Справа № 9101/194020/2012
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

24 березня 2014 рокусправа № 429/5406/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А.
Дадим Ю.М. ,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 травня 2012 року

у справі № 429/5406/12

за позовом ОСОБА_1

до управління праці та соціального
захисту населення Павлоградської
райдержадміністрації
Дніпропетровської області

про стягнення боргу з виплати
державної допомоги по догляду за
дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом про визнання дій
неправомірними, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату не
донарахованих сум допомоги по догляду
за дитиною за період з 2009 по 2012 рік.

Ухвалою Павлоградського
міськрайонного суду Дніпропетровської
області від 21 травня 2012 року, позовні
вимоги ОСОБА_1, в частині заявлених
позовних вимог за період з 01 листопада
2009 року по 21 листопада 2011 року -
залишені без розгляду.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом норм процесуального
права просить скасувати ухвалу
Павлоградського міськрайонного суду
Дніпропетровської області від 21 травня
2012 року, матеріали справи повернути до
суду першої інстанції для продовження
розгляду.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах доводів
апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні апеляційної скарги з
наступних підстав.

Залишаючи частину позовних вимог за
період з 01 листопада 2009 року по 21
листопада 2011 року без розгляду, суд
першої інстанції зазначив, що
позивачем було порушено строки
звернення до адміністративного суду
встановленого Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з таким висновком суду
першої інстанції виходячи з
наступного.

Статтею 99 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено
строки звернення до адміністративного
суду.

Відповідно до частини 1 зазначеної
статті, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, або іншими
законами.

Згідно частини 2 статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства
України, для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З огляду на частину 1 статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України, адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд за заявою особи, яка
його подала, не знайде підстав для
поновлення строку, про що
постановляється ухвала.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, заявлені вимоги про
визнання дій неправомірними, стягнення
недоотриманої допомоги по догляду за
дитиною до досягненню нею трирічного
віку за період з 01 листопада 2009 року по
вересень 2012 року, подано до суду 21
травня 2012 року, тобто з порушенням
строків Кодексу адміністративного
судочинства України, яким встановлено
шестимісячний строк звернення до суду.

Аналізуючи приписи статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
будь-які об'єктивні чи суб'єктивні
обставини не позбавляли позивача
можливості звернутися до суду, у
визначені законом строки, з
відповідним позовом, якщо позивач
вважав, що діями чи бездіяльністю
відповідача порушуються його права та
законні інтереси.

Окрім того, виплати державної допомоги
по догляду за дитиною до досягненню нею
трирічного віку є щомісячними, а відтак
позивач знав розмір цих виплат і в разі
не згоди мав право звернутися до суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної
інстанції не знаходить підстав для
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись статтями 197, 199, 200, 205, 206, 211, 212
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного
суду Дніпропетровської області від 21
травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копій особам, які
беруть участь у справі є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко

Суддя:
Ю.М. Дадим