Справа № 2а/0570/11328/12
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/25615/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Калашнікової О.В. Васильченко Н.В.
Леонтович К.Г. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за касаційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Донецькій області на
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року у справі за позовом Державного
підприємства "Донецька залізниця" до
Державної фінансової інспекції в
Донецькій області про скасування
вимоги, -

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство "Донецька
залізниця" звернулось в суд з позовом
до Державної фінансової інспекції в
Донецькій області про скасування
вимоги від 30.07.2012 року № 28-13/1344.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
висновки акту ревізії від 15.06.2012 року №
28-28/24, на підставі якого була прийнята
спірна вимога від 30.07.2012 року № 28-13/1344, є
безпідставними та необґрунтованими, а
вимога прийнята без урахування
фактичних обставин справи та в
порушення приписів діючого
законодавства.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 21 лютого 2013
року у задоволені позовних вимог
відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року рішення суду першої інстанції
скасоване, позовні вимоги задоволено,
скасовано вимогу Слов'янської
об'єднаної державної фінансової
інспекції в Донецькій області від
30.07.2012 року № 28-13/1344.

Не погоджуючись з оскаржуваним судовим
рішенням, Державна фінансова інспекція
в Донецькій області звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, у якій просить
його скасувати та залишити в силі
рішення суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
проаналізувавши правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, на виконання
постанов Краснолиманського міського
суду № 0530/2777/2012 від 08.05.2012 року та №
0530/2809/2012 від 11.05.2012 року, прийнятих в
рамках кримінальної справи,
відповідачем проведено позапланову
виїзну ревізію з окремих питань
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства "Донецька
залізниця Державного підприємства
"Донецька залізниця" та його
структурних підрозділів Дорожньої
майстерні станції Ступки за період з
21.08.2008 року по 29.02.2012 року та
Костянтинівської дистанції колії за
період з 10.06.2008 року по 31.12.2011 року, за
результатами якої 15.06.2012 року
складено акт ревізії № 28-28/24.

Згідно з актом ревізії відповідачем
встановлено допущене позивачем
порушення, а саме: невідображення в
обліку дебіторської заборгованості та
неотримання коштів в розмірі 168580 грн.
за передане в оренду ТОВ "Прогресс"
державне майно (15 під'їзна колія
довжиною 255,7 метрів по ст. Дружківка,
яка числиться на балансі
Костянтинівської дистанції колії), без
оформлення договірних відносин за
період з 10.06.2008 року по 31.12.2011 року.

На підставі вказаного акту ревізії
фінансовим органом винесено 30.07.2012
року вимогу № 28-13/1344 щодо усунення
виявлених ревізією порушень, а саме:
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за недоотриману
орендну плату, провести роботу з
орендарем для отримання несплачених
коштів у сумі 168,58 тис. грн.. В іншому
випадку стягнути з осіб, винних у
неотриманні орендної плати, шкоду у
порядку і розмірі, встановленому
статтями 130-136 Кодексу законів про
працю України.

В акті ревізії зазначено, що на
підставі договору № 2/24 від 10.06.2008 року,
укладеного між позивачем в особі
Краснолиманської дирекції залізничних
перевезень та ТОВ "Прогрес" проводиться
подача, розташування та збирання
вагонів з під'їзної колії № 15 станції
Дружківка Державного підприємства
"Донецька залізниця" і обслуговується
локомотивом дороги.

На думку фінансового органу ТОВ
"Прогрес" користується колією № 15 та
земельним полотном під нею без
укладання договору оренди, чим
порушено пункт 1.7 Правил
обслуговування залізничних під'їзних
колій (статті 12, 64-77 Статуту),
затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 року № 644
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 24.11.2000 року за № 875/5096.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що спірний об'єкт, а саме, під'їзна
залізнична колія, що фактично
знаходиться в оренді ТОВ "Прогрес", є
продовженням колії 15 станції
Дружківка, що належить "Укрзалізниці"
та орендується в Костянтинівській
дистанції колії Державного
підприємства "Донецька залізниця",
примикає стрілкою № 25 до колії № 9
станції Дружківка. Вказаний об'єкт,
відповідно пункту 4.2 Положення про
Костянтинівську дистанцію колії
Державного підприємства "Донецька
залізниця" є складовою частиною майна
позивача і перебуває на відособленому
балансі Костянтинівської дистанції
колії.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов, суд
апеляційної інстанції виходив з того,
що при винесенні спірної вимоги №
28-13/1344 від 30.07.2012 року відповідач діяв не
на підставі, не в межах повноважень та
ні у спосіб, що передбачені
законодавством.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України не
погоджується з висновками суду
апеляційної інстанції, виходячи з
наступного.

Згідно зі статтею 71 Статуту залізниць
взаємовідносини залізниці з
підприємством, порядок і умови
експлуатації залізничних під'їзних
колій визначаються договором, в якому
має бути обумовлений зміст взаємних
зобов'язань сторін з урахуванням
особливостей експлуатаційної роботи
на під'їзній колії.

Відповідно до пункту 1.7 Правил
обслуговування залізничних під'їзних
колій, затверджених наказом Мінтрансу
України від 21.11.2000 року № 644, залізниці
за погодженням з "Укрзалізницею" можуть
на прохання підприємств передавати їм
в оренду залізничні колії, які за
умовами обслуговування і використання
прирівнюються до під'їзних колій, що
належать підприємствам. Передача таких
колій в оренду здійснюється згідно з
нормами Закону України "Про оренду
державного та комунального майна" і
оформлюється договором між залізницею
та орендарем. У договорі
встановлюються розміри орендної плати,
умови і строки її внесення та інші
умови згідно з чинним законодавством.
На підставі цього договору і на термін
його дії укладається договір про
подачу та забирання вагонів.

Поточне утримання цієї колії
здійснюється згідно з договором за
рахунок орендаря. Сума витрат на
поточне утримання колії визначається
залізницею за калькуляцією витрат.

Таким чином, законодавчо визначена
необхідність оформлення відносин, що
виникають з користування залізничними
коліями, які за умовами обслуговування
і використання, прирівнюються до
під'їзних колій, договорами оренди за
погодженням з "Укрзалізницею".

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що на підставі договору
№2/24 від 10.06.2008 року на подачу та
забирання вагонів проводиться подача
розташування та збирання вагонів з
під'їзної колії №15 станції Дружківка
Державного підприємства "Донецька
залізниця" і обслуговується
локомотивом дороги.

Відповідно вимог договору, кордоном
під'їзної колії є знак "Кордон під'їзної
колії" встановлений на відстані 380
метрів від граничного стовпчика
стрілки №19.

Розвернута довжина під'їзної колії
складає 255, 7 метрів погонних.

Договір укладений строком на 5 років з
04.08.2008 року по 03.08.2013р. включно.

Договір підписаний начальником
Краснолиманської дирекції залізничних
перевезень А.М.Яковенко та директором
ТОВ "Прогрес" А.Н. Меликбегян А.Н.

Відповідно до Відомості під'їзної
колії форми ДУ - 41б затвердженою
наказом Укрзалізниці від 22.12.2005 року
№428-Ц користувачем під'їзної колії є
ТОВ "Прогрес".

Крім того, для перевірки надані
документи, які підтверджують, що з
червня 2008 року ТОВ "Прогрес"
користується 15 колією
Костянтинівської дистанції колії.

Для ревізії зазначеного питання
використані завірені копії документів
які долучені до кримінальної справи
№03-5357, а саме: Інструкція про порядок
обслуговування і організацію руху на
під'їзної колії ТОВ "Прогрес" які
примикають до станції Дружківка
Донецької залізниці; виписка з ТРА
станції Дружківка; відомість під'їзної
колії ТОВ "Прогрес" ДУ-41б; договір на
подачу та забирання вагонів ТОВ
"Прогрес" №2/24 від 10.06.2008 року; лист
начальника станції Дружківка
Державного підприємства "Донецька
залізниця" відповідно до якого
локомотиви Державного підприємства
"Донецька залізниця" подавались та
забирались для ТОВ "Прогрес" на колію
№15 з 10.06.2008 року по 31.12.2011 року.

Договір оренди з ТОВ "Прогрес" на
користування колією №15 та земельним
полотном під нею Залізницею не
укладався. Плата за оренду залізничної
колії №15 розташованої по ст.Дружківка,
балансоутримувачу Костянтинівській
дистанції колій не надходила.

В ході перевірки, орендна плата
розрахована у відповідності з
Методикою розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу, затвердженою постановою
Кабінету Міністрів України від 04.10.1995
року №786.

Сума орендної плати визначена виходячи
із експертної оцінки вартості майна (15
під'їзної колії довжиною 255,7 метрів)
визнаної станом на 01.06.2008 року.

Загальна сума недоотриманої орендної
плати за період червень 2008 - грудень 2011
року становить 168 585,98 грн.

Як зазначено вище, під'їздна залізнична
колія, що фактично знаходиться в оренді
ТОВ "Прогрес" є продовженням колії 15
станції Дружківка, що належить
"Укрзалізниці" та орендується в
Костянтинівській дистанції колії
Державного підприємства "Донецька
залізниця", примикає стрілкою № 25 до
колії № 9 станції Дружківка та
відповідно до пункту 4.2 Положення про
Костянтинівську дистанцію колії
Державного підприємства "Донецька
залізниця" є складовою частиною майна
позивача і перебуває на відособленому
балансі Костянтинівської дистанції
колії.

Статтею 4 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
встановлено, що не можуть бути
об'єктами оренди об'єкти державної
власності, що мають загальнодержавне
значення і не підлягають приватизації
відповідно до частини другої статті 5
Закону України "Про приватизацію
державного майна" (крім пам'яток
культурної спадщини, нерухомих
об'єктів, які знаходяться на території
історико-культурних заповідників), а
також об'єкти, включені до переліку
об'єктів права державної власності, що
не підлягають приватизації,
затвердженого Законом України "Про
перелік об'єктів права державної
власності, що не підлягають
приватизації", які випускають
підакцизну продукцію, крім цілісних
майнових комплексів, які випускають
підакцизну продукцію, переданих в
оренду до набрання чинності Законом
України "Про внесення змін до Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" від 29 червня 2004
року.

Згідно з статтею 5 Закону України "Про
приватизацію державного майна"
приватизації не підлягають об'єкти, що
мають загальнодержавне значення, а
також казенні підприємства.
Загальнодержавне значення мають
магістральні залізничні лінії
загального користування та розміщені
на них технологічні споруди,
передавальні пристрої, що
безпосередньо використовуються для
забезпечення процесу перевезень, а
саме: залізничні станції та колії
загального користування, тягові
підстанції, контактна мережа та інші
пристрої технологічного
електропостачання, системи
сигналізації, централізації,
блокування та управління рухом
поїздів, об'єкти і майно, призначені
безпосередньо для виконання
аварійно-відновлювальних робіт.

Тобто вбачається, що спірне майно за
своїми технічними та правовими
характеристиками є саме під'їзною
колією.

Крім того, в матеріалах справи наявна
копія вироку Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19.11.2012 року у справі №0527/7182/2012,
відповідно до якого ОСОБА_6 визнано
винним в скоєнні злочину,
передбаченому частиною першою статті
367 Кримінального кодексу України, в
якому зазначено, що в період з 10.06.2008
року по 11.06.2010 року ОСОБА_6, являючись
посадовою особою Державного
підприємства "Донецька залізниця"
здійснив порушення чинного
законодавства, а саме в результаті
неналежного виконання своїх
обов'язків, без укладення договору
оренди з ТОВ "Прогрес", надав останньому
право користуватись ділянкою
залізничної колії № 15, чим завдав
Державному підприємству "Донецька
залізниця" на суму 168 585,98 грн.

Вирок Костянтинівського
міськрайонного суду Донецької області
від 19.11.2012 року у справі №0527/7182/2012 не
оскаржувався та набрав законної сили,
вказаний факт не спростовувався
представниками сторін під час судового
розгляду.

Таким чином, факт не укладання договору
встановлений судовим рішенням, що
набрало законної сили.

Відповідно до статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

З огляду на наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в Донецькій області
задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2013
року скасувати.

Залишити в силі постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 21
лютого 2013 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, і
може бути переглянута Верховним Судом
України, у строк та у порядку,
визначеними статтями 237 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Судді:

з оригіналом згідно: помічник судді
А.О. Кулеша