Справа № 1324/257/12, 2а-1324/69/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/127470/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

з участю секретаря - Андрушківа І.Я.,

представника позивача - Папки Н.З.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавці Львівської області на
ухвалу судді Трускавецького міського
суду Львівської області від 26 січня 2012
року по справі № 1324/257/12 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавці Львівської області до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавці Львівської області
звернулося до суду з адміністративним
позовом до відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Львівській
області, в якому просило визнати
неправомірними дії відповідача щодо
винесення постанови від 22 листопада 2011
року ВП № 29857808 про накладення штрафу в
розмірі 680.00 грн. та скасувати вказану
постанову.

Ухвалою судді Трускавецького міського
суду Львівської області від 26 січня
2012 року вказаний позов залишено без
розгляду у зв'язку з пропуском
позивачем без поважних причин строку
звернення до адміністративного суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою,
позивач подав апеляційну скаргу, у
якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати, а справу направити для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на помилковість висновку
суду першої інстанції про відсутність
підстав для поновлення строку
звернення до суду. Зазначає, що в даному
випадку перебіг строку звернення до
суду перервався пред'явленням позову
до Львівського окружного
адміністративного суду та розпочався
заново після залишення цього позову
судом без розгляду.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги, посилаючись на
викладені в ній доводи, просив її
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча відповідача
належним чином було повідомлено про
дату, час та місце апеляційного
розгляду, що відповідно до частини 4
статті 196 Кодексу адміністративного
судочинства України не перешкоджає
розгляду справи у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача,
представника позивача, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
17 Кодексу адміністративного
судочинства України компетенція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно з частиною 1 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 85 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
скарга у виконавчому провадженні по
виконанню судових рішень на дії
(бездіяльність) державного виконавця
або начальника органу державної
виконавчої служби подається до суду,
який видав виконавчий документ. Скарги
по виконанню рішень інших органів
(посадових осіб) подаються за місцем
знаходження відповідного органу
державної виконавчої служби.

Накладення штрафу не можна вважати
дією, що вчиняється саме на виконання
судового рішення згідно виконавчого
документа.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання.

Відповідно до пункту 7 частини 2 статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження» постанови державного
виконавця про накладення штрафу є
виконавчими документами.

З огляду на викладене, юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
справи з приводу оскарження постанов
державного виконавця про накладення
штрафу, прийнятих у виконавчих
провадженнях щодо примусового
виконання усіх виконавчих документів,
незалежно від того, яким органом, у тому
числі судом якої юрисдикції, вони
видані.

Разом з тим слід зазначити, що частиною
2 статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
окружним адміністративним судам
підсудні адміністративні справи, у
яких однією зі сторін є орган державної
влади, інший державний орган, орган
влади Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Враховуючи викладене вище, а також те,
що відповідач у справі належить до
переліку осіб, визначених частиною 2
статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку щодо
підсудності даної справи окружному
адміністративному суду.

Таким чином, одержавши дану позовну
заяву, суддя згідно з вимогами статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України повинен був з'ясувати чи подана
вона з дотриманням правил предметної
підсудності та лише після цього
вирішувати питання щодо строків
звернення до адміністративного суду на
наслідків їх пропуску.

Враховуючи те, що судом першої
інстанції допущено порушення норм
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання,
відповідно до повноважень наданих
статтями 199, 204 Кодексу
адміністративного судочинства, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне скасувати ухвалу суду першої
інстанції та направити справу для
продовження розгляду до суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 199, 204, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Трускавці
Львівської області задовольнити,
ухвалу судді Трускавецького міського
суду Львівської області від 26
січня 2012 року по справі № 1324/257/12 -
скасувати, а справу за позовом
управління Пенсійного фонду України в
м. Трускавці Львівської області до
відділу державної виконавчої служби
Головного управління юстиції у
Львівській області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про накладення штрафу
направити для продовження розгляду до
суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський

Повний текст ухвали виготовлено 12
вересня 2014 року.