Справа № 826/10809/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2014 року 10:20
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Кузьменка В.А., за
участю секретаря Калужського Д.О.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПриватного акціонерного
"ПРОСТО-страхування"доНаціональної
комісії, що здійснює регулювання у
сфері фінансових послугпроскасування
розпорядженняОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Приватного акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" (далі по тексту -
позивач, ПрАТ "ПРОСТО-страхування")
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Національної комісії, що здійснює
регулювання у сфері фінансових послуг
(далі по тексту - відповідач,
Нацкомфінпослуг), в якому просить
скасувати рішення відповідача та
визнати нечинним розпорядження від 03
липня 2014 року №2020.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13 серпня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
В судовому засіданні 21 серпня 2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, представник відповідач
проти задоволення позовних вимог
заперечив; сторонами заявлено спільне
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження.
Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України особа, яка бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Враховуючи викладене, суд ухвалив
здійснити розгляд справи у порядку
письмового провадження.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
Відповідно до розпорядження
Нацкомфінпослуг від 03 липня 2014 року
№2020 "Про застосування заходу впливу до
Приватного акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" постановлено:
приписати ПрАТ "ПРОСТО-страхування"
вжити заходів для недопущення порушень
законодавства про фінансові послуги,
зазначених в підпунктах 2.1 та 2.2 пункту 2
констатуючої частини цього
розпорядження, та повідомити
Нацкомфінпослуг про виконання з
наданням підтверджуючих документів у
термін до 01 серпня 2014 року; приписати
ПрАТ "ПРОСТО-страхування" усунути
порушення законодавства про фінансові
послуги, зазначене в підпункті 2.3
пункту 2 констатуючої частини цього
розпорядження, та повідомити
Нацкомфінпослуг про виконання з
наданням підтверджуючих документів у
термін до 01 серпня 2014 року.
Вказане розпорядження прийняте за
результатами розгляду справи про
порушення законів та інших
нормативно-правових актів, що
регулюють діяльність з надання
фінансових послуг, провадження у якій
розпочато актом про правопорушення
ПрАТ "ПРОСТО-страхування" від 14 травня
2014 року №595/13-15/13/6 (далі по тексту - акт
про правопорушення).
Оскаржуване розпорядження мотивовано
тим, що ПрАТ "ПРОСТО-страхування"
порушено вимоги законодавства у сфері
надання фінансових послуг: пункту 34.1
статті 34 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо невиконання протягом
двох робочих днів з дня отримання
повідомлення про настання події, що
містить ознаки страхового випадку,
розпочати її розслідування, у тому
числі здійснити запити щодо отримання
відомостей, необхідних для своєчасного
здійснення страхового відшкодування;
пункту 34.2 статті 34 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" в частині невиконання
страховиком зобов'язання протягом 10
робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків; абзацу першого пункту
36.2 статті 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо обов'язку страховика
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
Позивач вважає розпорядження
протиправним, мотивуючи позовні вимоги
наступним: законом не встановлено
обов'язку страхової компанії в частині
самостійного розшуку учасників ДТП та
їх майна; законодавством не
передбачено обов'язку виплати
страхового відшкодування третім
особам (їх правонаступникам), у разі
відсутності в даній пригоді вини водія
страхувальника, відповідно, підстави
для проведення виплати страхового
відшкодування у даному випадку
Відповідач проти позову заперечив,
повністю підтримавши мотиви спірного
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Пунктом 1.6 Положення про застосування
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, заходів впливу за
порушення законодавства про фінансові
послуги, затвердженого розпорядженням
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг від 20 листопада 2012
року №2319 передбачено, що
Нацкомфінпослуг, уповноважені та
посадові особи Нацкомфінпослуг в межах
своїх повноважень зобов'язані в
кожному випадку виявлення порушення
законодавства про фінансові послуги
вжити всіх необхідних заходів для
документального закріплення факту
такого порушення, всебічно, повно та
об'єктивно дослідити обставини справи
про правопорушення, а також своєчасно
прийняти рішення за справою про
правопорушення та застосувати
передбачені законодавством заходи
Пунктом 1 частини першої статті 40
Закону України "Про фінансові послуги
та державне регулювання ринків
фінансових послуг" встановлено, що
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, може застосовувати
такий захід впливу, як зобов'язати
порушника вжити заходів для усунення
Згідно пункту 4.21 Положення за
результатами розгляду справи про
правопорушення Нацкомфінпослуг або
уповноважена особа Нацкомфінпослуг
приймає одне з таких рішень: про
застосування заходу впливу; про
закриття справи про правопорушення.
Таким чином, в межах спірних
правовідносин необхідно встановити
факт вчинення ПрАТ "ПРОСТО-страхування"
порушень вимог законодавства у сфері
надання фінансових послуг та наявність
підстав для прийняття оскаржуваного
Відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів, забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та майну потерпілих при
експлуатації наземних транспортних
засобів на території України регулює
Закон України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".
Відповідно до статті 6 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страховим випадком є
дорожньо-транспортна пригода, що
сталася за участю забезпеченого
транспортного засобу, внаслідок якої
настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована, за
шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або
Пунктами 34.1 та 34.2 статті 34 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що страховик
зобов'язаний протягом двох робочих
днів з дня отримання повідомлення про
настання події, що містить ознаки
страхового випадку, розпочати її
розслідування, у тому числі здійснити
запити щодо отримання відомостей,
необхідних для своєчасного здійснення
страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду страховик (у випадках,
передбачених статтею 41 цього Закону, -
МТСБУ) зобов'язаний направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та/або до
місцезнаходження пошкодженого майна
для визначення причин настання
страхового випадку та розміру збитків.
Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 статті
36 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів" страховик (МТСБУ)
протягом 15 днів з дня узгодження ним
розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Статтею 37 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати) є:
навмисні дії особи, відповідальність
якої застрахована (страхувальника),
водія транспортного засобу або
потерпілого, спрямовані на настання
страхового випадку. Зазначена норма не
поширюється на осіб, дії яких пов'язані
з виконанням ними громадянського чи
службового обов'язку, вчинені у стані
необхідної оборони (без перевищення її
меж) або під час захисту майна, життя,
здоров'я. Кваліфікація дій таких осіб
встановлюється відповідно до закону;
вчинення особою, відповідальність якої
застрахована (страхувальником), водієм
транспортного засобу умисного злочину,
що призвів до страхового випадку
(події, передбаченої статтею 41 цього
Закону); невиконання потерпілим або
іншою особою, яка має право на
отримання відшкодування, своїх
обов'язків, визначених цим Законом,
якщо це призвело до неможливості
страховика (МТСБУ) встановити факт
дорожньо-транспортної пригоди, причини
та обставини її настання або розмір
заподіяної шкоди; неподання заяви про
страхове відшкодування впродовж
одного року, якщо шкода заподіяна майну
потерпілого, і трьох років, якщо шкода
заподіяна здоров'ю або життю
потерпілого, з моменту скоєння
дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення страховика про відмову у
здійсненні страхової виплати
повідомляється страхувальнику у
письмовій формі з обґрунтуванням
причин відмови.

Незадовільне фінансове становище
страховика (МТСБУ) не є підставою для
відмови у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати).

З аналізу вказаних норм вбачається, що
страховик зобов'язаний розпочати
розслідування події, що містить ознаки
страхового випадку, у тому числі
здійснити запити щодо отримання
відомостей, направити свого
представника (працівника, аварійного
комісара або експерта) на місце
настання страхового випадку та
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування або про
відмову у здійсненні страхової
виплати.

Як свідчить зміст акта про
правопорушення, 08 січня 2014 року
позивачем отримано повідомлення, що
має ознаки страхового випадку від
ОСОБА_1 (власника пошкодженого
транспортного засобу), та заяву на
виплату страхового відшкодування від 09
січня 2014 року.

У свою чергу ПрАТ "ПРОСТО-страхування"
листом від 13 січня 2014 року №04-216 надано
відповідь, у якій зазначено про
відсутність підстав для проведення
виплати страхового відшкодування, у
зв'язку із недоведеністю вини водія
страхувальника.

Відповідно до частини першої статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Частина четверта статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлює, що обставини, які за
законом повинні бути підтверджені
певними засобами доказування, не
можуть підтверджуватися ніякими
іншими засобами доказування, крім
випадків, коли щодо таких обставин не
виникає спору.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в
матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження того, що позивачем
здійснювалось розслідування даної
події, направлялись запити щодо
отримання відомостей, а також докази на
підтвердження огляду представником
страховика місця настання страхового
випадку, що свідчить про порушення
позивачем пунктів 34.1 та 34.2 статті 34
Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", та про
правомірність прийняття розпорядження
у цій частині.

Посилання позивача на недоведеність
вини водія страхувальника, як на
підставу для скасування оскаржуваного
розпорядження, не приймаються судом до
уваги, оскільки вказана обставина не
звільняє страховика від обов'язку
вчинення дій, передбачених Законом
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у випадку отримання
інформації про дорожньо-транспортну
пригоду.

Висновки оскаржуваного розпорядження
про порушення позивачем абзацу 2 пункту
36.2 статті 36 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" щодо обов'язку страховика
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його, суд вважає передчасними, оскільки
прийняття рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та його виплата
здійснюється у разі визнання
страховиком вимог заявника
обґрунтованими, тобто рішення про
здійснення страхового відшкодування,
або про відмову у здійсненні страхової
виплати приймається за наслідками
розслідування страхового випадку,
направлення представника (працівника,
аварійного комісара або експерта) на
місце настання страхового випадку
та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що пункт 2 спірного
розпорядження, яким позивачу приписано
усунути порушення законодавства про
фінансові послуги, зазначене в
підпункті 2.3 пункту 2 констатуючої
частини розпорядження, а саме щодо
обов'язку страховика (МТСБУ) протягом 15
днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його, є протиправним та підлягає
скасуванню, а позовні вимоги у цій
частині - задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що відповідачем частково
доведена правомірність спірного
розпорядження з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому адміністративний позов
ПрАТ "ПРОСТО-страхування" підлягає
частковому задоволенню.

Згідно з частиною третьою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного
акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" задовольнити
частково.

2. Визнати протиправним та скасувати
пункт 2 розпорядження Національної
комісії, що здійснює регулювання у
сфері фінансових послуг від 03 липня 2014
року №2020 "Про застосування заходу
впливу до Приватного акціонерного
товариства "ПРОСТО-страхування".

3. В іншій частині адміністративного
позову відмовити.

4. Присудити з Державного бюджету
України на користь Приватного
акціонерного товариства
"ПРОСТО-страхування" понесені ним
витрати по сплаті судового збору у
розмірі 36,54 грн. (тридцять шість гривень
п'ятдесят чотири копійки).

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.А. Кузьменко