Справа № 824/1551/14-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 р. м.
Чернівці Справа №
824/1551/14-а

Чернівецький окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левицького В.К.,

за участю секретаря судового засідання
Жураковської Ю.М.,

представників сторін:

позивача - Чебана В.І.,

відповідача - Гульпе О.Ю.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці"

до Новоселицької районної державної
адміністрації

про визнання протиправними та
скасування рішень.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2014 р. сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Тарасівці" (далі -
позивач) звернулося до суду із вказаним
позовом, в якому просило визнати
протиправним та скасувати
розпорядження Новоселицької районної
державної адміністрації (далі -
відповідач) від 12.09.2005 р. №426-р та від
31.01.2006 р. №47-р.

Позов вмотивовано тим, що Новоселицька
районна державна адміністрація не
маючи відповідних повноважень
прийняла оспорюванні розпорядження,
якими незаконно вилучила землі
товариства, змінила цільове
призначення земельних ділянок та ще
самовільно зменшила площу земельних
ділянок власників часток (паїв).

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали повністю та
посилаючись на обставини викладені в
позовній заяві, просили суд
задовольнити позовні вимоги.

Новоселицькою районною державною
адміністрацією до суду подано письмові
заперечення проти позову, відповідно
до яких, вважає позовні вимоги
необґрунтованими та просить суд у
задоволенні позову відмовити повністю,
зазначаючи, що розмежування земель
державної та комунальної власності,
які знаходяться за межами населених
пунктів здійснюють відповідні органи
виконавчої влади. Зважаючи на те, що
земельні ділянки, які підлягали
розпаюванню в с. Тарасівці знаходяться
за межами населеного пункту вважає, що
оскаржувані рішення прийняті нею на
підставах, в межах повноважень та в
спосіб встановлений законодавством
України.

Представник відповідача в судовому
засіданні позов не визнав, просив у
його задоволенні відмовити та надав
пояснення аналогічні викладеним у
запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази по
справі, судом встановлено наступне.

Сільськогосподарське товариство з
обмеженою відповідальністю
«Тарасівці» (60350, Чернівецька область,
Новоселицький район, с. Тарасівці,
ідентифікаційний код 03801924)
зареєстроване як юридична особа 16.03.2000
р. та являється юридичним
правонаступником колгоспу «Тарасівці»
(Т. 2 а.с. 137, 143-145).

В судовому засіданні представники
позивача вказували, що колгосп
«Тарасівці» в свою чергу є
правонаступником КСП «Радянський
прикордонник». Вказана обставина
представником відповідача в судовому
засіданні не заперечувалась.

Як вбачається із п. 1.1 статуту колгоспу
«Тарасівці», затвердженого протоколом
№3 від 16.12.1992 р. (далі - Статут) колгосп є
добровільним об'єднанням громадян для
спільного виробництва
сільськогосподарської та іншої
продукції і діє на засадах
підприємництва і самоврядування.

Відповідно до п. 4.1 Статуту передбачено,
що земля, все майно колгоспу -
громадські будівлі, споруди, трактори,
комбайни та інші машини, устаткування,
транспортні засоби, житлові будинки,
продуктивна та робоча худоба, посіви,
багаторічні насадження, вироблена
продукція, кошти цінні папери та інше
майно належить на праві спільної
часткової власності його членам,
колгоспу - на праві повного
господарського відання (Т. 2 а.с. 115-126).

Рішенням Тарасовецької сільської Ради
народних депутатів від 03.07.1995 р.
колгоспу «Тарасівці» передано у
колективну власність землю у розмірі
2785,00 га із земель загального
користування (Т. 2 а.с. 148).

На підставі вказаного рішення,
колгоспу «Тарасівці» видано державний
акт на право колективної власності на
землю серії ЧВ №000087, який
зареєстрований в Книзі записів
державних актів на право колективної
власності на землю за №27. Згідно
додатку 1 до державного акту на право
колективної власності - списку
громадян - членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
право колективної власності на землю
належить 1472 членам колгоспу
«Тарасівці» (Т. 2 а.с. 2-63, 162).

06.02.2005 р. загальними зборами власників
земельних часток (паїв) з питань
підготовки до розподілу земель
колективної власності колишнього КСП
«Радянський прикордонник» на
території Тарасовецької сільської
ради Новоселицького району
Чернівецької області затверджено
проект землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв),
результати яких оформлені протоколом
№ 1 (Т. 1 а.с. 28-29, ).

17.04.2005 р. загальними зборами власників
земельних часток (паїв) з питань
проведення персоніфікації земель
колективної власності колишнього КСП
«Радянський прикордонник» на
території Тарасовецької сільської
ради Новоселицького району
Чернівецької області затверджено
проект землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) за
рахунок колишнього КСП «Радянський
прикордонник» на території
Тарасовецької сільської ради,
результати яких оформлені протоколом
№ 1 (Т. 1 а.с. 196-198).

За результатами розгляду проекту
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
колишнього колгоспу «Тарасівці» в
адміністративних межах Тарасовецької
сільської ради Новоселицького району
Чернівецької області та враховуючи
рішення зборів власників земельних
часток (паїв) № 1 від 17.04.2005 р.,
Новоселицькою районною державною
адміністрацією видано розпорядження
від 12.09.2005 р. №426-р, яким:

1) затверджено протокол розподілу
земельних ділянок між власниками
земельних часток (паїв) на території
Тарасовецької сільської ради;

2) надано у власність громадянам
земельні ділянки, які належать їм
відповідно сертифікатів на право на
земельну частку (пай) для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва згідно додатку 1;

3) переведено: з земель пайового фонду
до земель загального користування
сільської ради 51,65 га ріллі, з них 34,23 га
під запроектовані дороги, 17,42 га під
прибережні смуги; до земель запасу
сільської 741,54 га, з них 327,2 га ріллі з
послідуючою трансформацією 19,85 га в
сінокоси, 296,43 га в пасовища та 2,0 га під
господарські двори, 64,5 га багаторічних
насаджень з трансформацією в пасовища,
109,64 га сіножатей з трансформацією 90,89
га в пасовища та 240,2 га пасовищ;
трансформувати 12,91 га земель в ріллю за
рахунок багаторічних насаджень;

4) у зв'язку із зменшенням земель
пайового фонду розпорядження голови
районної державної адміністрації від
07.02.2002 р. №54-р «Про введення коригуючих
коефіцієнтів вартості земельних паїв
по сільськогосподарських
підприємствах району та проведення
індексаціїгрошової оцінки земель» в
частині встановлення розміру та
вартості земельної частки (паю) по
колгоспу «Тарасівці» с. Тарасівці
визнано таким, що втратило чинність;

5) затверджено перерахунок розміру
грошової оцінки земель пайового фонду
в сумі 6381306,26 грн.;

6) встановлено розмір земельної частки
(паю) 1,13 умовних кадастрових гектарів
та вартість земельної частки (паю) 4043,92
грн. без врахування коефіцієнту
індексації;

7) спадкоємцям померлих власників
земельних сертифікатів, які на час
прийняття даного розпорядження не
переоформили право власності в
установленому порядку, державні акти
видати згідно цивільно-правових угод;

8) громадянам, які включені в додаток 3,
видавати державні акти після надання
повної інформації про суб'єкт
власності.

9) погоджено обмеження у використанні
земельних часток (паїв) відповідно
додатку 4.

10) державні акти на право власності на
земельну ділянку видавати власникам
землі після повернення до районної
державної адміністрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай)
(додаток №1) (Т. 2 а.с. 95-97, 98-113).

Чернівецьке обласне Головне
управління земельних ресурсів
перевірило технічну документацію із
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) та
виготовлення державних актів на право
власності на земельні ділянки земель
колективної власності СТОВ
«Тарасівці» на території
Тарасовецької сільської ради
Новоселицького району Чернівецької
області (всього 1578 чол.), в результаті
чого складено висновок №2111 від 21.10.2005 р.
(Т. 1 а.с. 426).

Відповідно до висновку № 2111 державної
землевпорядної експертизи від 21.10.2005 р.
проведеним Чернівецьким обласним
головним управління земельних
ресурсів, Новоселицькою районною
державною адміністрацією Чернівецької
області 31.01.2006 р. видано розпорядження
№ 47-р, яким внесено зміни до
розпорядження від 12.09.2005 р. №426-р та
викладено його в наступній редакції:

1) затверджено протокол розподілу
земельних ділянок між власниками
земельних часток паїв на території
Тарасовецької сільської ради;

2) надано у власність громадянам
земельні ділянки, які належать їм
відповідно до сертифікатів на право на
земельну частку (пай) для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва згідно додатку 1;

3) переведено: з земель пайового фонду
до земель загального користування
сільської ради 58,03 га, в тому числі
51,65 га ріллі, з них 34,23 га під
запроектовані дороги, 17,42 га під
прибережні смуги, 6,38 га саду під
запроектовані дороги; до земель запасу
сільської 741,54 га, з них 327,2 га ріллі з
послідуючою трансформацією 19,85 га в
сінокоси, 296,43 га в пасовища та 2,0 га під
господарські двори, 64,5 га багаторічних
насаджень з трансформацією, в пасовища,
109,64 га сіножатей з трансформацією 90,89
га в пасовища та 240,2 га пасовищ;
трансформувати 12,91 га земель в ріллю за
рахунок багаторічних насаджень;

4) у зв'язку із зменшенням земель
пайового фонду розпорядження голови
районної державної адміністрації від
07.02.2002 р. №54-р «Про введення коригуючих
коефіцієнтів вартості земельних паїв
по сільськогосподарських
підприємствах району та проведення
індексації грошової оцінки земель», в
частині встановлення розміру та
вартості земельної частки (паю) по
колгоспу «Тарасівці» с.Тарасівці
визнано таким, що втратило чинність;

5) затверджено перерахунок розміру
грошової оцінки земель пайового фонду
сумі 6305117,82 грн.;

6) встановлено розмір земельної частки
(паю) 1,12 умовних кадастрових гектарів
та вартість земельної частки (паю) 3995,63
грн. без врахування коефіцієнту
індексації;

7) спадкоємцям померлих власників
земельних сертифікатів, які на час
прийняття даного розпорядження не
переоформили право власності в
установленому порядку, державні акти
видати згідно цивільно-правових угод
(додаток 2);

8) громадянам, які включені в додаток 3,
видавати державні акти після надання
повної інформації про суб'єкт
власності;

9) погоджено обмеження у використанні
земельних часток (паїв) відповідно
додатку 4;

10) державні акти на право власності на
земельну ділянку видавати власникам
землі після повернення до районної
державної адміністрації сертифікатів
на право на земельну частку (пай)
(додаток №1);

11) відділу земельних ресурсів внести
відповідні зміни в земельно-облікову
документацію та проінформувати
районну державну адміністрацію про
виконання даного розпорядження до
15.04.2006 р. (Т. 1 а.с. 201-204, 203-247, 248).

Відповідно до довідки відділу
Держземагенства у Новоселицькому
районі від 27.03.2014 р. земельні частки
(паї) власників державних актів на
право власності на земельні ділянки
для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва
знаходиться на землях колективної
власності бувшого колгоспу
«Тарасівці» в адміністративних межах
с. Тарасівці Новоселицького району
Чернівецька області за межами населено
пункту (Т. 1 а.с. 34).

Згідно інформації відділу
Держземагенства у Новоселицькому
районі від 14.08.2014 р., станом на 01.08.2014 р.
кількість державних актів на земельні
паї, отриманих власниками земельних
паїв (часток) колишнього колгоспу
«Тарасівці» складає 2532 на 3543 земельні
ділянки. Вказані державні акти видано
станом на 31.12.2012 р. (Т.1 а.с. 142).

Вважаючи вищевказані розпорядження
протиправними, позивач звернувся до
суду з вказаним позовом.

Ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 19.03.2014 р.
відкрито провадження у справі за
позовом сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю «Тарасівці» до
Новоселицької районної державної
адміністрації та призначено справу до
судового розгляду (Т.1 а.с. 1).

Ухвалою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12.05.2014 р.
адміністративний позов
сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
«Тарасівці» до Новоселицької районної
державної адміністрації залишено без
розгляду у зв'язку, із пропущенням
строку звернення до суду (Т. 1 а.с. 57-59).

Ухвалою Вінницького апеляційного
адміністративного суду від 19.04.2014 р.
ухвалу Чернівецького окружного
адміністративного суду від 12.05.2014 р.
скасовано, адміністративну справу
№824/1551/14-а направлено на продовження
розгляду (Т.1 а.с. 90-91).

22.07.2014 р. вказана справа надійшла на
новий розгляд до Чернівецького
окружного адміністративного суду.

Розглянувши матеріали справи,
встановивши фактичні обставини в
справі, на яких ґрунтуються позовні
вимоги та заперечення проти позову,
дослідивши та оцінивши надані докази в
сукупності, проаналізувавши
законодавство, яке регулює спірні
правовідносини, суд дійшов висновку, що
адміністративний позов не підлягає
задоволенню з таких міркувань.

Відповідно до приписів ст. 14
Конституції України громадянам
України гарантується право власності
на землю.

Згідно ст. 3 Земельного кодексу України
(далі - ЗК України) в редакції від 18.12.1990
р. власність на землю в Україні має
такі форми: державну, колективну,
приватну. Усі форми власності є
рівноправними. Розпоряджаються землею
Ради народних депутатів, які в межах
своєї компетенції передають землі у
власність або надають у користування
та вилучають їх.

Статтею 5 вказаного Кодексу
встановлено, що земля може належати
громадянам на праві колективної
власності. Суб'єктами права
колективної власності на землю є
колективні сільськогосподарські
підприємства, сільськогосподарські
кооперативи, садівницькі товариства,
сільськогосподарські акціонерні
товариства, у тому числі створені на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств.
Розпорядження земельними ділянками, що
перебувають у колективній власності
громадян, здійснюється за рішенням
загальних зборів колективу
співвласників. У колективну власність
можуть бути передані землі колективних
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських кооперативів,
сільськогосподарських акціонерних
товариств, в тому числі створених на
базі радгоспів та інших державних
сільськогосподарських підприємств,
землі садівничих товариств - за
рішенням загальних зборів цих
підприємств, кооперативів, товариств.
Землі у колективну власність
передаються безплатно.

Законодавством України визначено
напрями переходу права колективної
власності у приватну щодо розпайованих
земель (укази Президента України «Про
невідкладні заходи щодо прискорення
реформування аграрного сектора
економіки» від 03.12.1999 р. № 1529/99 (далі -
Указ № 1529/99) та «Про порядок паювання
земель, переданих у колективну
власність сільськогосподарським
підприємствам і організаціям» від
08.12.1995 року № 720/95 (далі - Указ № 720/95)).

Згідно п. 2 Указу № 720/95 право на
земельну частку (пай) мають члени
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства, в тому числі
пенсіонери, які раніше працювали в
ньому і залишаються членами
зазначеного підприємства, кооперативу,
товариства, відповідно до списку, що
додається до державного акту на право
колективної власності на землю.

Відповідно до ч. 3 п. 1 вказаного Указу
Президента України паювання земель
передбачає визначення розміру
земельної частки (паю) у колективній
власності на землю кожного члена
колективного сільськогосподарського
підприємства, сільськогосподарського
кооперативу, сільськогосподарського
акціонерного товариства без виділення
земельних ділянок в натурі (на
місцевості).

Право колективної власності на землю
посвідчується відповідно до вимог ст. 23
ЗК України, а саме державним актом на
право колективної власності на землю,
який видається колективному
сільськогосподарському підприємству.
сільськогосподарському кооперативу,
сільськогосподарському акціонерному
товариству із зазначенням розмірів
земель, що перебувають у колективній
власності громадян-членів такого
підприємства, кооперативу, товариства.
До державного акту додається список
громадян.

Згідно ст. 7 Закону України «Про
колективне сільськогосподарське
підприємство» від 14.02.1992 р. № 2114-ХІІ (в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) об'єктами права
колективної власності підприємства є
земля, інші основні та оборотні засоби
виробництва, грошові та майнові внески
його членів, вироблена ними продукція,
одержані доходи, майно, придбане на
законних підставах. Об'єктами права
власності підприємства є також частки
у майні та прибутках міжгосподарських
підприємств та об'єднань, учасником
яких є підприємство. Майно у
колективному сільськогосподарському
підприємстві належить на праві
спільної часткової власності його
членам. Суб'єктом права власності у
колективному сільськогосподарському
підприємстві є підприємство як
юридична особа, а його члени - в частині
майна, яку вони одержують при виході з
підприємства.

Таким чином, виходячи з вимог
вищезазначених нормативних актів,
право на земельну частку (пай) це право
на частку землі передану у колективну
власність сільськогосподарському
товариству і виникає таке право з
моменту отримання
сільськогосподарським товариством
державного акту на право колективної
власності на землю з обов'язковим
додатком: списком громадян, що є
власниками земельних часток (паїв), які
входять до складу переданої у
колективну власність земельної
ділянки.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідно до рішення Тарасовецької
сільської Ради народних депутатів від
03.07.1995 р. колгоспу «Тарасівці» передано
у колективну власність землю у розмірі
2785,00 га для сільськогосподарського
використання, що підтверджується
державним актом на право колективної
власності на землю серії ЧВ № 000087.
Згідно додатку 1 до вказаного
державного акту до акту додається
список громадян - членів колективного
сільськогосподарського підприємства,
сільськогосподарського кооперативу
або товариства, відповідно до якого
власниками є 1472 члени колгоспу
«Тарасівці» (Т. 2 а.с. 3-68, 162).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач, як
правонаступник колгоспу «Тарасіці» не
є власником земельної ділянки розміром
2785,00 га. Вказана земельна ділянка на
праві спільної сумісної власності
належала членам колгоспу «Тарасівці».

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
ЗК України в редакції від 25.10.2001 р. до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації» від
09.04.1999 р. №586-XIV (далі - Закон №586-XIV, в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) місцева
державна адміністрація є місцевим
органом виконавчої влади і входить до
системи органів виконавчої влади.
Місцева державна адміністрація в межах
своїх повноважень здійснює виконавчу
владу на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.

Згідно із п. 7 ч. 1 ст. 13 Закону № 586-XIV до
відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і законами
України, належить вирішення питань
використання землі, природних
ресурсів, охорони довкілля.

Статтею 17 ЗК України визначено, що
до повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить: а) розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом; б) участь у
розробленні та забезпеченні виконання
загальнодержавних і регіональних
(республіканських) програм з питань
використання та охорони земель; в)
координація здійснення землеустрою та
державного контролю за використанням
та охороною земель; г) підготовка
висновків щодо надання або вилучення
(викупу) земельних ділянок; ґ) викуп
земельних ділянок для суспільних
потреб у межах, визначених цим
Кодексом; д) підготовка висновків щодо
встановлення та зміни меж сіл, селищ,
районів, районів у містах та міст; е)
здійснення контролю за використанням
коштів, що надходять у порядку
відшкодування втрат
сільськогосподарського і
лісогосподарського виробництва,
пов'язаних із вилученням (викупом)
земельних ділянок; є) координація
діяльності державних органів
земельних ресурсів; ж) вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Судом встановлено, а також не
заперечувалося сторонами в судовому
засіданні, що земельні ділянки, які
підлягали розпаюванню в с. Тарасівці
знаходяться за межами населеного
пункту, а тому, суд приходить до
висновку, що приймаючи оспорювані
розпорядження Новоселицька районна
державна адміністрація діяла у межах
наданих їй повноважень, на підставі та
у спосіб передбачений законодавством
України.

Доводи позивача стосовно того, що факт
проведення зборів або наявність
необхідного кворуму викликає сумнів,
суд не бере до уваги, так як вказаний
факт спростовується матеріалами
справи. Крім того, в судовому засіданні
представники позивача не заперечували
той факт, що рішення загальних зборів
власників земельних часток (паїв) від
06.02.2005 р. та від 17.04.2005 р. у встановленому
законом порядку ними не оскаржувались,
у судовому порядку недійсними не
визнавались.

Також суд не бере до уваги посилання
позивача, на те що Новоселицька
райдержадміністрація не мала права
самостійно змінювати цільове
призначення, а також межі земельних
ділянок, які підлягають розпаюванню,
без відповідної заяви її власників, з
наступних міркувань.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про
порядок виділення в натурі (на
місцевості) земельних ділянок
власникам земельних часток (паїв)" від
05.06.2003р. № 899-IV(чинного на момент
виникнення спірних правовідносин)
проект землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
розробляється державними та іншими
землевпорядними організаціями, які
отримали в установленому законом
порядку ліцензії на проведення
землевпорядних робіт, погоджується
відповідною сільською, селищною,
міською радою чи районною державною
адміністрацією і затверджується на
зборах більшістю власників земельних
часток (паїв) у межах земель, що
перебувають у користуванні одного
сільськогосподарського підприємства,
та оформляється відповідним
протоколом.

У проекті землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
визначаються місце розташування
земельних ділянок, їх межі та площі
сільськогосподарських угідь, що
підлягають розподілу між власниками
земельних часток (паїв), їх цільове
призначення, дії обмежень (обтяжень) у
використанні земельних ділянок, у тому
числі земельних сервітутів.

У разі необхідності в проектах
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв)
здійснюється перерахунок розміру в
умовних кадастрових гектарах та
вартості земельної частки (паю).

Із площі земельних ділянок, що
підлягають розподілу, виключаються:
деградовані, малопродуктивні, а також
техногенно забруднені
сільськогосподарські угіддя, що
підлягають консервації; заболочені
землі; інші землі, які недоцільно
використовувати для
сільськогосподарських потреб.

З аналізу вищевказаної норми, суд
дійшов до висновку, що видаючи
оспорювані рішення відповідач не
змінював цільове призначення
земельної ділянки, а тільки виключив із
площі земельних ділянок, що підлягали
розпаюванню землі, які недоцільно
використовувати для
сільськогосподарських потреб, як того
вимагав Закон № 899-IV на підставі
проекту розпаювання земельних ділянок.

Стаття 19 Конституції України визначає,
що органи державної влади та органи
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень
відповідача, суд керується критеріями,
закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які
певною мірою відображають принципи
адміністративної процедури, яких
повинні дотримуватися суб'єкти владних
повноважень при реалізації
дискреційних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судовим розглядом не встановлено
порушення зазначених критеріїв
відповідачем при прийнятті
оскаржуваних розпоряджень, відтак в
задоволенні позовних вимог слід
відмовити повністю.

Також суд звертає увагу, що ст. 55
Конституції України гарантує кожному
право на захист своїх прав і свобод у
суді, а також на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб. Вказана стаття конституції не
визначає, які саме рішення, дії чи
бездіяльність органів державної влади
і місцевого самоврядування можуть бути
оскаржені, а тільки встановлює принцип,
відповідно до якого в суді можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії або
бездіяльність (абз. 9 п. 2 мотивувальної
частини від 25.11.1997 року у справі №6-зп за
конституційним зверненням громадянки
ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України (справа
громадянки ОСОБА_4 щодо права на
оскарження в суді неправомірних дій
посадової особи). Суд не може відмовити
у правосудді, якщо особа вважає, що її
права і свободи порушені або
порушуються, створено, або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інше ущемлення прав та свобод (п.1
резолютивної частини Рішення
Конституційного суду України у справі
№9-зп за зверненням громадян ОСОБА_3,
ОСОБА_5 та інших громадян щодо
офіційного тлумачення статей 55, 64, 124
Конституції України від 25.12.1997 р.).

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція судів поширюється на всі
правовідносини, що виникають у державі.

За правилами ст. 2, п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Із наведених норм права випливає, що
позивач на власний розсуд визначає чи
порушені його права рішеннями, дією або
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень. Проте ці рішення, дія або
бездіяльність повинні бути такими, які
породжують, змінюють або припиняють
права та обов'язки у сфері
публічно-правових відносин.

Судом встановлено, що видані
відповідачем оспорювані розпорядження
жодним чином не породжували, не
змінювали та не припиняли права та
обов'язки позивача у сфері
публічно-правових відносин, оскільки
вказаними розпорядженнями вирішено
питання щодо надання у власність
членам колишнього колгоспу "Тарасівці"
земельних ділянок та виключення із
площі земельних ділянок, що підлягали
розпаюванню землі, які недоцільно
використовувати для
сільськогосподарських потреб тощо. В
даному випадку позивач не є власником
земельних часток (паїв) колишнього
колгоспу "Тарасівці" і у нього не
вилучалися земельні ділянки належні
йому на праві власності (користування).

Враховуючи наведене, суд вважає, що
обраний позивачем у цій справі спосіб
захисту (відновлення) порушеного права
є таким, що не відповідає змісту його
прав, відтак в задоволенні позову суд
відмовляє повністю.

У процесі розгляду справи не виявлено
інших фактичних обставин, що мають
значення для правильного вирішення
спору, і доказів на підтвердження цих
обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст.
19 Конституції України, ст. ст. 2, 70-72, 86, 94,
158, 160 - 167 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Порядок та строки набрання постановою
законної сили та оскарження.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 254 КАС України
постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом,
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо таку
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова, згідно ст. 186 КАС України,
може бути оскаржена в апеляційному
порядку до Вінницького апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі в
десятиденний строк з дня її
проголошення апеляційної скарги. У
разі застосування судом ч. 3 ст. 160
цього Кодексу, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Повний текст постанови складено та
підписано 15 вересня 2014 р.

Суддя
В.К.
Левицький