Справа № 826/11054/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., при секретарі судового
засідання Ковалівській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1до Фонду
гарантування вкладів фізичних осібпро
зобов'язання вчинити дії за участю
представників сторін:
від позивача ОСОБА_1,
від відповідача Костюков Д.І.,
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Фонду гарантування вкладів
фізичних осіб про зобов'язання
відшкодувати кошти за користуванням
вкладом (за період 05.10.2013 по 31.01.2014) ПАТ
«Комерційний банк «Даніель», а саме
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що він звернувся до
відповідача стосовно виплати коштів за
користування вкладом ПАТ «Комерційний
банк «Даніель» на підставі рішення
Печерського районного суду м. Києва від
07.04.2014, однак фонд протиправно на його
думку відмовив в отриманні коштів за
вкладом, оскільки вищевказане рішення
стосується безпосередньо ПАТ «КБ
«Даніель», чим порушено статтю 26 Закону
України «Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб».
У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
В обґрунтування своїх заперечень
відповідач зазначив, що заявлені
позовні вимоги відносяться саме до ПАТ
«КБ «Даніель» в особі уповноваженою
особи Фонду, а не сам Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб. Крім цього,
відповідач зазначає, що позивачу було
перераховане грошове відшкодування за
грн., а отже свої зобов'язання перед
позивачем Фондом вже виконано.
Представник відповідача в судовому
засіданні проти заявлених позовних
вимог заперечив та просив суд у
задоволенні позову відмовити повністю.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши
пояснення їх представників, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
07.03.2013 року між позивачем та ПАТ
«Комерційний банк «Даніель» укладено
договір строкового банківського
вкладу №Т-307-11, відповідно до якого банк
прийняв від позивача грошові кошти у
07.06.2013 по 04.10.2013.
Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 07.04.2014 року стягнуто з ПАТ
«Комерційний банк «Даніель» на користь
позивача кошти в розмірі 7066,64 грн. та
пеню в розмірі 2902,98 грн.

Відповідно до постанови Правління
Каціонального банку України від 15.04.2014
№217 «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію ПАТ
«Комерційний банк «Даніель»
виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 16.04.2014 №29 про
початок здійсненя процедури
ліквідації ПАТ «КБ «Даніель» та
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель»
провідного професіонала з питань
врегулювання неплатоспроможності
банків відділу запровадження
процедури тимчасової адміністрації та
ліквідації департаменту врегулювання
неплатоспроможності банків Фонду Ожга
Євгенія Вікторовича з 16.04.2014 по 15.04.2015.

На звернення позивача від 23.04.2014
вх.№Д-1059/14 до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, останній надав
відповідь від 20.05.2014 №09-036-2759/14, що
належні кошти позивачу було виплачено
та отримано ОСОБА_1 03.02.2014 року у ПАТ КБ
«Хрещатик». Крім цього, Фонд зазначив,
що рішення Печерського районного суду
м. Києва від 07.04.2014 стосується
безпосередньо ПАТ «КБ «Даніель», чим
порушив статтю 26 Закону України «Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб».

Даючи правову оцінку обставинам
вказаної справи, суд зважає на
наступне.

Відповідно до статті 3 Закону України
«Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб» (надалі Закон) Фонд
гарантування є установою, що виконує
спеціальні функції у сфері
гарантування вкладів фізичних осіб та
виведення неплатоспроможних банків з
ринку.

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону Фонд
гарантування розпочинає процедуру
виведення неплатоспроможного банку
з ринку та здійснення тимчасової
адміністрації в банку на наступний
робочий день після офіційного
отримання рішення Національного банку
України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних.

16.01.2014 р. постановою Правління
Національного Банку України № 14
прийнято рішення про віднесення ПАТ
«КБ «Даніель» до категорії
неплатоспроможних.

На підставі цієї постанови виконавчою
дирекцією Фонду гарантування з 17.01.2014 р.
в ПАТ «КБ «Даніель» запроваджено
тимчасову адміністрацію та призначено
уповноважену особу Фонду гарантування
на тимчасову адміністрацію в банку.

Як слідує з ч. 1 ст. 36 Закону, з дня
призначення уповноваженої особи Фонду
гарантування призупиняються всі
повноваження органів управління банку
та органів контролю. Уповноважена
особа Фонду гарантування набуває всі
повноваження органів управління банку
та органів контролю з дня початку
тимчасової адміністрації і до її
припинення.

Відповідно до приписів п. 1 та 2 ч. 5 ст. 36
Закону під час тимчасової
адміністрації не здійснюється:

- задоволення вимог вкладників та
інших кредиторів банку;

- примусове стягнення коштів та
майна банку, звернення стягнення на
майно банку, накладення арешту на кошти
та майно банку.

Частинами 1, 2, 6 статті 27 Закону
визначено, що уповноважена особа Фонду
гарантування складає перелік
вкладників та визначає розрахункові
суми відшкодування коштів за вкладами
за рахунок Фонду гарантування
відповідно до вимог цього Закону та
нормативно-правових актів Фонду
гарантування станом на день отримання
рішення про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до постанови Правління
Національного банку України № 217 від
15.04.2014 р. «Про відкликання банківської
ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ
«Даніель» виконавчою дирекцією Фонду
гарантування прийнято рішення № 29 від
16.04.2014 р. про початок здійснення
процедури ліквідації ПАТ «КБ «Даніель»
з 16.04.2014 р. та призначення уповноваженої
особи Фонду на ліквідацію банку.

За приписами ч. 1 ст. 46 Закону
уповноважена особа Фонду гарантування
від його імені виконує функції з
ліквідації банку відповідно до цього
Закону та приступає до виконання своїх
обов'язків негайно після прийняття
Фондом гарантування рішення про
призначення уповноваженої особи.

Згідно з п. З ч. 2 ст. 46 Закону з дня
призначення уповноваженої особи Фонду
гарантування на ліквідацію банку строк
виконання всіх грошових зобов'язань
банку вважається таким, що настав.

Протягом 30 днів з дня опублікування
відомостей про відкликання
банківської ліцензії, ліквідацію банку
та призначення уповноваженої особи
кредитори мають право заявити
уповноваженій особі Фонду
гарантування про свої вимоги до банку
(ч. 5 ст. 45 Закону).

Таким чином, відповідно до приписів
Закону Фонд гарантування лише
проводить виплати вкладникам за
рахунок коштів держави в порядку та у
межах встановленої Законом суми
грошової компенсації на підставі
складеного уповноваженою особою Фонду
гарантування переліку вкладників та
визначених уповноваженою особою Фонду
гарантування сум відшкодування коштів
за вкладами.

Всі передбачені Законом повноваження,
щодо неплатоспроможного банку має не
Фонд гарантування, а саме уповноважена
особа Фонду гарантування, яка діє
безпосередньо від імені
неплатоспроможного банку та "банку, що
перебуває у процедурі ліквідації (ПАТ
«КБ «Даніель»), виконуючи функції його
органів управління.

Отже, зважаючи на ці обставини позивач
повинен був звернутись безпосередньо
до ПАТ «КБ «Даніель» в особі
уповноваженої особи Фонду
гарантування.

Водночас, позивачем під час розгляду
справи додано до матеріалів справи
його звернення до уповноваженої особи
від 13.08.2014, тобто після звернення до
суду з цим позовом. (а.с.17)

Окрім цього, суд бере до уваги доводи
відповідача, що кошти за вкладом
позивачем вже отримано, а якщо позивач
вважає, що у ПАТ «КБ «Даніель» існують
непогашені зобов'язання перед ним,
відповідно до приписів діючого
законодавства він має звернутись до
уповноваженої особи Фонду
гарантування на ліквідацію ПАТ «КБ
«Даніель», а не фонду гарантування та
отримати свої кошти в порядку
черговості, встановленої
законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд
гарантування гарантує кожному
вкладнику банку відшкодування коштів
за його вкладом.

Фонд гарантування відшкодовує кошти в
розмірі вкладу, включаючи відсотки,
нараховані на день початку процедури
виведення Фондом гарантування банку з
ринку, але не більше суми граничного
розміру відшкодування коштів за
вкладами, встановленого на дату
прийняття такого рішення, незалежно
від кількості вкладів в одному банку.
Сума граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами не може бути меншою
200 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону №4452-VI,
уповноважена особа Фонду складає
перелік вкладників та визначає
розрахункові суми відшкодування
коштів за вкладами за рахунок Фонду
відповідно до вимог цього Закону та
нормативно-правових актів Фонду станом
на день прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду зазначає у
переліку вкладників суму
відшкодування для кожного вкладника,
яка розраховується виходячи із
сукупного обсягу всіх його вкладів у
банку та нарахованих процентів.
Нарахування процентів за вкладами
припиняється з дня прийняття рішення
про відкликання банківської ліцензії
та ліквідацію банку (частина 3 статті 27
Закону №4452-VI).

З наведених правових норм вбачається,
що відшкодування коштів за вкладом
здійснюється Фондом шляхом включення
такого вкладника до відповідного
реєстру.

Після введення за рішенням виконавчої
дирекції Фонду гарантування з 17.01.2014
р. тимчасової адміністрації до ПАТ
«КБ «Даніель», Фондом гарантування

було перераховане грошове
відшкодування за вкладом та відсотками
за вкладом на

користь позивача у розмірі 93 274,59 грн.,
яке позивач отримав 03.02.2014 р. у

ПАТ «КБ «Хрещатик».

Враховуючи вищевикладене, позивач не
позбавлений можливості звернутись до
уповноважена особа Фонду гарантування
на ліквідацію ПАТ «КБ «Даніель» та
отримати свої кошти в порядку
черговості, встановленої
законодавством України.

Згідно з ч.3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтується її
вимоги та заперечення крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов
до висновку про відмову в задоволені
позовних вимог в повному обсязі.

Враховуючи викладене, та керуючись
ст. ст.2, 71, 86, 97, 158-163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, -

постановив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити
в повному обсязі.

Постанову ухвалено у нарадчій кімнаті
та проголошено її вступну та
резолютивну частини у судовому
засіданні 26 серпня 2014 року

Повний текст постанови складений 02
вересня 2014 року.

Строк і порядок набрання судовим
рішенням законної сили встановлені у
статті 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо інше не
встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя
О.А. Соколова