Справа № 2а-1065/12/0970
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м.
Львів Справа № 9104/129561/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест Фінанс
Компані» на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 28 травня 2012
року по справі № 2а-1065/12/0970 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвест Фінанс
Компані» до старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Сапіжака
Івана Івановича про визнання
протиправними дій, скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження
та постанов про виділення постанов в
окреме провадження,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвест Фінанс
Компані» (далі - ТзОВ «Інвест
Фінанс Компані») звернулося до суду з
адміністративним позовом до старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області Сапіжака
І.І. (далі - старший державний
виконавець Сапіжак І.І.), в якому
просило визнати протиправними дії
відповідача щодо відкриття виконавчих
проваджень на підставі вимог органів
Пенсійного фонду, визнати
протиправними та скасувати постанови
відповідача про виділення постанов в
окреме провадження від 21 березня 2012
року ВП № 31219918 та ВП № 30388391.

В обґрунтування позовних вимог
вказувало на те, що вимога органу
Пенсійного фонду про сплату боргу не є
виконавчим документом, а відповідно не
підлягала виконанню державною
виконавчою службою, що в свою чергу
вказує на протиправність оскаржуваних
постанов.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2012 року в задоволенні вказаного
позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою суду, ТзОВ «Інвест Фінанс
Компані» подало апеляційну скаргу, у
якій, з посиланням на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати, а справу повернути в суд
першої інстанції для продовження
розгляду.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що суд першої
інстанції вирішив інші вимоги, ніж ті,
які ним заявлялись, та не надав
належної правової оцінки наданим ним
доказам в підтвердження
неправомірності дій державного
виконавця.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Івано-Франківську надіслано на
виконання до підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області вимоги від
05 серпня 2011 року №
Ю-108/2у про стягнення з ТзОВ «Інвест
Фінанс Компані» 10243.53 грн. боргу та від
05 грудня 2011 року № Ю-108/6у про
стягнення з ТзОВ «Інвест Фінанс
Компані» 4438.42 грн. боргу.

На підставі вказаних документів
відповідачем було прийнято постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 08 грудня 2011 року ВП № 30388391 та від 08
лютого 2012 року ВП № 31219918
відповідно, і надано боржнику
семиденний строк для їх виконання.

У зв'язку з понесенням відділом
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Івано-Франківській області витрат по
згаданих вище виконавчих провадженнях
та невиконання позивачем вимог про
сплату боргу у встановлений строк,
відповідачем винесено постанови від 23
грудня 2011 року ВП № 30388391 про
стягнення з позивача витрат на
проведення виконавчих дій в сумі 39.02
грн. та про стягнення з позивача
виконавчого збору в сумі 1024.35 грн., а
також постанови від 01 березня
2012 року ВП № 31219918 про стягнення з
позивача витрат на проведення
виконавчих дій в сумі 39.02 грн. та про
стягнення з позивача виконавчого збору
в сумі 443.84 грн.

Постановами відповідача від 21 березня
2012 року вказані виконавчі провадження
про стягнення заборгованості
закінчено у зв'язку зі сплатою боргу та
винесено постанови про виділення
постанов в окреме провадження у зв'язку
з несплатою боржником виконавчого
збору та витрат.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно винесено
постанови про відкриття виконавчих
проваджень на підставі вимог про
стягнення боргу, оскільки на момент їх
винесення вказані вимоги, згідно з
вимогами Закону України «Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», були
виконавчими документами.

Відповідно до частини 1 статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Згідно з частиною 3 статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

Згідно з статтею 3 Закону України «Про
державну виконавчу службу» органами
державної виконавчої служби є:
Департамент державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України,
до складу якого входить відділ
примусового виконання рішень;
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції
Міністерства юстиції України в
Автономній Республіці Крим, головних
управлінь юстиції в областях, містах
Києві та Севастополі, до складу яких
входять відділи примусового виконання
рішень; районні, районні у містах,
міські (міст обласного значення),
міськрайонні відділи державної
виконавчої служби відповідних
управлінь юстиції.

Оскільки вказаний перелік органів
державної виконавчої служби є
вичерпним, суд першої інстанції,
встановивши, що позов заявлений до
старшого державного виконавця
Сапіжака І.І., тобто до старшого
державного виконавця структурного
підрозділу ДВС України,
який не може бути відповідачем у такій
справі, повинен був здійснити заміну
первинного відповідача на належного, а
у разі наявності заперечень позивача -
залучити відповідний орган державної
виконавчої служби як співвідповідача.

Однак, суд першої інстанції не звернув
увагу на вказані особливості та
помилково розглянув справу за участю
відповідача -старшого державного
виконавця Сапіжака І.І., який не може
відповідати за даним позовом.

Заміна відповідача або залучення до
участі в справі другого відповідача на
стадії апеляційного провадження не
допускається з огляду на те, що статтею
52 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачено, що
лише суд першої інстанції, встановивши,
що позов заявлено не до тієї особи, яка
повинна відповідати за
адміністративним позовом, може за
згодою позивача допустити заміну
первинного відповідача належним, а у
разі незгоди позивача на заміну
відповідача іншою особою залучити цю
особу як другого відповідача.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, що
відповідно до пункту 4 частини 1 статті
202 Кодексу адміністративного
судочинства України є підставою для
скасування постанови суду першої
інстанції та ухвалення нової постанови
про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 202, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвест
Фінанс Компані» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 28
травня 2012 року по справі №
2а-1065/12/0970 - скасувати та прийняти нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Інвест
Фінанс Компані» до старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в
Івано-Франківській області Сапіжака
Івана Івановича про визнання
протиправними дій, скасування постанов
про відкриття виконавчого провадження
та постанов про виділення постанов в
окреме провадження.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський