Справа № 462/6694/13-а
Суддя: Кухтей Р.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року

Справа № 876/3007/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:
Кухтея Р.В.

суддів:
Клюби В.В., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання:
Саламахи О.І.

позивача:
ОСОБА_1

представника позивача:
ОСОБА_2

представника відповідача:
Зварича В.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради на постанову
Залізничного районного суду м. Львова
від 20 листопада 2013 року за позовом
ОСОБА_1 до Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
(третя особа: ЛКП "Богданівка") про
визнання протиправним та скасування
розпорядження,-

в с т а н о в и в :

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернувся в
суд із зазначеним позовом, в якому
просив визнати протиправним та
скасувати розпорядження №365 від 19.06.2013
р. «Про самочинне будівництво,
здійснене ОСОБА_1, ОСОБА_4» в частині, що
стосується позивача.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 20.11.2013 р. позов було
задоволено.

Не погоджуючись із даною постановою, її
оскаржила Залізнична районна
адміністрація Львівської міської ради.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що ними
не спростувався той факт, що позивач не
здійснював будівництво гаража. Проте,
батько позивача не набуває на нього
права власності. Після смерті свого
батька позивач не звертався до
міжвідомчої комісії при Залізничній
районній адміністрацій з проханням
надати дозвіл на експлуатацію гаража, а
відтак таке будівництво вважається
самочинним. На встановлення навісу
позивач не отримав жодного дозвільного
документа. Тому просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову, якою відмовити позивачу
в задоволенні його позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача
та його представника, які просили
відхилити апеляційну скаргу, а
постанову суду першої інстанції
залишити без змін, представника
відповідача, який просив задовольнити
апеляційну скаргу, перевіривши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги в їх сукупності, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу слід залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін
виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що
Залізничною районною адміністрацією
Львівської міської ради було видано
розпорядження №365 від 19.06.2013 р. «Про
самочинне будівництво, здійснене
ОСОБА_1, ОСОБА_4», яким зобов'язано гр.
ОСОБА_1, мешканця АДРЕСА_1, в термін до
01.082013 р. демонтувати самочинно
встановлені на землях комунальної
власності міста у подвір'ї будинку
АДРЕСА_2 навіс розміром 5,50х6,00 м та
металевий гараж, який відповідно до
рішення виконавчого комітету
Залізничної районної ради депутатів
трудящих №494 від 29.06.1977 р. був
встановлений його батьком - гр.ОСОБА_5,
для тимчасового користування.

Так, рішенням Виконкому Залізничної
районної ради депутатів трудящих 29.06.1977
р. виділено ОСОБА_1 на підставі рішення
виконкому Залізничної районної Ради
депутатів трудящих №494 від 29.06.1977 р.
присадибну ділянку при будинку АДРЕСА_2
площею 90 кв.м. та надано дозвіл на
встановлення ОСОБА_5 гаражу для
тимчасового користування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач не здійснював будівництво
вказаних об'єктів, оскільки присадибна
земельна ділянка, на яких вони
розміщені, була виділена батьку
позивача на підставі рішення
виконавчого комітету Залізничної
районної ради депутатів трудящих від
29.06.1977 р. та надано дозвіл на
встановлення гаражу для тимчасового
користування.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції
виходячи з наступного.

Відносини в даній справі регулюються
Земельним кодексом України, Законом
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», Положенням
про Залізничну районну адміністрацію
Львівської міської ради, Положенням
про врегулювання питань самочинного
будівництва.

Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» встановлює
правові та організаційні основи
містобудівної діяльності і
спрямований на забезпечення сталого
розвитку територій з урахуванням
державних, громадських та приватних
інтересів.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.2 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» планування і забудова
територій - діяльність державних
органів, органів місцевого
самоврядування, юридичних та фізичних
осіб, яка передбачає реконструкцію
існуючої забудови та територій.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
відносини у сфері містобудівної
діяльності регулюються Конституцією
України, Цивільним, Господарським і
Земельним кодексами України, цим
Законом, законами України "Про
Генеральну схему планування території
України", "Про основи містобудування",
"Про архітектурну діяльність", "Про
комплексну реконструкцію кварталів
(мікрорайонів) застарілого житлового
фонду", "Про землеустрій", іншими
нормативно-правовими актами.

Рішенням виконавчого комітету
Львівської міської Ради № 835 від 09.09.2011
р. «Про затвердження Положення про
порядок врегулювання питань
самочинного будівництва у м. Львові»
регулюється процедура вирішення
питань, пов'язаних з самочинним
будівництвом на території м. Львова, з
метою визначення можливості
збереження самочинно збудованих
(реконструйованих) об'єктів
містобудування та архітектури.

Згідно вимог ст. 367 ЦК України житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Разом з тим, згідно ч. 7 ст. 367 ЦК України,
у разі істотного відхилення від
проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову.

Отже, Залізнична районна адміністрація
Львівської міської ради, приймаючи
розпорядження про зобов'язання
позивача знести самочинно збудовані
ним навіс та металевий гараж
обґрунтувала свій висновок лише тим, що
зазначенні прибудова та добудова є
самочинними, проте такий висновок не
відповідає чинному законодавству,
оскільки влаштування гаража
проводилось не позивачем і не
самочинно, а його батьком на підставі
рішення виконкому Залізничної
районної Ради депутатів трудящих №494
від 29.06.1977 р. Вказане рішення не
скасоване і не відмінене.

На даних обставинах було мотивоване
рішення суду першої інстанції.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади,
до яких належать органи державної
податкової служби та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Представником відповідача не було
надано суду належних та допустимих
доказів протилежності.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198 п.1, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Залізничної
районної адміністрації Львівської
міської ради - залишити без
задоволення, а постанову Залізничного
районного суду м. Львова від 20
листопада 2013 року по справі № 462/6694/13-а -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий :
Р.В.Кухтей

Судді :
В.В. Клюба

І.О. Яворський

Повний текст ухвали був виготовлений
та підписаний 02.09.2014 р.