Справа № 803/476/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа
№ 13080/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Гудима Л.Я.

за участю секретаря судового засідання
- Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Дніпропетровської митниці Міндоходів
на постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013р. у
справі № 803/476/13-а за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про скасування фінансової вимоги від
04.09.2012 року № 17-15-3/7723, -

В С Т А Н О В
И В:

04 березня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовом до Дніпропетровської
митниці Міндоходів у якому просив
скасувати фінансову вимогу
Дніпропетровської митниці від 04.09.2013
року вих.. № 17-15-3/7723 керівнику «ПП
ОСОБА_1» ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) і направити
справу на новий розгляд.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 року
адміністративний позов задоволено
повністю. Визнано протиправною та
скасовано фінансову вимогу
Дніпропетровської митниці від 04.09.2012
року № 17-15-3/7723.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції Дніпропетровська
митниця Міндоходів оскаржила її в
апеляційному порядку та просить
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 30.09.2013 року
скасувати та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що
Пунктом 1 статті 8 Конвенції МДП
передбачено, що гарантійне об'єднання
бере на себе зобов'язання сплачувати
належні ввізні або вивізні мито і
збори, а також будь-які відсотки за
прострочення, які можуть належати
відповідно до митних законів і правил
країні, в якій виявлено порушення у
зв'язку з операцією МДП. Гарантійне
об'єднання зобов'язується сплачувати
згадані вище суми в порядку солідарної
відповідальності разом з особами, з
яких належать ці суми.

Згідно з п.13.1 Порядку № 755 якщо
держатель книжки МДП або гарантійне
об'єднання протягом трьох місяців з дня
отримання ними Повідомлення про
порушення не нададуть переконливих
доказів належного виконання
держателем книжки МДП операції МДП або
такі докази будуть спростовані митним
органом шляхом проведення експертиз та
інших заходів, то митний орган
відповідно до пункту 7 статті 8
Конвенції МДП виставляє держателю
книжки МДП претензію щодо сплати
передбачених законодавством сум
податків та зборів (обов'язкових
платежів) за недоставку товару при
проведенні операції МДП, до якої
додаються матеріали про порушення,
виявлені при виконанні ним операції
МДП.

Оскільки Позивачем на надано
переконливих доказів належного
виконання операції МДП протягом трьох
місяців з дня отримання Повідомлення
про порушення, митницею було
виставлено фінансову вимогу від 04.09.2012
№17-15-3/7723.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягають
задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції було
встановлено, що на підставі пункту 7
статті 8 Митної конвенції про
міжнародне перевезення вантажів із
застосуванням книжки МДП 1975 року (далі -
Конвенція МДП 1975 року) та пункту 13.1
Порядку №755 Дніпропетровська митниця
виставила фінансову вимогу від 04.09.2012
року №17-15-3/7723 на суму 78869,90 грн. не
сплачених обов'язкових платежів, які
були б сплачені при митному оформлені
вантажу у вільний обіг, по факту
порушення процедури МДП під час
перевезення вантажу територією
України з використанням книжки МДП
№ХQ68933478 водієм ОСОБА_2, який є
представником перевізника - «ПП
ОСОБА_1».

Позивач, не погодившись із фінансовою
вимогою Дніпропетровської митниці,
подав скаргу на дану вимогу до
Державної митної служби України.

Листом Департаменту організації
митного контролю та оформлення
Держмитслужби України від 11.02.2013 року
№12/2-124/541 фізичну особу - підприємця
ОСОБА_1 повідомлено про те, що його
заява щодо скасування (відкликання)
фінансової вимоги від 04.09.2012 року є
необґрунтованою.

Відповідно до матеріалів справи 07.12.2011
року в зону діяльності Львівської
митниці з Польщі вантажним
автомобілем, державний номерний знак
НОМЕР_2, відповідно до контракту №03-03/2010
від 03.03.2010 року, укладеного між «Goldinvest
Limsted» та товариством з обмеженою
відповідальністю «Металургійне
забезпечення України», згідно з
інвойсом №5F9-11110071 від 25.11.2011 року, CMR
№05121102 від 05.12.2011 року, пакувальним
листом б/н від 19.05.2011 року,
специфікацією №169-54 від 19.05.2011року СARNET
ТІR ХQ068933478 надійшов товар «Електронні
книги планшетного типу E-book Pocket Воок»,
загальною вагою 1686 кг, вартістю 613432,56
грн.

З повідомлення Дніпропетровської
митниці від 01.06.2012 року №17-15-3/4840 слідує,
що 09.12.2011 року автомобіль, державний
номерний знак НОМЕР_2, прибув в зону
діяльності Дніпропетровської митниці.
В результаті проведення митного огляду
було встановлено відсутність частини
товару.

13.12.2011 року відповідачем відносно водія
ОСОБА_2 складено протокол про порушення
митних правил №0392/110010000/11 за ознаками
статті 331 Митного кодексу України та
винесено постанову від 03.02.2012 року
№0392/110010000/11, якою водія ОСОБА_2 було
визнано винним у вчиненні порушень
митних правил, передбаченого статтею 331
Митного кодексу України та притягнуто
до адміністративної відповідальності
у вигляді штрафу у сумі 8517,00 грн.

Статтею 331 Митного кодексу України
передбачено відповідальність за
втрату товарів, транспортних засобів,
що знаходяться під митним контролем.

Відповідно до постанови
Дніпропетровської митниці від 03.02.2012
року посадова особа «ПП ОСОБА_1» ОСОБА_2
зазначав, що втрата товару відбулась за
незалежних від нього обставин на
відрізку шляху
Кременчук-Дніпропетровськ внаслідок
викрадення.

З приводу зникнення товару ОСОБА_2
звернувся із заявою до Заводського РВ
УМВС України в місті
Дніпродзержинську. На запити
Дніпропетровської митниці до
Заводського РВ УМВС України в
Дніпродзержинську про прийняте
процесуальне рішення за заявою
тихонюка П.М. відповіді не надійшло.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_2 не погодившись з
рішенням митного органу, оскаржив
постанову Дніпропетровської митниці
від 03.02.2012 року №0392/110010000/11 до
Камінь-Каширського районного суду
Волинської області.

Постановою суду від 12.08.2013 року, яка
набрала законної сили 12.08.2013 року,
адміністративний позов ОСОБА_2 до
заступника начальника
Дніпропетровської митниці - начальника
служби боротьби з контрабандою та
порушенням митних правил Авдєєва
Едуарда Євгеновича про скасування
постанови про притягнення до
адміністративної відповідальності за
порушення митних правил задоволено
повністю. Скасовано постанову від
03.02.2012 року №0392/110010000/11 про визнання
ОСОБА_2 винним у вчиненні
адмінправопорушення (порушення митних
правил), передбаченого статтею 331
Митного кодексу України.

Як вбачається із змісту оскаржуваної
фінансової вимоги, відповідач вказує
на те, що водієм ОСОБА_2, який є
представником підприємства «ПП
ОСОБА_1», було порушено процедуру МДП
під час перевезення вантажу по
території України за книжкою МДП
№ХQ68933478 в результаті втрати частини
товару.

Однак, з постанови Камінь-Каширського
районного суду Волинської області від
12.08.2013 року слідує, що під втратою
товару в розумінні статті 331 Митного
кодексу України слід розуміти їх
загублення, залишення в будь-якому
місці без попереднього наміру або
змови. Причиною цього може бути
неуважність, стомленість осіб, у
віданні яких знаходяться відповідні
товари. Цього судом не встановлено.
Загублення, залишення в будь-якому
місці без попереднього наміру або
змови митного товару позивачем
відповідач не довів, його заяви з
приводу викрадення вказаного товару,
яке не є тотожним із його втратою, за
якої настає адмінвідповідальність,
передбачена статтею 331 Митного кодексу
України, не спростував. Суд, аналізуючи
досліджені докази, прийшов до висновку,
що винність позивача у вчиненні
адмінправопорушення, за яке його
притягнуто до відповідальності, не
доведено.

Судом встановлено, що 08.12.2011 року водій
ОСОБА_2 звернувся у Заводський РВ
Дніпродзержинського міського
управління ГУМВС України в
Дніпропетрвській області із заявою по
факту крадіжки майна, а саме:
електронних книг Pocket Воок 611
планшетного типу.

26.01.2012 року слідчим слідчого відділу
Заводського РВ на підставі зібраних
матеріалів, що містять достатньо
підстав для порушення кримінальної
справи - винесено постанову про
порушення кримінальної справи №43121064
за ознаками частини 5 статті 185
Кримінального кодексу України.

Із змісту даної постанови вбачається,
що в період часу з 07.12.2011 року по 08.12.2011
року невідома особа шляхом пошкодження
брезентового тенту на автомобілі
«Мерседес-Бенц», державний номерний
знак НОМЕР_2, який знаходився біля АЗС
на вул. Романківській, 75-б в місті
Дніпродзержинську, таємно виклала
покетбуки в кількості 2700 штук, які
належать ТзОВ «Металургійне
забезпечення України», чим завдала
шкоди на загальну суму 395000,00 грн.

Відповідно до статті 41 Конвенції МДП 1975
року якщо митні органи визнають
достатніми докази того, що вантаж,
зазначений у маніфесті книжки МДП,
загинув або безповоротно втрачений в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди або при обставинах, викликаних
нездоланною силою, або що недостача є
результатом причин, властивих вантажу,
то вони звільняють від сплати звичайно
належних мита і зборів.

Конвенція не визначає конкретно, які
докази є достатніми для митних органів
у випадку втрати вантажу при
обставинах, викликаних нездоланною
силою. Як вбачається із змісту
Конвенції, в даному випадку необхідно
керуватись законодавством України.

Згідно з пунктом 17 Порядку №755
гарантійне об'єднання звільняється
від сплати передбачених
законодавством податків та зборів
(обов'язкових платежів) за недоставку
українським чи іноземним держателем
книжки МДП товару при виконанні
операції МДП, якщо митні органи
визнають достатніми докази того, що
товар, зазначений у вантажному
маніфесті книжки МДП, загинув чи його
неможливо надалі використовувати
внаслідок пошкодження під час ДТП,
пожежі чи за надзвичайних або
невідворотних обставин чи подій.

Матеріалами справи підтверджується, що
втрата частини вантажу відбулась в
результаті злочинних дій третіх осіб
під час руху вантажного автомобіля,
який перевозив згаданий вантаж. Як
вбачається із наданих водієм
Заводському РВ Дніпродзержинського МУ
ГУМВС України в Дніпропетровській
області пояснень і наявних в
матеріалах справи доказів, вантаж було
втрачено внаслідок дій непереборної
сили, внаслідок незалежних від
тихонюка П.М. обставин, уникнути яких
він не міг і наслідки яких не міг
відвернути.

Враховуючи вищевикладене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що відповідачем в повному обсязі не
було враховано всіх обставин порушення
позивачем процедури МДП під час
перевезення вантажу по території
України. При цьому відповідачем у
фінансовій вимозі чи в інших
документах, які стосуються суті справи,
не зазначено, що докази перевізника і
водія є недостатніми і в чому саме
полягає недостатність таких доказів.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
30.09.2013р. у справі № 803/476/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

Л.Я. Гудим

Повний текст ухвали складений 16
вересня 2014 року.