Справа № 826/10495/14
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
в порядку письмового провадження
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Дієса» доІнспекції
з питань захисту прав споживачів у
Волинській областіпро визнання дій
протиправними та скасування постанови
Суддя: Кротюк О.В.
Обставини справи:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулося Товариство з
обмеженою відповідальністю «Дієса» з
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів у Волинській області
та просить суд:
- визнати протиправними дії посадових
осіб Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Волинській області при
проведенні позапланової перевірки
магазину ТОВ «Дієса» за адресою:
м.Луцьк, вул. Кравчука, 23;
- скасувати постанову №086 від 28.04.2014 про
накладення штрафних санкцій.
Відповідач проти позову заперечив з
підстав, викладених письмово, та просив
розглядати справу за своєї
В порядку ч.6 ст. 128 КАС України судом
ухвалено про розгляд справи в порядку
письмово провадження.
Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, заслухавши
пояснення представника сторони,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів у Волинській області було
проведено року виїзну позапланову
перевірку характеристик продукції у
магазині «Ельдорадо» (м. Луцьк, вул.
Кравченка,23), що належить ТОВ «Дієса»
про що складено акт перевірки від 27.12.2013
року № 001238 (далі - Акт перевірки).
За наслідком перевірки відповідачем
було винесено рішення у формі
постанови про накладення стягнень № 086
від 28 квітня 2014р у формі штрафу в
загальній сумі 145155,92грн. (далі -
оскаржуване рішення).
Стаття 161 КАС України встановлює, що під
час прийняття постанови суд вирішує,
1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.
У відповідності до положень частини 1
статті 69 КАС України доказами в
адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
Згідно положень статті 86 КАС України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.
Як вбачається з письмових пояснень
представника відповідача, матеріалів
справи штраф накладений за відсутність
необхідної доступної достовірної та
своєчасної інформації про продукцію;
реалізацію продукції що не відповідає
вимогам нормативних документів;
реалізацію продукції, що підлягає
обов'язковій сертифікації в Україні
але у документах, згідно з якими її
передано на реалізацію, відсутні
реєстраційні номери сертифікатів
У відповідності до положень ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
встановлено, що 1. У разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за:
- реалізацію продукції, що не
відповідає вимогам нормативних
документів, - у розмірі п'ятдесяти
відсотків вартості виготовленої або
одержаної для реалізації партії товару
- реалізацію продукції, що
підлягає обов'язковій сертифікації в
Україні, але у документах, згідно з
якими її передано на реалізацію,
відсутні реєстраційні номери
сертифіката відповідності або
свідоцтва про визнання відповідності, -
у розмірі п'ятдесяти відсотків
вартості одержаної для реалізації
партії товару, виконаної роботи,
наданої послуги (п.3 ч.1 статті);
- відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію - у розмірі
тридцяти відсотків вартості одержаної
для реалізації партії товару,
виконаної роботи, наданої послуги (п.7.
Так, Актом перевірки було встановлено
відсутність достовірної та наочної
інформації про місцезнаходження
виробника, дату виготовлення, що не
відповідає нормативним вимогам по
маркуванню, відсутні відомості про
вміст шкідливих для здоров'я речовин
гарантійні талони видаються
невідповідного зразка з відсутністю
відомостей про ремонтну організацію,
відсутня попереджувальна інформація
щодо використання товару в приміщеннях
з відсутнім заземлювальним проводом, в
документах згідно якими товар передано
на реалізацію відсутні реєстраційні
номери сертифікатів відповідності.
Відомості про сертифікацію відсутні.
У відповідності до положень ч.17 ст. ЗУ
"Про державний ринковий нагляд і
контроль нехарчової продукції" (№2735-VI
від 02.12.2010) за результатами перевірки
характеристик продукції посадова
особа, яка здійснює ринковий нагляд,
складає акт відповідно до вимог Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".
Частиною 6 ст.7 "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" передбачено,
що посадова особа органу державного
нагляду (контролю) зазначає в акті стан
виконання вимог законодавства
суб'єктом господарювання, а в разі
невиконання - детальний опис
виявленого порушення з посиланням на
відповідну вимогу законодавства. В
останній день перевірки два примірники
акта підписуються посадовими особами
органу державного нагляду (контролю),
які здійснювали захід, та суб'єктом
господарювання або уповноваженою ним
особою, якщо інше не передбачено
законом. Якщо суб'єкт господарювання не
погоджується з актом, він підписує акт
із зауваженнями. Зауваження суб'єкта
господарювання щодо здійснення
державного нагляду (контролю) є
невід'ємною частиною акта органу
державного нагляду (контролю).
Як вбачається зі змісту Акту перевірки
року заперечення до нього є загальними.
Тобто такі заперечення не містять
свого змісту по суті, а саме: в чому
конкретно не відповідають вимогам
закону та фактичним обставинам справи
наведені у Акті перевірки порушення та
якими наявними на час перевірки
доказами (в т.ч. документами)
спростовувалися доводи перевіряючих
осіб суб'єктом господарювання.
На думку суду, враховуючи положення ч.6
ст.7 "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", заперечення
повинні бути конкретними щодо
встановлених порушень з посиланням на
документи, фактичні обставини.
Оскільки вказане буде належним
способом доведення наявності або
відсутності обставин порушення та
наявних на час перевірки доказів, які
можуть бути в подальшому використані
сторонами в порядку адміністративного
або судового оскарження рішення
суб'єкта владних повноважень.
Жодного переліку документів з
реквізитами щодо декларацій та
сертифікатів відносно продукції у Акті
перевірки позивачем не зазначено, що
свідчить про їх відсутність на момент
провадження перевірки.
Як випливає з Акту перевірки жодних
обставин по суті щодо спростування
фактів порушення представником
магазину не зазначено.
Не є забороненим законом суб'єкту
господарювання використовувати
засоби технічного фіксування обставин
як-от: відео- чи фотозйомкою. Проте для
доведення зв'язку технічного
фіксування фактичних обставин з
обставинами встановленими актом
перевірки, про це має бути зазначено у
цьому акті. У Акті перевірки відомості
щодо фото фіксації з боку суб'єкта
господарювання обставин перевірки
відсутні. Натомість наявні відомості
щодо здійснення фото фіксації порушень
перевіряючи ми особами. Копії
фотознімків долучено до матеріалів
справи якими підтверджуються
Судом, керуючись положеннями 6 ст.7 "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" та ч.1. ст. 69, ч.1 та 4 ст.70 КАС
України, не можуть бути прийняті як
належні і допустимі докази у вигляді
фотознімків позивача продукції,
оскільки з них неможливо встановити як
достовірну дату, час і місце (по
відношенню до порушень, зазначених у
Акті перевірки) свого здійснення, так і
приналежність зображень тієї
побутової техніки, відносно якої
встановлено порушення.
Інших належних і допустимих доказів,
які спростовують обставини, викладені
у Акті перевірки позивачем не надано.
Судом також не приймаються доводи щодо
техніки, яка була виставлена в магазині
як така, що не продається, оскільки
належних доказів цим обставинам не
наведено. Навпаки фотографічні
відомості відповідача про продукцію та
її ціну спростовують такі доводи
інформаційно-консультаційних служб
позивача не усувають вимог
законодавства щодо змісту і обсягу
відомостей, які повинні бути
відображенні на товарі, що
пропонується до продажу.
З огляду на це, суд дійшов висновку про
правомірність оскарженого рішення про
Покликання позивача на порушення
проведення перевірки судом не
приймаються, скільки як випливає з Акту
перевірки остання є позаплановою і
здійснена на підставі наказу від 27.11.2013
№ 630-П та направленні від 27.11.2013 року №
001238 за участю директора магазину
позивача Клебан А.І. Вказане відповідає
вимогам ст.7 Закону "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" (№877-V від
05.04.2007). Отже дії відповідача щодо
проведення перевірки є правомірними.
Щодо строків звернення до суду суд
Згідно частини 4 ст. 99 КАС України
встановлено, що якщо законом
передбачена можливість досудового
порядку вирішення спору і позивач
скористався цим порядком, то для
звернення до адміністративного суду
встановлюється місячний строк, який
обчислюється з дня, коли позивач
дізнався про рішення суб'єкта владних
повноважень за результатами розгляду
його скарги на рішення, дії або
бездіяльність суб'єкта владних
У відповідності до положень ст. 1 Закону
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" (№877-V від 05.04.2007) державний
нагляд (контроль) - це діяльність
уповноважених законом центральних
органів виконавчої влади, їх
територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування (далі - органи
державного нагляду (контролю)) в межах
повноважень, передбачених законом,
щодо виявлення та запобігання
порушенням вимог законодавства
суб'єктами господарювання та
забезпечення інтересів суспільства,
зокрема належної якості продукції,
робіт та послуг, прийнятного рівня
небезпеки для населення, навколишнього
природного середовища.
Статтею 2 Закону "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" визначено
сфери відносин на які цей закон не
поширюється. Відносини у сфері як
державного ринкового нагляду і
контролю нехарчової продукції, так
правових та організаційних засад
введення в обіг в Україні нехарчової
продукції і забезпечення її
безпечності в цьому переліку відсутні.
Суб'єкт господарювання має право
звернутися до відповідного
центрального органу виконавчої влади
або до суду щодо оскарження рішень
органів державного нагляду (контролю)
(ст.21 вказаного вище закону).
Згідно підпункту 23 п. 6 "Положення про
Державну інспекцію України з питань
захисту прав споживачів" (затверджено
указом Президента України № 465/2011 від
13.04.2011) Держспоживінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, скасовувати розпорядчі
документи своїх територіальних
органів (припис, розпорядження, рішення
адміністративно-господарських
санкцій), а також винесені ними
постанови про накладення
адміністративних стягнень.
Враховуючи вищенаведене, повноваження
Державної інспекції України з питань
захисту прав споживачів, суд
погодиться з доводами позивача щодо
його звернення в місячний строк після
закінчення процедури досудового
вирішення спору відносно рішення про
накладення штрафних санкцій.
Закінчення такої процедури фактично
оформлено листом Держспоживінспекції
України від 17.06.2014 року.
Зважаючи на вимоги ч. 3 ст.4 Закону
України «Про судовий збір» позивачем
при поданні позову за майнову вимогу
сплачено 290,31 грн.
Згідно з вказаною нормою, під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.
З огляду на те, що позовні вимоги, у т.ч.
майнова, задоволенню не підлягають,
решта суми судового збору підлягає
стягненню з позивача.
Керуючись ст. 9, 71, 159, 163 КАС України,
Окружний адміністративний суд міста
В задоволенні адміністративного
Стягнути решту суми судового збору з
Державного бюджету України в розмірі
2612 (дві тисячі шістсот дванадцять) грн.
81 коп., зарахувавши їх за реквізитами
Окружного адміністративного суду
міста Києва для сплати судового збору.
Постанова набирає законної сили в
порядку і строки, встановлені ст. 254 КАС
України. Постанова може бути оскаржена
до Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги в порядку і строки,
встановлені ст.186 КАС України.

Суддя
О.В. Кротюк