірки) та лише в разі
наявності у розпорядженні податкового
органу первинних документів або
надання таких документів платником
податків на обов'язковий письмовий
запит податкового органу.

При цьому, діючим законодавством
не передбачено відображення таких
суджень в акті про неможливість
проведення зустрічної звірки, де мають
зазначатись лише обставини, котрі
спричинили таку неможливість. Таким
чином, акт про неможливість проведення
зустрічної звірки не може бути визнано
належним та допустимим доказом
вчинення платником податків порушення
закону.

Підсумовуючи викладене, слід
дійти висновку, що за відсутності
доказів проведення позивачем
фіктивних господарських операцій з ПП
"ВП "Легос" та при наявності належним
чином оформлених первинних документів
по операціях з поставки товарів
(послуг) у цього постачальника,
висновок ДПІ у м.Херсоні про завищення
позивачем податкового кредиту та
витрат за такими операціями є
протиправним.

Такий висновок узгоджується із
правовою позицією Верховного суду
України, яка викладена в постанові від
31.01.2011 р. по справі № 21-47а10, та з
практикою Європейського суду з прав
людини у справі "Булвес" АД проти
Болгарії та Бізнес Сепорт Сентре проти
Болгарії.

Стосовно висновків ДПІ у
м.Херсоні про недійсність укладених
позивачем правочинів із ПП "ВП "Легос",
суд зазначає, що по-перше, договір на
поставку позивачу цим постачальником
товарів за своєю суттю є оспорюваними,
так як його недійсність законом прямо
не встановлена, і жодного судового
рішення про визнання цього договору
недійсними немає, а по-друге, відсутні
будь-які докази того, що сторони цих
угод при їх укладанні та виконанні мали
умисел на порушення публічного
порядку, тобто посягали на суспільні,
економічні та соціальні основи
держави.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про
протиправність нарахування позивачу
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість та з податку на
прибуток за спірними податковими
повідомленнями-рішеннями, а тому вони є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Керуючись ст.ст.8, 9, 12, 19, 71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
м.Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області від
28.05.2014 р. №№ , № .

Стягнути з Державного бюджету на
користь Приватного підприємства
"Автоагроукртермінал" ()
судовий збір у сумі 282 (двісті
вісімдесят дві) грн. 52 коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 05 вересня 2014 р.

Суддя

Бездрабко О.І.

кат. 8.3.3