Справа № 813/3484/14
Суддя: Дем'яновський Галій Семенович
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2014 року
№ 813/3484/14
Львівський окружний адміністративний
суд у складі:
Головуючого судді
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олмар» про
Львівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулось з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Олмар»
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
Представник відповідача позов не
визнав з підстав , викладених у
Вислухавши пояснення сторін
.перевіривши інші докази , зібрані в
справі , суд приходить до наступних
Позивач посилається на те, що згідно з
вимогами ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи, організації, фізичні особи,
які використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 р. N 70 затверджено Порядок
подання підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Згідно з п.2 цього Порядку, встановлено,
що звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають (надсилають
рекомендованим листом) щороку до 1
березня відділенням Фонду, в яких вони
зареєстровані, за формою, затвердженою
Мінпраці за погодженням з
Держкомстатом. Наказом Міністерства
праці та соціальної політики від
10.02.2007р. № 42, зареєстрованому в Мінюсті
затвердження форми звітності № 10-ПІ
(річна) «Звіт про зайнятість і
працевлаштування інвалідів» та
Інструкції щодо заповнення форми
звітності № 10-ПІ (річна) «Звіт про
зайнятість і працевлаштування
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій та фізичних осіб,
що використовують найману працю,
незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від середньооблікової чисельності
штатних працівників облікового складу
за рік, а якщо працює від 8 до 25 чоловік -
у кількості одного робочого місця.
Згідно абз.3 цієї ж статті -
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону. Абз. 5
встановлено, що виконанням нормативу
робочих місць у кількості, визначеній
частиною першою статті 19 вважається
працевлаштування підприємством,
установою, організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.
Згідно з абз. 11 ст. 19 цього ж Закону
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів визначається виключно цим
З огляду на це, позивач посилається на
те, що на законодавчому рівні
імперативно визначено єдиний для всіх
роботодавців норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
порядок його обчислення.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
ст. 19 цього Закону, щороку сплачують
відповідним відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, яке
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, не зайняте інвалідом до
встановленого нормативу.
Для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк. Сплату
адміністративно-господарських санкцій
і пені підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
проводять відповідно до чинного
законодавства за рахунок прибутку,
який залишається в їх розпорядженні
після сплати всіх податків і зборів.
Адміністративно-господарські санкції
сплачуються підприємствами,
установами, організаціями самостійно в
строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні». При
цьому до правовідносин із стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених вищезазначеним
Законом, не застосовуються строки,
визначені ст. 250 Господарського кодексу
України. У разі несплати
адміністративно-господарських санкцій
або пені чи неможливості їх сплати за
рішенням суду, їх стягнення в
примусовому порядку може бути звернено
на майно підприємства, установи,
організації в порядку, передбаченому
законодавством.

Спори, що. виникають із правовідносин
за ст. 19, 20 Закону, вирішуються Фондом
соціального захисту інвалідів або в
судовому порядку. Фонд соціального
захисту інвалідів, його відділення
мають право захищати свої права та
законні інтереси, у тому числі в суді.

Відповідно до ч. 8 ст. 19 Закону
Центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику з питань
нагляду та контролю за додержанням
законодавства про працю, зайнятість
населення, з метою контролю за
виконанням нормативу робочих місць,
передбаченого частиною першою цієї
статті, у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, здійснює
перевірки підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, які
використовують найману працю, щодо
реєстрації у Фонді соціального захисту
інвалідів, подання ними звітів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів,виконання нормативу робочих
місць ,призначених для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі шляхом зарахування.

Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Львівській області у
лютому 2014 року проведено перевірку, по
результатах якої складено «Акт
перевірки додержання суб'єктами
господарювання законодавства про
працю та загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 6,
зокрема, виконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів.
Відповідно до акта перевірки
відповідачем не виконується норматив
робочих місць призначених для
працевлаштування інвалідів.

Згідно із згаданим актом, встановлено,
що середньооблікова кількість штатних
працівників відповідача у 2013 році
становила 221 осіб, з них
середньооблікова чисельність фактично
працюючих інвалідів 5 осіб. Норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів в 2014 році для відповідача
становив 9 осіб. Отже, відповідачем не
виконано норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у
кількості 4 осіб. Середньорічна
заробітна плата штатного працівника за
2013 рік у відповідача становила 17412,67
грн., тому сума
адміністративно-господарських
санкцій, що підлягає сплаті 69650,68 грн.,
яка обчислюється наступним чином: 17412,67
Х 4 = 69650,68 грн.

Останнім днем сплати
адміністративно-господарських санкцій
є 15 квітня 2014 року. Сума пені за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
за період з 16.04.2014 по 25.04.2014р. (10 днів)
складає 215,9 грн., згідно доданого
позивачем розрахунку.

Оскільки відповідач у встановлений
термін не сплатив вищезазначені суми,
загальна заборгованість перед
відділенням Фонду становить 69866,58 грн.:
у тому числі
адміністративно-господарські санкцій
69650,68 грн. та 215,9 грн. пеня.

В запереченнях на адміністративний
позов, відповідач вважає заявлені
вимоги безпідставними. В обґрунтування
своїх заперечень, посилається на те, що
відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», підприємства, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів.

Виходячи з положень абз. 1 ст. 19 цього ж
Закону та з урахуванням того, що
середньооблікова кількість штатних
працівників у відповідача у 2012 році
становила 221 особу, норматив робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
2013 році для відповідача становив 9 осіб.
Відповідач посилається на те, що в
період з січня по грудень 2013 року
фактична чисельність працюючих
інвалідів на підприємстві становила 7
осіб, що підтверджується доданими до
цього заперечення документами. Також у
2013 році відповідачем додатково
створено 6 робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, про що,
у встановленому порядку
проінформовано Львівський міський
центр зайнятості та подано Звітність у
формі № 3-ПН «Інформації про попит на
робочу силу (вакансії)» (зареєстрована
07.08.2013р.) з відповідною відміткою про
призначення робочих місць для
інвалідів.

Відтак загальна кількість робочих
місць на підприємстві для
працевлаштування інвалідів в період з
січня по грудень 2013 року становила 13
місць, що відповідає розрахованому
згідно Закону нормативу.

В своїх запереченнях відповідач
посилається на те, що встановлений
законодавством обов'язок підприємства
щодо створення робочих місць для
інвалідів не супроводжується його
обов'язком підбирати і
працевлаштовувати інвалідів на
створені робочі місця, відповідно
посилається на Довідку Вищого
адміністративного суду України «Про
результати вивчення та узагальнення
судової практики застосування статей
19, 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні». Окрім того, відповідач
посилається на п.4.4. Рекомендацій №
07.2-10/2 «Про деякі питання практики
застосування адміністративними судами
законодавства про забезпечення права
інвалідів на працевлаштування» від
14.04.2008р., Президія Вищого
адміністративного суду України
звернула увагу, що при розгляді даної
категорії справ необхідно зокрема
враховувати такі обставини як
створення робочих місць відповідно до
встановленого нормативу; інформування
центру зайнятості про наявність
вільних робочих місць (вакантних
посад).

Відповідач спростовує заявлені вимоги
тим, що вищевказане свідчить, що
обов'язок товариства із виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів,
полягає у створенні таких робочих
місць, та не залежить від того, чи були
фактично на ці місця працевлаштовані
інваліди. Аналогічна позиція
неодноразово підтверджена і в судовій
практиці, зокрема посилається на
Постанову Верховного Суду України у
справах № 21-2151во09, 21 -60а11, 21-95а13.

Як стверджує відповідач, ним вжито усіх
залежних від нього заходів щодо
створення робочих місць призначених
для працевлаштування інвалідів та
інформування відповідних органів
державної влади про наявність
відповідних вакантних посад, а тому
вважає що у повному обсязі виконав у
2013р., встановлений обов'язок, відтак
твердження позивача про не виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів, вважає
безпідставним.

Крім цього, як свідчать матеріали
справи та посилається відповідач,
25.02.2014р. постановою Сихівського
районного суду м. Львова закрито
провадження у справі №3/464/322/14 про
адміністративне правопорушення
відносно директора ТзОВ «Олмар» ОСОБА_1
за ч.2 ст. 188-1КУпАП (невиконання
посадовою особою, яка користується
правом приймати на роботу і звільняти з
роботи, фізичною особою, яка
використовує найману працю, нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів) за відсутності події та
складу правопорушення.

Судом також встановлено ,що створивши
відповідні робочі місця відповідач
регулярно 10.01., 07.03,02.05., 11.07.,07.11. 2013 року
подавав оголошення про набір інвалідів
на роботу в засобах масової інформації
, що підтверджується наданими копіями
оголошень,

Крім цього ,оскільки не на всі створені
робочі місця було набрано інвалідів,
відповідач подавав у Львівський
обласний центр зайнятості
звітність-інформацію про попит на
робочу силу з основними даними про
вакансії,та характеристики вакансій.

Таким чином відповідач протягом 2013
року виконав свої обов»язки по
створенню робочих місць для інвалідів
та по залученню інваліді на роботу . В
тому ,що йому не вдалось набрати повну
кількість інвалідів на робочі місця , з
залученням ,навіть , служби зайнятості ,
не є виною саме відповідача і підставою
для стягнення вказаних в позові сум.

Відповідно до ст. 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова суду у справі про
адміністративний проступок, яка
набрала законної сили, є преюдиційною
при розгляді справи про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалена постанова суду, в
питаннях, чи мало місце діяння. Відтак
відповідач просить суд врахувати факт,
що у діях директора ТзОВ «Олмар», як
посадової особи підприємства, на яку
покладається обов'язок із забезпечення
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів, відсутні
ознаки адміністративного
правопорушення щодо невиконання
зазначеного нормативу у 2013р., а
обов'язок виконаний належним чином.
Розглядаючи вищезгадану справу,
Сихівський районний суд м. Львова
встановив, що норматив створення
робочих місць для працевлаштування
інвалідів на товаристві був виконаний,
17 інвалідів працевлаштовано та
створено 6 додаткових робочих місць для
інвалідів.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не потребують
доказування при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлено ці
обставини. У зв'язку із суд враховує
встановлену рішенням Сихівського
районного суду м. Львова у справі
№3/464/322/14 обставину про виконання ТзОВ
«Олмар» нормативу створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів
при розгляді цієї справи.

Тому суд вважає ,що в позові
Львівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Олмар» про
стягнення 69866 грн.58 коп. відмовити
повністю.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-14, 23, 69, 70, 71, 86, 160-163,
167 Кодексу адміністративного
судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

В позові Львівського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Олмар» про
стягнення 69866 грн.58 коп. відмовити
повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду в
порядку та в строки, передбачені ст.186
КАС України та набуває законної сили в
порядку, передбаченому ст.254 КАС
України.

Суддя
Дем'яновський Г.С.