Справа № 188/106/14-а(2а/188/11/2014)
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2014 рокусправа № 188/106/14-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів: Бишевської Н.А.
Семененка Я.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Петропавлівської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області

на постанову Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 12 березня 2014 року

у справі № 188/106/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту
населення Петропавлівської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання перерахування,
нарахування і виплати допомоги за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку,-

встановиВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Петропавлівської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області, в якому
просила визнати неправомірними дії
відповідача, зобов'язати відповідача
здійснити перерахунок та виплатити
позивачу недоплачену державну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років за період з 02.09.2013 по 31.12.2013 з
урахуванням різниці, яка була
виплачена у цей період.

Постановою Петропавлівського
районного суду Дніпропетровської
області від 12.03.2014 адміністративний
позов задоволено. Визнано
неправомірними дії відповідача.
Зобов'язано відповідача здійснити
позивачу перерахунок та виплатити їй
недоплачену державну допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасовою
втратою працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом, починаючи з
02.09.2013 по 31.12.2013, з урахуванням допомоги,
яка була виплачена у цей період.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач подав
апеляційну скаргу (а.с.26), в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду в частині
задоволення позовних вимог, прийняти
нову, якою відмовити у задоволені
позову. Відповідач зазначає, що на
даний час допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку призначається за Законом України
№ 2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям
з дітьми» та здійснюється відповідно
до Порядку призначення та виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженому постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2001 № 1751.
Починаючи з 2007 року, питання
встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку не розглядається
правлінням Фонду, оскільки не належить
до його повноважень.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (а.с.10),
перебуває на обліку Управління праці і
соціального захисту населення
Петропавлівської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області, отримує
соціальну допомогу по догляду за
дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним трирічного віку.

Допомога щомісячно виплачується в
розмір 130,00 грн. За поясненням
відповідача він керується ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», згідно якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі, що
дорівнює різниці між прожитковим
мінімумом, встановленим для
працездатних осіб, та середньомісячним
сукупним доходом сім'ї в розрахунку на
одну особу за попередні шість місяців,
але не менше 130 гривень (в редакції
Закону України від 28 грудня 2007 № 107-VI
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України").

Дослідивши обставини справи, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції про неправомірність таких
дій відповідача з наступних підстав.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13), та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб.

Розмір допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III -
виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік" не містить будь-яких
положень щодо розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням"
або делегування повноважень по
визначенню такого розміру Кабінету
Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, на яку посилається відповідач,
саме на виконання Закону № 2811-ХІІ «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1).

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону № 2240-III «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» Кабінетом Міністрів
України не визначалися.

Отже, позивач як особа, яка є
застрахованою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у відповідності до ст. 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, що не є меншим
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів вважає, що судом першої
інстанції під час розгляду даної
адміністративної справи об'єктивно,
повно та всебічно з'ясовано усі
обставини, які мають суттєве значення
для вирішення даної справи,
застосовано до правовідносин, які
виникли між сторонами у даній справі,
норми матеріального права, які
регулюють саме ці правовідносини і
ухвалено законне рішення. Доводи
апеляційної скарги не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду, а тому апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Петропавлівської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області залишити
без задоволення.

Постанову Петропавлівського районного
суду Дніпропетровської області від 12
березня 2014 року у справі № 188/106/14-а
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з
моменту постановлення, є остаточною і
оскарженню не підлягає (ст.ст.183-2, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко

Згідно з оригіналом.

Помічник судді
А.О. Зайцева