Справа № 2а-0870/4554/11
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а-0870/4554/11

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2014 року

справа № 2а-0870/4554/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Баранник Н.П. Коршуна А.О.

за участю секретаря судового засідання: Троянові А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі №2а-0870/4554/11 за позовом Управління комунальної власності Бердянської міської ради Запорізької області до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Управління Пенсійного фонду України в місті Бердянську та Бердянському районі Запорізької області про скасування рішення Пенсійного фонду України від 06.05.2011 №9089/09-10 «Про результати розгляду скарги», визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Бердянську та Бердянському районі Запорізької області та скасувати рішення від 17.02.2011 №753 та рішення від 17.02.2011 №754.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю застосування фінансових санкцій відповідно до п. 9 ст. 106 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказана норма виключена при прийнятті Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Крім того, до суми фінансових санкцій, застосованих згідно рішення від 17.02.2011 №753, відповідачем безпідставно включена сума в розмірі 1148 грн. 40 коп., яка нарахована на суму страхових внесків за жовтень місяць 2009 року в розмірі 1914 грн. 05 коп. оскільки такі внески здійснені в порушення приписів Постанови Кабінету міністрів України від 18.05.1998 №697.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013р. позовні вимоги задоволені частково. Визнано протиправним та скасувано рішення Управління Пенсійного фонду України в місті Бердянську та Бердянському районі Запорізької області про застосування фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків від 17 лютого 2011 року №753, в частині визначення суми фінансових санкцій в розмірі 1148 (одна тисяча сто сорок вісім) грн. 40 (сорок) коп. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено.

На вказане рішення суду відповідачем - УПФУ подано апеляційну скаргу, в якій з посилання на помилкове застосування норм матеріального права судом першої інстанції, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в цій частині у задоволенні позову відмовити. Скарга обґрунтована правомірністю застосування до позивача фінансових санкцій за донарахування органом Пенсійного фонду України або страхувальником сум своєчасно не обчислених та не сплачених страхових внесків рішенням від 17 лютого 2011 року №753.

В судове засідання сторони не з’явились, повідомлені про день та час розгляду скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем УПФУ неправомірно віднесено суми компенсацій за невикористані відпустки для визначення складових фонду оплати праці як бази (об'єкта) для нарахування внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та безпідставністю в такому випадку посилання на Наказ Державного комітету статистики України «Про затвердження Інструкції зі статистики заробітної плати» від 13.01.2004 №5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.01.2004.

Рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішення від 17.02.2011 №753 містить два види визначення страхових внесків: 1914 грн. 05 коп. - компенсація за невикористані відпустки, та 623 грн. 93 коп. х 3 = 1871 грн. 79 коп. - оплата праці та винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що разом становить 3785 грн. 84 коп. (сума, визначена згідно вимоги про сплату боргу від 29.10.2010 №718).

Відповідно розрахунку штрафних (фінансових) санкцій, за період жовтня місяця 2009р. нараховано суму штрафу в розмірі 1148 грн. 40 коп. (щодо компенсації за невикористані відпустки), та суму штрафу в розмірі 468 грн. 00 коп. (щодо оплати праці та винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру), тобто: 1148 грн. 40 коп. + (187 грн. 20 коп. + 156 грн. 00 коп. + 124 грн. 80 коп.) = 1616 грн. 40 коп.

Саме нараховану суму штрафу в розмірі 1148 грн. 40 коп. (щодо компенсації за невикористані відпустки), судом першої інстанції визнано протиправною.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" застрахованими особами є громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об'єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру.

Згідно з пунктом 1 статті 14 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства, установи і організації (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами, є страхувальниками для фізичних осіб, що працюють у них на умовах трудового договору (контракту) або інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, а згідно статті 15 - платниками страхових внесків.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону України “Про загальнообов’язкове державне пенсійне страхування” об'єктом для нарахування страхових внесків для роботодавців є суми фактичних витрат на оплату праці працівників, що включають витрати на виплату основної і додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які визначаються згідно з нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України "Про оплату праці", виплату винагород фізичним особам за виконання робіт (послуг) за угодами цивільно-правового характеру, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб, а також суми оплати перших п'яти днів тимчасової непрацездатності, яка здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Застраховані особи сплачують страхові внески з сум доходу у вигляді заробітної плати, інших виплат та винагород, нарахованих (виплачених) платнику відповідно до умов трудового або цивільно-правового договору, що включаються до складу загального оподатковуваного доходу.

Сплата таких внесків надає право включення таких сум при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій відповідним особам.

Враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасуванню.

Керуючись ст.ст. 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області – задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі №2а-0870/4554/11 за позовом Управління комунальної власності Бердянської міської ради Запорізької області до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердянську та Бердянському районі Запорізької області про визнання дій неправомірними та скасування рішень – скасувати в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат.

В задоволенні позову в цій частині відмовити.

В іншій частині Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року у справі №2а-0870/4554/11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 212 КАС України касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Повний текст рішення виготовлено 02 вересня 2014року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: Н.П. Баранник

Суддя: А.О. Коршун