Справа № 2а-3884/10/1370
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3980/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Зайця В.С.,

Голяшкіна О.В.,

Васильченко Н.В.,

Сороки М.О.,

розглянувши заяву Львівської митниці
Міндоходів

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року у справі
№2а-3884/10/1370 (касаційні провадження
К/9991/13606/12, К/9991/12333/12, К/9991/13774/12)

за позовом приватного
підприємства "Галкостт"

до Львівської митниці
Державної митної служби України,

Головного управління державного
казначейства України

у Львівській області,

третя особа на стороні відповідача
Державна податкова інспекція у

Шевченківському районі м. Львова,

про визнання рішень
протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 року приватне підприємство
"Галкостт" звернулося до суду з позовом
до Львівської митниці Державної митної
служби України, Головного управління
державного казначейства України у
Львівській області про визнання
протиправними рішень митниці про
визначення митної вартості ввезеного
на митну територію України товару;
зобов'язання митницю повернути
надмірно зараховані до бюджету ввізне
мито та податок на додану вартість у
розмірі 2 125 272,02 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі №2а-3884/10/1370, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року у справі
№2а-3884/10/1370 (касаційні провадження
К/9991/13606/12, К/9991/12333/12, К/9991/13774/12) постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
касаційного суду, Львівська митниця
Міндоходів подала заяву про її
перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в
спірних правовідносинах судами
неоднаково застосовані положення
статей 70, 72, 259, 260, 262, 264 Митного кодексу
України (2002 року), Порядку повернення
платником податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 №618 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах. В якості прикладів
приводить правову позицію колегії
суддів, викладену в постанові Вищого
адміністративного суду України від 13
травня 2014 року (касаційне провадження
К/800/45654/13), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2013 року (касаційне провадження
К/9991/76160/11), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 03
грудня 2013 року (касаційне провадження
К/9991/64968/12).

Згідно статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за правилами статей 239-2 та
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В основу висновків ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року у справі №2а-3884/10/1370
(касаційні провадження К/9991/13606/12,
К/9991/12333/12, К/9991/13774/12) покладена наступна
правова позиція.

Визначення митної вартості
задекларованих приватним
підприємством "Галкостт" товарів за 6
(резервним) методом визначення митної
вартості не відповідає вимогам
законодавства щодо процедури
визначення митної вартості товару, що
імпортується в Україну, це призвело до
надмірної сплати позивачем до бюджету
мита та ПДВ.

Судом не прийнято до уваги твердження
митниці, що у випадку зазначення
приватним підприємством "Галкостт"
самостійно у декларації резервного
методу і визначення митним органом у
зв'язку з цим митної вартості це є
способом узгодження зобов'язання по
сплаті митних та податкових платежів,
оскільки Законом України «Про порядок
погашення зобов'язань платниками
податків перед бюджетними та
державними цільовими фондами» на
спірні правовідносини не поширюється.
Норми зазначеного Закону регулюють
правовідносини щодо узгодження
податкових зобов'язань, і не стосуються
правовідносин щодо визначення митної
вартості товару, які регулюються
Митним кодексом України.

Натомість в постанові Вищого
адміністративного суду України від 13
травня 2014 року (касаційне провадження
К/800/45654/13) суд касаційної інстанції
вказав наступне.

У правовідносинах між митницею та
декларантом право останнього є
порушеним у випадку відмови митниці в
митному оформленні товару за ціною,
вказаною позивачем, та самостійного
визначення митної вартості товару. При
цьому рішення митниці про відмову в
митному оформленні товару
здійснюється в письмовій формі. За
обставин, коли позивач самостійно
декларував митну вартість за резервним
методом, а митниця не виносила жодних
рішень не вчиняла дій або
бездіяльності, що можуть визнаватись
протиправними - підстави для захисту
прав позивача, передбачені статтею 2
КАС України, відсутні.

Також, судова колегія звертає увагу, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 лютого 2013 року (касаційне
провадження К/9991/76160/11) рішення судів
попередніх інстанцій скасовані, справу
направлено на новий судовий розгляд.
Отже застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права в
даній справі не відбулось.

Отже, наведені заявником приклади
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
не відповідають вимогам
вищезазначених норм, оскільки відсутня
обов'язкова одночасна наявність таких
складових як тотожність суб'єктного
складу учасників відносин, об'єкта та
предмета правового регулювання, умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

За вказаних обставин підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Львівській митниці
Міндоходів в задоволенні заяви про
допуск справи №2а-3884/10/1370 до
провадження для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року (касаційні провадження
К/9991/13606/12, К/9991/12333/12, К/9991/13774/12).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: