Справа № 820/9417/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.Справа № 820/9417/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-монтажне
управління №1" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014р.
по справі № 820/9417/14

за позовом Харківського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-монтажне
управління №1"

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів,
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-монтажне
управління №1", в якому просив суд
стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1"
(юридична адреса: 61060, м. Харків, просп. 50
річчя СРСР, 171, , МФО 320854,
рр 456 у АБ "Діамант") на користь
Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
(61022, м. Харків, Держпром, 1 під., 1 пов., к.16,
, одержувач: рр 0003,
МФО 851011, код одержувача: 37999654, УДКСУ у
Дзержинському районі м. Харкова)
адміністративно-господарські санкції
за незайняті робочі місця, призначені
для працевлаштування інвалідів, в сумі
33042,31 грн. та пені в розмірі 307,21 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні",
Порядку подання підприємствами,
установами, організаціями та фізичними
особами, що використовують найману
працю, звітів про зайнятість і
працевлаштування інвалідів та
інформації, необхідної для організації
їх працевлаштування", затвердженого
Постановою КМ України № 70 від 31.01.2007р., з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що відповідно до ч.1 ст.19
Закону України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" та
згідно форми 10-ПІ "Звіту про зайнятість
та працевлаштування інвалідів" за 2013
рік поданої відповідачем
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-монтажне
управління №1" у 2013 році становила 13
осіб, кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідно
до вимог ст. 19 Закону України „Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" становить 1 особу

Відповідно до листа Харківського
міського центру зайнятості від 28.05.2014
року за № ХМЦЗ-03-1509-22/14, Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1"
звіти за формою 3-ПН для
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями до центру
зайнятості протягом 2013 року не
надавались при наявності вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Отже, відповідачем протягом 2013 року не
було належним чином виконано обов'язок
щодо своєчасного та повного
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
його підприємстві та потребу у
направленні йому центром зайнятості
інвалідів для працевлаштування в
період з січня по вересень 2013 року.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що саме
з вини відповідача, який своєчасно не
повідомляв центр зайнятості про
наявність вакансій для інвалідів,
інваліди не були направлені для
працевлаштування до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1" у
2013 році з січня по вересень 2013 року, що
суд оцінює як неналежне виконання
відповідачем норм ст.ст. 18, 19, 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні".

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" № 875-ХІІ від
21.03.1991р., забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Згідно із ч. 3 ст. 18-1 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" державна служба
зайнятості здійснює пошук підходящої
роботи відповідно до рекомендації
МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації
та знань, з урахуванням його побажань.

Системний аналіз вищевказаних норм
свідчить, що обов'язок підприємства
щодо створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця. Такий обов'язок
покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині першій ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні".

Однак, на підприємство покладається
обов'язок створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів та
інформувати про таку кількість
створених робочих місць органи
працевлаштування інвалідів.

Частиною 1 статтею 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" встановлений
норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у розмірі
чотирьох відсотків середньо облікової
чисельності штатних працівників
облікового складу за рік, а якщо працює
від 8 до 25 чоловік -у кількості одного
робочого місця. Відповідно до ч.3 ст. 19
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Судом встановлено, що відповідно до ч.1
ст.19 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" та згідно форми 10-ПІ "Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів" за 2013 рік поданої
відповідачем середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1" у
2013 році становила 13 осіб, кількість
інвалідів - штатних працівників, які
повинні працювати на робочих місцях,
створених відповідно до вимог ст. 19
Закону України „Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
становить 1 особу.

Відповідно до п. 2 "Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування",
затвердженого Постановою КМ України N 70
від 31.01.2007р. інформацію про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом.

Як вбачається із звіту по формі № 10-ПІ,
наданого відповідачем до Харківського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, у
відповідача протягом 2013 року інваліди
працювали у кількості 1 особи, про що
зазначено на зворотному боці звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік. Але інвалід ОСОБА_1
працював в 2013 році 4 місяці, оскільки
був прийнятий на роботу 04.09.2013 року.

Згідно з п.п. 3.2.5. п. 3.2. Наказу Державного
комітету статистики України від
28.09.2005р. № 286 "Про затвердження
Інструкції зі статистики кількості
працівників", середньооблікова
кількість штатних працівників за
період з початку року (у тому числі за
квартал, півріччя, 9 місяців, рік)
обчислюється шляхом підсумовування
середньооблікової кількості штатних
працівників за всі місяці роботи
підприємства, що минули за період з
початку року до звітного місяця
включно, та ділення одержаної суми на
кількість місяців у цьому періоді,
тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12.

Судом встановлено, що
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність, виходячи з наступного:
січень 2013 - 0*31/31= 0; лютий 2013-0*28/28=0;
березень 2013 -0*31/31=0; квітень 2013 - 0*30/30 = 0;
травень 2013-0*31/31=0; червень 2013 - 0*30/30 = 0;
липень 2013-0*31/31=0; серпень 2013 - 0*31/31= 0;
вересень 2013 - 1*27/30 = 0,9=1; жовтень 2013- 1*31/31=1;
листопад 2013 - 1*30/30 = 1; грудень 2013 - 1*31/31 =1.

Таким чином, середньооблікова
кількість штатних працівників, яким
відповідно до чинного законодавства
встановлена інвалідність складає
(0+0+0+0+0+0+0+0+1+1+1+1)/12=4/12=0,33=0

Згідно з Наказу Державного комітету
статистики України від 28.09.2005р. № 286 "Про
затвердження Інструкції зі статистики
кількості працівників" округлення
результатів обчислень для
відображення у формах державних
статистичних спостережень з праці
здійснюється за правилом парної цифри.
Округлюються цифри поступово справа
наліво: якщо остання значуща цифра
менше або дорівнює "4", вона
відкидається; якщо - більше або
дорівнює "6", найближча ліворуч від неї
цифра збільшується на одиницю. Якщо
остання значуща цифра "5", найближча
ліворуч від неї цифра збільшується на
одиницю, якщо вона непарна, а парна
залишається без змін.

Таким чином, показник 0,33 округлюється
до 0, тобто дані зазначені у звіті за
формою № 10- ПІ, наданому відповідачем
до Харківського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
не відповідає вимогам законодавства.

Отже, враховуючи вимоги Наказу
Державного комітету статистики
України від 28.09.2005р. № 286 "Про
затвердження Інструкції зі статистики
кількості працівників"
середньооблікова чисельність
інвалідів, які працювали на
підприємстві протягом 2013 року
становить 0 осіб.

Проаналізувавши положення Закону
України №875-ХІІ, колегія суддів
зазначає, що на підприємство покладено
обов'язок щодо подачі до державної
служби зайнятості інформацію,
необхідної для організації
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до листа Харківського
міського центру зайнятості від 28.05.2014
року за № ХМЦЗ-03-1509-22/14, Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1"
звіти за формою 3-ПН для
працевлаштування осіб з обмеженими
фізичними можливостями до центру
зайнятості протягом 2013 року не
надавались при наявності вакантних
робочих місць для працевлаштування
інвалідів.

Натомість, відповідачем протягом 2013
року не було належним чином виконано
обов'язок щодо своєчасного та повного
інформування центру зайнятості про
наявність вільних робочих місць на
його підприємстві та потребу у
направленні йому центром зайнятості
інвалідів для працевлаштування в
період з січня по вересень 2013 року.

Слід також відзначити, що жодним
нормативно правовим актом, регулюючим
спірні правовідносини не встановлено
залежність суми адміністративно -
господарських санкцій за незайняті
робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів від
кількості поданих до служби зайнятості
звітів за формою 3-ПН. В даному випадку
враховуються лише обставини щодо
виконання обов'язку своєчасного та
повного інформування уповноважених
органів про наявність вказаних
вакансій.

Вказаний висновок узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеною в ухвалі по
справі №К-13265/10 та ухвалі по справі
№К-862/10.

Зважаючи на встановлені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що саме з вини відповідача, який
своєчасно не повідомляв центр
зайнятості про наявність вакансій для
інвалідів, інваліди не були направлені
для працевлаштування до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1" у
2013 році з січня по вересень 2013 року, що
суд оцінює як неналежне виконання
відповідачем норм ст.ст. 18, 19, 20 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні".

Статтею 20 Закону "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні "
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Згідно звіту форми 10-ПІ "Звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів " за 2013 рік фонд оплати праці
штатних працівників товариства
складає 859100,00 грн., середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу становила 13 осіб,
таким чином середньорічна заробітна
плата штатного працівника склала за
рік 66084,62 грн., тобто сума коштів
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Будівельно-монтажне
управління №1" складає 33042,31 грн.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк ( ч. 2 ст. 20
Закону "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні ")

Сплату адміністративно-господарських
санкцій і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до закону за
рахунок прибутку, який залишається в їх
розпорядженні після сплати всіх
податків і зборів (обов'язкових
платежів) ( ч. 3 ст. 20 Закону "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні ")

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.238 Господарського
кодексу України, за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Стаття 218 ГК України передбачає, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Порядок нарахування пені та її сплати
затверджений наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 15 травня 2007 року № 223.

Пунктом 2.1 вказаного Порядку органом
контролю визнані територіальні
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів.

Механізм нарахування пені визначений
пунктом 3 Порядку нарахування пені та
її сплати та передбачає наступне:
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені у
розмірі 120 відсотків річної облікової
ставки Національного банку України за
кожен календарний день прострочення
(наведених у постановах Правління
Національного банку України), що діяла
на момент сплати, нарахованої на повну
суму недоїмки за весь її строк;
одноденний розмір пені при розрахунку
округлюється до другого знака після
коми в загальному порядку
арифметичного округлення; пеня на пеню
не нараховується; документами, що
підтверджують невиконання нормативу
по працевлаштуванню інвалідів, є звіт
за формою 10-ПІ (річна) "Звіт про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів", затверджений наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 10 лютого 2007 року №
42, зареєстрований в Міністерстві
юстиції України 13 лютого 2007 року за №
117/13384, рішення суду, акт перевірки
відділенням Фонду роботодавця;
нарахування пені як роботодавцем, так і
органом контролю здійснюється з
наступного дня граничного строку
сплати адміністративно-господарських
санкцій по день сплати включно (тобто з
16 квітня наступного за роком, у якому
відбулося порушення нормативу); у
поданій позовній заяві за невиконання
нормативу щодо працевлаштування
інвалідів до відповідної судової
інстанції відділення Фонду розраховує
суму пені на дату її подання; пеня
сплачується роботодавцями за рахунок
прибутку, що залишається після сплати
всіх податків і зборів (обов'язкових
платежів). У разі відсутності коштів
стягнення пені може бути звернено на
майно роботодавця в порядку,
передбаченому частиною п'ятою статті 20
Закону.

Таким чином, за порушення термінів
сплати адміністративно-господарських
санкцій за невиконання нормативу
робочих місць для інвалідів позивачем
у визначеному законодавством порядку
та розмірах нарахована пеня за період з
16.04.2014 року по 16.05.2014 року в сумі 307,21
грн., згідно розрахунку суми позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідач не надав до суду доказів
щодо сплати боргу та вжиття заходів
щодо своєчасного та повного
інформування про наявність вакансій
для працевлаштування інвалідів органи
працевлаштування.

За таких обставин, колегія суддів
вважає вірним висновок суду першої
інстанції про те, що позов є доведеним і
таким, що підлягає задоволенню в
повному обсязі.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014 року
по справі № 820/9417/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будівельно-монтажне управління №1"
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 19.06.2014р.
по справі № 820/9417/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.