Справа № К/9991/65939/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/65939/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши у порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя про
стягнення недоплаченої суми допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на постанову Гагарінського
районного суду м.
Севастополя від 2 лютого 2011 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 20 вересня
2011 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини та є застрахованою особою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
тому відповідно до статті 43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку як
застрахована особа у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.
Проте управління праці та соціального
захисту населення Гагарінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя проводило нарахування та
виплату вказаної допомоги в меншому
розмірі. Просила визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
невиплати позивачу щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі не менше прожиткового
мінімуму, встановленого для осіб, які
тимчасово втратили працездатність;
стягнути з відповідача на користь
позивача недоплачену суму щомісячної
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 1 квітня 2010 року по 31 грудня 2010
року в розмірі 5255 грн.

Постановою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 2 лютого 2011 року
в задоволенні позову ОСОБА_1
відмовлено.

Ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 залишено без задоволення, а
постанову Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 2 лютого 2011 року
- без змін.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судами неповне з'ясування обставин, які
мають значення у справі, та порушення
норм чинного матеріального
законодавства, що призвело до
неправильного вирішення даного спору,
позивач просить скасувати рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
та ухвалити нове судове рішення, яким
задовольнити її позов повністю.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, та є
застрахованою особою в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, тому має
право на виплату допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку. Згідно довідки управління праці
та соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя від 27
вересня 2010 року позивачу щомісячно з
квітня 2010 року виплачується допомога
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі 130 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій,
відмовляючи в задоволенні позовних
вимог про зобов'язання перерахувати та
виплати недоплачену суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за 2010 рік, зазначили, що
зазначені правовідносини врегульовані
статтею 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»,
положення якого неконституційними не
визнавалися.

Проте такий висновок судів попередніх
інстанцій не ґрунтується на
правильному застосуванні норм
матеріального права.

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28
грудня 2007 року № 107-VI - правовідносини
щодо виплати допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» від
21 листопада 1992 року № 2811-ХII, дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Статтею 15 Закону № 2811-ХII
було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Згідно зі статтею 43 Закону № 2240-III
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40- 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року - статті
13, 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас частиною третьою статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 саме
на виконання Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(пункт 1 Порядку). Нові акти Уряду на
виконання статті 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не приймалися.

Крім того, за змістом пункту 17 цього
Порядку право на виплату допомоги
мають особи, зазначені в статті 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», яка на час виникнення
спірних відносин поширювала свою дію
щодо виплати допомоги лише на
незастрахованих осіб.

За таких обставин колегія суддів
дійшла висновку, що на відносини щодо
виплати допомоги застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особі поширюються норми спеціального
закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»), а тому застосування
судами попередніх інстанцій до таких
правовідносин положень Закону України
про Державний бюджет України на 2010 рік
та Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, є помилковим.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Оскільки обставини справи встановлені
повно і правильно, але суди першої та
апеляційної інстанцій порушили норми
матеріального права, судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
підлягають скасуванню з ухваленням
нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 2 лютого 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 20 вересня 2011 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
період з 1 квітня 2010 року по 31 грудня 2010
року в розмірі, визначеному статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року №
2240-III, виходячи з розміру прожиткового
мінімуму на одну особу в розрахунку на
місяць, встановленому статтею 52 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року № 2154-VI, з
урахуванням проведених виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.