Справа № 286/2461/14-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2014 р.
Справа № 286/2461/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області на
постанову Овруцького районного суду
Житомирської області від "16" червня 2014
р. у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Овруцькому районі Житомирської
області про зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Посатновою Овруцького районного суду
Житомирської області від 16 червня 2014
року позов ОСОБА_3 задоволено
повіністю.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області провести ОСОБА_3
донарахування та виплату з 01 січня 2014
року:

- доплати до пенсії як непрацюючому
пенсіонеру, який проживає на території
радіоактивного забруднення щомісячно
у відповідності до ст.39 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 2-х мінімальних заробітних
плат, встановленій законом про
Державний бюджет України на
відповідний рік, щомісячно;

- додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю у відповідності до ст. 51 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", виходячи з
розміру 25% мінімальної пенсії за віком,
яка дорівнює прожитковому мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначеного законом про Державний
бюджет України на відповідний рік,
щомісячно;

- підвищення до пенсії як дитині війни у
відповідності до ст.6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
виходячи з розміру 30% мінімальної
пенсії за віком, яка дорівнює
прожитковому мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом про Державний бюджет України
на відповідний рік, щомісячно.

Не погоджуючись з рішенням першої
інстанції відповідач подав апеляційну
скаргу, якою посилаючись на порушення
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
Овруцького районного суду від 16 червня
2014 року.

Згідно ч.1 ст.195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені в апеляційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачка є пенсіонеркою, перебуває на
обліку в Управлінні Пенсійного фонду
України в Овруцькому районі, є
громадянкою, яка постійно проживає на
території зони гарантованого
добровільного відселення 3 категорії,
має статус дитини війни та проживає в
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
матеріалами справи.

Згідно з переліком населених пунктів
Житомирської і Київської областей,
віднесених до зони радіоативного
забруднення внаслідок катастрофи,
затвердженого постановою КМ України №
106 від 23.07.1991 року та розпорядженням КМ
України № 17 від 12.01.1993 року, с. Заськи
Овруцького району, Житомирської
області, відноситься до зони
гарантованого добровільного
відселення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" пенсії
непрацюючим пенсіонерам, які
проживають на територіях
радіоактивного забруднення,
підвищуються у розмірах, встановлених
частиною першою цієї статті у зоні
гарантованого добровільного
відселення дві мінімальні заробітна
платі;

Згідно положень ст.51 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", особам,
віднесеним до третьої категорії,
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, призначається у розмірі 25%
мінімальної пенсії за віком.

Статтею 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
передбачено, що дітям війни пенсії або
щомісячне довічне грошове утримання чи
державна соціальна допомога, що
виплачується замість пенсії,
підвищується на 30 % мінімальної пенсії
за віком.

Постановою № 1381 від 28.12.2011 року "Про
підвищення рівня соціального захисту
найбільш вразливих верств населення"
усупереч Закону України "Про
соціальний захист дітей війни",
встановлено конкретний розмір
компенсації для підвищення до пенсії,
як дитині війни - 7% від прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України
від 25 січня 2012 року за № 3-рп/2012, дано
тлумачення, що нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України під час
вирішення справ про соціальний захист
підлягають застосуванню тоді, коли
вони видані у межах його компетенції,
на основі і на виконання Бюджетного
кодексу України, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік та
інших законів України.

Закони України "Про державний бюджет на
2011 рік", "Про державний бюджет на 2012 рік"
та "Про державний бюджет на 2013 рік",
встановлювали обмеження, щодо виплат
додаткових пенсій, доплат особам
постраждалих внаслідок аварії на ЧАЕС
та пенсії по інвалідності.

Законом України "Про Державний бюджет
на 2014 рік" від 16 січня 2014 року № 719-VII, що
набрав чинності з 1 січня 2014 року (п. 1
Прикінцевих положень Закону) такі
обмеження на момент розгляду справи
судом першої інстанції встановлені не
були.

Отже, починаючи з 1 січня 2014 року є
чинними і підлягають застосуванню
норми Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" без будь-яких обмежень.

Частиною 4 ст.9 КАС України визначено, що
у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

За таких обставин, коли підзаконний
нормативний акт суперечить Закону,
обмежуючи права громадян визначені
останнім, застосування зазначених
постанов неможливе.

Статтею 62 даного Закону визначено, що
роз'яснення порядку застосування цього
Закону провадиться у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України, рішення якого є обов'язковими
для виконання міністерствами та іншими
центральними органами державної
виконавчої влади України, місцевими
органами державної виконавчої влади,
всіма суб'єктами господарювання
незалежно від їх відомчої
підпорядкованості та форм власності.

Вказана норма узгоджується зі ст.72
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", яка відносить до джерел
формування коштів Пенсійного фонду
кошти державного бюджету та цільових
фондів, що перераховуються до
Пенсійного фонду у випадках,
передбачених цим Законом. Зазначені
кошти становлять бюджет Пенсійного
фонду (ст.71 цього Закону).

Крім того, згідно з Положенням про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах,
затвердженим постановою правління
Пенсійного фонду України від 30.04.2002 №
8-2, управління Пенсійного фонду в
районах, містах, районах у містах
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
безпосередньо призначає (здійснює
перерахунок) і виплачує пенсії та інші
виплати відповідно до чинного
законодавства.

Відповідно до п 2.1. Положення основними
завданнями Управління є:

забезпечення своєчасного і в повному
обсязі фінансування та виплати пенсій,
допомоги на поховання та інших виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів Фонду
та інших джерел, визначених
законодавством.

На підставі викладеного, розмір
нарахованої відповідачем доплат
вказаних у довідці (а.с.3) не відповідає
кратному розміру мінімальної
заробітної плати та мінімальної пенсії
за віком, а тому вимога про їх
нарахування та виплату в розмірах,
визначених Законом України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Законом України "Про
соціальний захист дітей війни",
підлягає задоволенню в розмірах
передбачених законом (посвідченням
позивача).

У своїй постанові від 01.10. 2013 року по
справі №21-338а13 Верховний Суд України
зазначив: статтею 1 Закону N 1058-IV
визначено, що пенсія - щомісячна
пенсійна виплата в солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 45
зазначеного Закону пенсія
призначається довічно або на період,
протягом якого пенсіонер має право на
виплату пенсії відповідно до цього
Закону.

Положення статті 51 Закону N 796-XII, згідно
з якими позивач має право на отримання
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю, не містить обмежень щодо
строку, протягом якого пенсіонер має
право на її виплату.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Судової палати в адміністративних
справах Верховного Суду України дійшла
висновку, що зазначені вище щомісячні
пенсійні виплати здійснюються на
постійній основі, один раз на місяць
протягом невизначеного періоду часу, а
тому у разі виникнення підстав для
перерахунку розмірів таких пенсій
визначається лише дата, з якої особа
має право на її перерахунок чи
отримання пенсії у певному розмірі.
Обмеження періоду, протягом якого
суб'єкт владних повноважень має
здійснювати обчислення пенсії
відповідно до вимог закону, є
безпідставним та суперечить вимогам
статті 19 Конституції України…".

У відповідності до ст.242-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що наведені в
апеляційній скарзі доводи не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Овруцькому
районі Житомирської області залишити
без задоволення, а постанову
Овруцького районного суду
Житомирської області від "16" червня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її
постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Управління Пенсійного
фонду України в Овруцькому районі
Житомирської області вул.Леніна,
12,м.Овруч,Овруцький район, Житомирська
область,11100

- ,