Справа № 810/3041/14
Суддя: Міщук М.С.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3041/14
1-й інстанції: Панченко Н.Д.
Суддя-доповідач: Міщук М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
при секретарі Міщука М.С. Бєлової Л.В.,
Гром Л.М. Коток А.О.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Київського окружного
адміністративного суду у справі за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Миронівської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про визнання
протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

19 травня 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернулась до
Київського окружного
адміністративного суду із позовом до
Миронівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі ОДПІ або відповідач), у
якому просила визнати протиправною та
скасувати вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-70-25 від 08.05.2014 року.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року позов задоволено.

В апеляційній скарзі про скасування
постанови ОДПІ посилається на те, що
від сплати єдиного внеску звільняються
лише особи, які мають статус пенсіонера
за віком за положеннями Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003
року (далі Закон №1058-IV) після
досягнення віку 60 років, в той час як
позивачу пенсія призначена на підставі
статті 55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року
(далі Закон №796-ХІІ), тому позивач не є
пенсіонером у розумінні Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 року (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до частини 1 статті 41
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Оскільки, будучи належним чином
повідомлені про час та місце судового
засідання позивач та відповідач в
судове засідання не з'явились,
фіксування звукозаписувального засобу
при розгляді справи не здійснювалось.

Перевіривши за матеріалами справи
наведені у скарзі доводи колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач як фізична особа-підприємець
зареєстрована Богуславською районною
державною адміністрацією Київської
області 15.06.1996 року, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_4
(а.с.13).

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2
виданого Богуславським відділенням
Миронівської ОДПІ, ФОП ОСОБА_5,
починаючи з 01.01.2012 року є платником
єдиного податку (а.с.14).

Разом з тим, позивач є особою, яка
постійно проживає на території зони
посиленого радіоекологічного контролю
(категорія 4), що підтверджується копією
відповідного посвідчення серії НОМЕР_3
наявного у матеріалах справи (а.с.12).

Як вбачається із змісту довідки
Управління Пенсійного фонду України у
Богуславському районі Київської
області від 15.05.2014 № 47/06, позивач з 14.06.2011
року є пенсіонером за віком та як особа,
яка працювала або проживала на
територіях радіоактивного
забруднення, отримала право на пенсію
за віком із зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (а.с.10).

Статус пенсіонера ОСОБА_5,
підтверджується також наявним у
матеріалах справи пенсійним
посвідченням № НОМЕР_1, яке видане
Пенсійним фондом України 23.10.2013 року
(а.с11).

У травні 2014 року ОДПІ позивачеві
визначено зобов'язання зі сплати
єдиного внеску та надіслано вимогу №
Ф-70-25 від 08.05.2014 року на загальну суму 2 388
грн. 06 коп. (а.с.5).

Як вбачається із
повідомлення-розрахунку, нарахування
заборгованості зі сплати єдиного
внеску податковим органом здійснено за
період з жовтня 2013 року по березень 2014
року (а.с.6).

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що позивач як
фізична особа-підприємець, яка
перебуває на спрощеній системі
оподаткування і належить до кола осіб,
які отримують пенсію за віком, є
звільненим від сплати за себе єдиного
соціального внеску.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції.

Відповідно до пенсійного посвідчення
№ НОМЕР_1 від 23.10.2013 року, позивач
отримує пенсію за віком на пільгових
умовах відповідно до статті 55 Закону
№796-ХІІ.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1
Закону № 2464-VI, єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Визначальним для розв'язання цього
спору є правильне розуміння положень
частини 4 статті 4 Закону № 2464-VІ, якою
визначено, що особи, зазначені у пункті
4 частини 1 цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Відповідач вважає, що пенсіонером за
віком у розумінні вищенаведеної норми
є особа, якій призначено пенсію за
віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Позивач вважає, що таким
пенсіонером може бути особа, якій
призначено пенсію за віком згідно
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яким визначено
призначення пенсії особам залежно від
досягнення віку.

За загальним правилом пенсію за віком
прийнято називати таку пенсію, яка
встановлюється з досягненням певного
віку та за наявності необхідного стажу
роботи. Пенсії за віком поділяються на
три види: 1) на загальних підставах; 2)
пільгових; 3) спеціальних юридичних
підставах (умовах).

Відповідно до частини четвертої статті
4 Закону № 2464-VІ однією з умов
звільнення осіб від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком. Будь-яких
застережень в цій нормі та в Законі
№2464-VІ не має про те, що під
пенсіонерами за віком слід розуміти
лише тих осіб, яким призначено пенсію
за віком згідно Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Положення статті 55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
кореспондуються з положеннями статті 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Відтак, пенсія за віком
може бути надана особі, яка не досягла
пенсійного віку, встановленого Законом
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», за
умови, якщо остання працювала або
проживала на територіях
радіоактивного забруднення.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачу відповідно до Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» була
призначена пенсія за віком із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI визначені необхідні умови для
звільнення від сплати єдиного внеску, а
саме: особа обрала спрощену систему
оподаткування і є пенсіонером за віком
або інвалідом та отримує відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Положеннями вищевказаної статті не
передбачено, що саме особи, яким надано
пенсію за віком на підставі Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску. Таким чином,
спростовуються заперечення
відповідача стосовно того, що
звільнення від сплати єдиного внеску
не стосується тих осіб, які отримують
інші види пенсійних виплат, не
передбачені статтею 26 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позивач має передбачене
частиною 4 статті 4 Закону № 2464-VI право
на звільнення від сплати єдиного
внеску, адже позивач обрав спрощену
систему оподаткування та отримує
пенсію за віком, а тому вимога про
сплату боргу (недоїмки) № Ф-70-25 від
08.05.2014 року є незаконною та підлягає
скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена,
зокрема в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 13
лютого 2014 року у справі №К/800/39118/13.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції, зроблених у відповідності з
нормами матеріального та
процесуального права, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає за необхідне
відхилити апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Миронівської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 02 червня 2014
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя

Судді:

.

Головуючий суддя
Міщук М.С.

Судді:
Бєлова Л.В.

Вівдиченко Т.Р.