Справа № 2а-2851/10/0770
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року Справа № 6193/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Багрія В.М., Старунського Д.М.

з участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоміст" на
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013р. по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоміст"
до Управління Пенсійного фонду України
в м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області про визнання
протиправним та скасування рішення №
122 Ю від 17 травня 2010 року, -

В С Т А Н О
В И Л А:

20.07.2010р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправним і скасувати рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м.Мукачевому та Мукачівському районі
Закарпатської області №122 Ю від 17
травня 2010 року про застосування
фінансових санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду. Таким чином,
накладено штраф у розмірі 66616,87 грн. та
нараховано пеню у розмірі 18615 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване рішення не відповідає
фактичним обставинам справи та Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013р. в задоволенні позову відмовлено.

ТзОВ «Автоміст» оскаржило дану
постанову, з підстав неповного
з'ясування обставин справи, порушення
норм матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що судом не надана
належна правова оцінка конкретним діям
відповідача по формуванню спірного
рішення №122Ю від 17 травня 2010 року; не
надана належна правова оцінка винним
діям банку, з вини якого відповідачем
нараховані товариству фінансові
санкції та пеня та які впливають на
загальний розмір нарахованих
фінансових санкцій та пені.

Вважає, що постанова прийнята з
порушенням п.10, 13 статті 106 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне пенсійне страхування» від
09.07.2003 року №1058-ІУ, п.п.9.4.1 п.9.4 статті 9 та
п.10.2, 10.5 статті 10 Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року №21-1 зі змінами і
доповненнями в редакції, діючої на
момент спірних правовідносин;
підпункту 16.5.1 ст.16 Закону України «Про
порядок погашення зобов»язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» від
21.12.2000 року №2181-111.

В спірному рішенні відповідачем
вказано період нарахування товариству
фінансових санкцій та пені - з 20 березня
2009 року по 17 лютого 2009 року, який не
відповідає періоду фактичного
нарахування товариству фінансових
санкцій та пені, згідно спірного
рішення відповідач фактично здійснює
нарахування фінансових санкцій та пені
з 20 березня 2009 року по 17 лютого 2010 року,
тобто за інший період, ніж той, що
вказаний в спірному рішенні.

Відповідно поданого розрахунку суми
страхових внесків на
загальнообов»язкове державне пенсійне
страхування, що підлягають сплаті за
лютий 2009 року, загальна сума страхових
внесків за лютий 2009 року становила 58156,58
грн., яка з врахуванням існуючої
переплати в сумі 5027,76 грн. становила
53128,82 грн. З метою сплати вказаних в
звіті страхових внесків за лютий 2009
року ними було подано до
обслуговуючого банку, а саме до
Мукачівського відділення №2
Закарпатської філії ТОВ «Укрпромбанк»,
з яким укладено договір № 300083 від 11
листопада 2005 року на
розрахунково-касове обслуговування в
національній валюті, платіжне
доручення №02 від 12 березня 2009 року на
суму 59635,00 грн., яке було банком прийнято
до виконання 12 березня 2009 року, про що
свідчить відмітка банку в графі
платіжного доручення «одержано
банком».

Платіжне доручення подано до
обслуговуючого відділення банку в
межах наявних грошових коштів на
рахунку. Згідно виписки з особового
рахунку банку за 13 березня 2009 року
залишок коштів товариства на
розрахунковому рахунку становив 60149
грн. 03 коп., тобто коштів було достатньо
для виконання банком поданого
платіжного доручення.

Згідно приписів ст.1066 Цивільного
Кодексу України за договором
банківського рахунку банк
зобов»язується приймати і
зараховувати на рахунок , відкритий
клієнтові (володільцеві рахунка)
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
за рахунком.

Банк зобов»язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом, банківськими
правилами та звичаями ділового
обороту, якщо інше не встановлено
договором банківського рахунка. Банк
зобов»язаний за розпорядженням
клієнта видати або перерахувати з його
рахунка грошові кошти в день
надходження до банку відповідного
розрахункового документу, якщо інший
строк не передбачений договором
банківського рахунку або законом ( ст.
1068 ЦК України).

Відповідно до вимог п.8.1 ст.8 Закону
України «Про платіжні системи та
переказ грошей в Україні» банк
зобов»язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в розрахунковому
документі, який надійшов протягом
операційного часу банку в день його
надходження. У разі надходження
розрахункового документа клієнта до
обслуговуючого банку після закінчення
операційного часу, банк зобов»язаний
виконати доручення клієнта, що
міститься в цьому розрахунковому
документі, не пізніше наступного
робочого дня.

За приписами п. 22.9 ст. 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» банки виконують
розрахункові документи відповідно до
черговості їх надходження та виключно
в межах залишку коштів на рахунках
платників.

Згідно п.22.4 статті 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» при використанні
розрахункового документа ініціювання
переказу вважається завершеним з
моменту прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представника апелянта, яка підтримала
апеляційну скаргу, розглянувши та
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТзОВ «Автоміст» є платником страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" №1058 (далі - Закон України
№1058), а з 1 січня 2011 року є
страхувальником, який сплачує єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, відповідно до
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" №2464-УІ
(в редакції, що діяла на час виникнення
спірних відносин) (далі - Закон України
№ 2464-VI).

Згідно даних картки особового рахунку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоміст" (а.с.161-168)
станом на 15 січня 2009 року за останнім
рахувалась переплата в сумі 114701,43 грн.
по ставці збору в розмірі 33,2% в сумі
106782,35 грн. та по ставці 2% в сумі 7919,08 грн.
(106782,35+ 7919,08 = 114701,43 грн.).

20 січня 2009 року позивачем подано звіт
за грудень 2008 року з нарахуванням сум
страхових внесків в розмірі 104261,07 грн.,
а саме: (по 33,2% в сумі 98210,83 грн., по 2% в
сумі 6050,24 грн.) У зв'язку з наявною
переплатою згідно картки особового
рахунку, самостійно нараховані ТОВ
"Автоміст" страхові внески
підприємством були зараховані в
самостійно нараховані внески за
грудень 2008 року, а саме 114701,43 -104261,07=10440,36
грн..

17 травня 2010 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Мукачево
Закарпатської області було прийняте
рішення №122 Ю про застосування
фінансових санкцій та перерахування
пені за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду (а.с.10).

Згідно даних картки особового рахунку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Автоміст" (а.с.161-168)
станом на 15 січня 2009 року за останнім
рахувалась переплата в сумі 114701,43 грн.
по ставці збору в розмірі 33,2% в сумі
106782,35 грн. та по ставці 2% в сумі 7919,08 грн.
(106782,35+ 7919,08 = 114701,43 грн.).

За неналежне виконання платником своїх
зобов'язань перед Пенсійним фондом
України, відповідно до статті 106
частини 9 пункту 2 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" рішенням від 19 січня 2009
року за № 16-ю про застосування
фінансових санкцій та перерахування
пені за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
страхових внесків, у тому числі
донарахованих страхувальниками або
органом Пенсійного фонду відповідачем
було застосовано до позивача фінансову
санкцію у розмірі 9197,16 грн.- за
несвоєчасну сплату страхових внесків
за період з 20 листопада 2008 року по 26
листопада 2008 року в розмірі 9197,16 грн., в
тому числі штраф у розмірі 8687,57 грн. та
нараховано пеню у розмірі 520,59 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, борг
по страховим внескам станом на 27
березня 2009 року по рахунку 33,2% склав
52431,62 грн. (53128,82-697,20=52431,62) та виникла
переплата по рахунку 2% в сумі 42 грн..
Отже, сума у розмірі 697,20 грн., яка була
сплачена після 20 березня 2009 року, то за
несвоєчасну сплату такої до позивача
застосовано штраф у розмірі 10 % від
сплаченої суми та нараховано пеню за 7
днів несвоєчасно сплачених сум
страхових внесків за лютий 2009 року.

Оскільки у позивача станом на 21 березня
2009 року була заборгованість по сплаті
страхових внесків, то відповідно до
статті 106 частини 5 Закону України № 1058
за рахунок сум, що надходять від
страхувальника, погашалися суми
заборгованості, пені та фінансових
санкцій у порядку календарної
черговості їх виникнення. При цьому, на
суми несвоєчасно сплачених страхових
внесків застосовувалися штрафні
санкції та пеня передбачені статтею 106
Закону України № 1058.

Відповідно до частини шостої статті 17
Закону України №1058 страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Відповідно до статті 18 частини 4 Закону
України №1058 страхові внески не
включаються до складу податків, інших
обов'язкових платежів, що складають
систему оподаткування.

Відповідно до статті 4 Закону України №
400/97 страхувальники повинні сплачувати
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування в розмірі 33,2 % від
фонду оплати праці підприємства та
відрахування на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
розмірі 1 - 5 % сукупного
оподатковуваного доходу фізичних осіб,
які працюють на підприємстві за
трудовим договором.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про загальнообов'язкове держане
пенсійне страхування" (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
відносин), обчислення страхових
внесків застрахованих осіб
здійснюється страхувальниками на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
провадиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
(обчислення) заробітної плати (доходу),
грошового забезпечення, на які
відповідно до цього Закону
нараховуються страхові внески.
Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду. Якщо
страхувальники несвоєчасно або не в
повному обсязі сплачують страхові
внески, до них застосовуються
фінансові санкції, передбачені цим
Законом. Страхові внески підлягають
сплаті незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

Відповідно до пункту 9.3 підпункту 9.3.2.
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, що затверджена Постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року за № 21-1 (в редакції, що
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) у разі, коли
страхувальник не сплачує (не
перераховує) або несвоєчасно сплачує
(несвоєчасно перераховує) страхові
внески, у тому числі донараховані ним
самостійно або органами Пенсійного
фонду, накладається штраф залежно від
строку затримки платежу в розмірі: при
затримці їх сплати у строк до 30
календарних днів включно, - 10 відсотків
своєчасно не сплачених зазначених сум;
при затримці їх сплати у строк до 90
календарних днів включно, - 20 відсотків
зазначених сум; при затримці їх сплати
понад 90 календарних днів, - 50 відсотків
зазначених сум. При цьому складається
рішення за формою згідно з додатком.
Рішення про застосування штрафів,
зазначених у цьому підпункті,
складається в залежності від терміну
затримки сплати (погашення) страхових
внесків: 1) при затримці до 30
календарних днів включно, на наступний
день після закінчення зазначених 30
календарних днів рішення про
застосування штрафу виноситься у
розмірі десяти відсотків від суми
фактично сплаченої (погашеної) за цей
період недоїмки. Тобто, рішення
виноситься одне на всю суму сплаченої
(погашеної) недоїмки за період з 1 до 30
календарного дня незалежно від
кількості випадків сплати за вказаний
період; 2) при затримці сплати страхових
внесків до 90 календарних днів включно,
на наступний день після закінчення
зазначених 90 календарних днів рішення
про застосування штрафу виноситься у
розмірі двадцяти відсотків від суми
фактично сплаченої (погашеної) за цей
період недоїмки.

Тобто, рішення приймається одне на всю
суму сплаченої (погашеної) недоїмки за
період з 31 до 90 календарного дня
незалежно від кількості випадків
сплати за вказаний період; 3) при
затримці сплати страхових внесків, що є
більшою 90 календарних днів, рішення
виноситься у розмірі п'ятдесяти
відсотків від суми фактично сплаченої
(погашеної) недоїмки. Рішення
приймається одне на всю суму сплаченої
(погашеної) недоїмки за період від 91
календарного дня до дня фактичного
погашення всієї суми недоїмки,
незалежно від кількості випадків
сплати за цей період. Розрахунок цієї
фінансової санкції здійснюється на
підставі даних картки особового
рахунку платника.

Платіжне доручення подано до
обслуговуючого відділення банку в
межах наявних грошових коштів на
рахунку. Згідно виписки з особового
рахунку банку за 13 березня 2009 року
залишок коштів товариства на
розрахунковому рахунку становив 60149
грн. 03 коп., тобто коштів було достатньо
для виконання банком поданого
платіжного доручення.

Мукачівське відділення №2 ЗФ ТОВ
«Укрпромбанк» 27 березня 2009 року
здійснено видачу коштів для виплати
заробітної плати в сумі 127530 грн. без
сплати відповідних сум страхових
внесків.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції відмовляючи в задоволенні
позову не врахував, що відповідно до
вимог п.8.1 ст.8 Закону України «Про
платіжні системи та переказ грошей в
Україні» банк зобов»язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку в день його надходження. У разі
надходження розрахункового документа
клієнта до обслуговуючого банку після
закінчення операційного часу, банк
зобов»язаний виконати доручення
клієнта, що міститься в цьому
розрахунковому документі, не пізніше
наступного робочого дня.

Згідно п.22.4 статті 22 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
грошей в Україні» при використанні
розрахункового документа ініціювання
переказу вважається завершеним з
моменту прийняття банком платника
розрахункового документа на виконання.

З наявного у справі платіжного
доручення №02 від 12.03.2009 року про
перерахування страхових внесків в сумі
59635,0грн. вбачається, що таке отримано
ТОВ «Укрпромбанк» до виконання, про що
свідчить штемпель банку на платіжному
дорученні.

Таким чином, платник виконав свої
зобов»язання з моменту прийняття
банком до виконання його платіжного
документа.

Факт введення тимчасової
адміністрації в ТОВ «Укрпромбанк»
згідно Постанови правління
Національного банку України №19/БТ від
20 січня 2009 року строком на 1 рік та
мораторій на задоволення вимог
кредиторів (повідомлення №1413 від 02.04.2009
року Закарпатської філії ТОВ
«Укрпромбанк»), з чим погоджується
колегія суддів, не являється поважною
причиною невиконання банком
платіжного доручення №02 від 12.03.2009
року, так як згідно ст.85 Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
передбачено, що мораторій на
задоволення вимог кредиторів
поширюється на зобов»язання, строки
виконання яких настали до призначення
тимчасової адміністрації. Мораторій не
поширюється на обслуговування
поточних операцій, здійснюваних
тимчасовим адміністратором, на вимоги
щодо виплати заробітної плати,
аліментів, відшкодування шкоди,
заподіяної здоров»ю та життю громадян,
авторської винагороди, а також на
задоволення вимог кредиторів, що
виникли у зв»язку із зобов»язаннями
банку під час здійснення тимчасової
адміністрації банку.

Колегія суддів також погоджується з
твердженням апелянта, що в спірному
рішенні відповідачем вказано період
нарахування товариству фінансових
санкцій та пені - з 20 березня 2009 року по
17 лютого 2009 року, який не відповідає
періоду фактичного нарахування
товариству фінансових санкцій та пені,
згідно спірного рішення відповідач
фактично здійснює нарахування
фінансових санкцій та пені з 20 березня
2009 року по 17 лютого 2010 року, тобто за
інший період, ніж той, що вказаний в
спірному рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на вищевикладене, доводи
апеляційної скарги є суттєвими і дають
підстави для висновку про неповне
з»ясування обставин справи, порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, через
що постанова суду підлягає скасуванню
з прийняттям нового рішення про
задоволення заявленого позову з
вищевикладених мотивів.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195-197, п.3 ч.1 ст.198, п.4
ст.202, 205, 207, 254 КАС України, колегія
суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Автоміст"-
задовольнити.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 березня
2013р. по справі №2а-2851/10/0770 - скасувати та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення управління Пенсійного фонду
України в м.Мукачевому та
Мукачівському районі Закарпатської
області №122 Ю від 17 травня 2010 року про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками страхових внесків, у
тому числі донарахованих
страхувальниками або органом
Пенсійного фонду.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою законної сили, а у разі
складення постанови в повному обсязі
відповідно до ст.160 КАС України - з дня
складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
В.М.Багрій

Д.М.Старунський

Повний текст виготовлено 29.08.14р.