Справа № 813/1989/14
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 4426/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання
Белкіної Н.І.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Львові
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
у справі № 813/1989/14 за позовом Приватного
акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В
И В :

Приватне акціонерне товариство
«Картонно-паперова компанія»
звернулося до суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Личаківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області в якому просить
визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
відповідача від 12.02.2014 року № /1893,
яким позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 27778 грн, у тому числі
за штрафними (фінансовими) санкціями у
розмірі 13 889 грн та податкове
повідомлення-рішення № /1895, яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 116 568 грн.

Позовні вимоги мотивує тим, що
посилається на безпідставність та
невідповідність нормам чинного
законодавства висновків податкового
органу, викладених в акті перевірки від
04.02.2014 р. № 37/15-4/00278793, про безпідставне
завищення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість та завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту у зв'язку із відсутністю
поставок товарів (послуг) та укладення
угод без мети настання реальних
наслідків з Приватним підприємством
«Ворк Супорт» (далі - ПП «Ворк Супорт»).
Зазначає, під час перевірки ревізору
були надані усі документи, які
засвідчують реальність вчинені
господарських операцій щодо придбання
у ПП «Ворк Супорт» макулатури (договір,
товарні накладні, платіжні доручення
на оплату сировини, акти приймання
макулатури, товарно-транспортні
накладні). Придбана у ПП «Ворк Супорт»
макулатура була використана
підприємством у господарській
діяльності для виготовлення готової
картонної продукції, підтвердженням
чого є внутрішні документи
підприємства по оприбуткуванню
макулатури (звіти по витраті
матеріальні цінностей та рух по
карточці складського обліку
макулатури відповідної марки за
відповідні періоди). Посилання
ревізора на відсутність у ПП «Ворк
Супорт» технічних можливостей для
виконання поставки макулатури в силу
відсутності основних засобів та
робочого персоналу є безпідставними,
оскільки відсутні будь-які посилання в
акті перевірки на достовірну
інформацію, яка б засвідчувала такі
факти. Відсутність основних засобів та
робочого персоналу у постачальника
макулатури не є підставою вважати
господарські операції з таким
постачальником нетоварними. Зазначає,
що суми з податку на додану вартість,
підтверджені такими первинними
документами як договори, акти
прийому-передачі виконаних робіт,
податкові накладні, платіжні
доручення, товарно-транспортні
накладні, які відповідають вимогам до
первинних документів, встановлених
Законом України «Про бухгалтерський
облік», відтак формування
підприємством податкового кредиту за
господарськими операціями з ПП «Ворк
Супорт» є правомірним. Акт перевірки,
на підставі якого були прийняті
оскаржені податкові
повідомлення-рішення, не містить
фактичного змісту допущених
Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» порушень,
а висновки відповідача про порушення
підприємством вимог податкового
законодавства є незрозумілими та
безпідставними, тому спірні податкові
повідомлення - рішення підлягають
визнанню протиправними та скасуванню.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
позов задоволено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив відповідач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
та відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, дослідивши обставини справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
позивач - Приватного акціонерного
товариства «Картонно-паперова
компанія», зареєстроване як суб'єкт
підприємницької діяльності юридична
особа 13.12.2005 року за кодом
та перебуває на податковому обліку в
ДПІ у Личаківському районі м. Львова.

Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» є
платником ПДВ відповідно виданого ДПІ
у Личаківському районі Свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 19.10.2011 року № 200006633.

ДПІ у Личаківському районі м. Львова
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку Приватного
акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» з питань
достовірності нарахування сум
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за листопад, грудень 2013 року.

Результати перевірки оформлені актом
04.02.2014 р. № 37/15-4/00278793.

Як слідує з акту перевірки від 04.02.2014 р.
№ 37/15-4/00278793, податковим органом
встановлено порушення:

- п.44.1 ст. 44, п. 186.1 ст. 186, п. 198,1 ст. 198
Податкового кодексу України, яке
полягає в завищенні ПрАТ «Картонно -
паперова компанія» від'ємного значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту (р.19) декларації за грудень 2013
року на 116 568 грн;

- п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України, яке полягає в завищенні
Приватного акціонерного товариства
«Картонно - паперова компанія»
заявленої суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за грудень 2013 року на рахунок
платника в банку на суму 27 778 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Личаківському районі м. Львова 12.02.2014
року прийнято 2 податкових
повідомлення - рішення:

- №/1893, яким зменшено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 27778,00 грн та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у сумі 13889,00 грн;

- №/1895, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість у розмірі 116568,00 грн.

Позивач податкове
повідомлення-рішення від 12.02.2014 року
/1893 та №/1895 в
адміністративному порядку не
оскаржував.

Підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки податкового органу про
неправомірність включення до складу
податкового кредиту коштів по оплаті
придбаних позивачем ТМЦ від ПП «Ворк
Супорт», витрати по яких здійснено без
їх фактичного придбання.

В основу таких висновків контролюючого
органу покладено відомості, отримані
податковим органом під час перевірки
первинної документації щодо
господарських взаємовідносин позивача
з ПП «Ворк Супорт». На підставі аналізу
товарно-транспортних накладних та
договору купівлі-продажу податковий
орган встановив технічну неможливість
виконання ПП «Ворк Супорт»
господарської операцій з Приватного
акціонерного товариства «Картонно -
паперова компанія» за фактичних
господарських ресурсів, а саме:
відсутність фізичних, технічних та
технологічних можливостей до вчинення
задекларованих господарських
операцій, відсутність штатних
працівників, укладених договорів
оренди складських приміщень,
транспортних засобів, для здійснення
перевезень, що зазначені в
товарно-транспортних накладних.
Податковий орган не може визначити
підприємство виробника ТМЦ, яке
задіяне в ланцюгу поставки, що в свою
чергу, не дає можливості визначити та
підтвердити суму проведених операцій.

Задовольняючи у позовних вимогах у
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що такі висновки податкового
органу помилковими, мотивуючи це
наступним.

З 01 січня 2011 року відносини, що
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначення
вичерпного переліку податків та
зборів, що справляються в Україні,
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства,
регулюються Податковим кодексом
України (далі - Податковий кодекс).

Відповідно до підпункту 14.1.181. пункту
14.1. статті 14 Податкового кодексу,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Правила формування податкового
кредиту визначені статтею 198
Податкового кодексу.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198
Податкового кодексу право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту відповідно до
пункту 198.2. цієї статті вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Для операцій із ввезення на митну
територію України товарів датою
виникнення права на віднесення сум
податку до податкового кредиту є дата
сплати податку за податковими
зобов'язаннями згідно з пунктом 187.8
статті 187 цього Кодексу, а для операцій
з постачання послуг нерезидентом на
митній території України - дата сплати
(нарахування) податку за податковими
зобов'язаннями, що були включені
отримувачем таких послуг до податкової
декларації попереднього періоду.

Датою виникнення права орендаря
(лізингоотримувача) на збільшення
податкового кредиту для операцій
фінансової оренди (лізингу) є дата
фактичного отримання об'єкта
фінансового лізингу таким орендарем.

Датою виникнення права замовника на
віднесення сум до податкового кредиту
з договорів (контрактів), визначених
довгостроковими відповідно до пункту
187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата
фактичного отримання замовником
результатів робіт (оформлених актами
виконаних робіт) за такими договорами
(контрактами).

Для товарів/послуг, постачання
(придбання) яких контролюється
приладами обліку, факт постачання
(придбання) таких товарів/послуг
засвідчується даними обліку.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198
Податкового кодексу податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цьогоКодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Отже, вказана норма Податкового
кодексу України пов'язує настання
права на податковий кредит з
призначенням придбаних або
виготовлених матеріальних та
нематеріальних активів (послуг) - для
використання таких у господарській
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6. статті 198 Податкового
кодексу встановлено заборону
віднесення до податкового кредиту сум
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг,
які не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно підпункту 201.1. статті 201
Податкового кодексу платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну
з зазначеними в ній обов'язковими
реквізитами згідно переліку,
визначеного цим же підпунктом.

Згідно підпункту 201.10. статті 201
Податкового кодексу податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно зі статтею 200 Податкового
кодексу України (п.200.1, п.200.2, п.200.3, п.200.4)
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду; при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом; при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду; якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.4 цієї
статті, має від'ємне значення, то: а)
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до позиції Верховного Суду
України, викладеній у постанові від
08.09.09 року по справі за позовом ВАТ
«Київхімволокно» до ДПІ у Деснянському
районі м. Києва про визнання недійсним
податкового повідомлення-рішення, про
необґрунтованість податкової вигоди
можуть свідчити доводи податкового
органу, зокрема про наявність таких
обставин:

неможливість фактичного здійснення
суб'єктом господарювання
господарських операцій урахуванням
часу, оперативності проведення
операцій, місцезнаходження майна,
віддаленості контрагентів один від
одного або обсягу матеріальних
ресурсів, економічно необхідних; для
виробництва товарів, виконання робіт
або надання послуг;

виявлення ведення обліку для цілей
оподаткування тільки тих
господарських операцій, які
безпосередньо пов'язані з виникненням
податкової вигоди, якщо для даного виду
діяльності також потрібно здійснення й
облік інших господарських операцій;

здійснення операцій з товаром, що не
вироблявся або не міг бути вироблений в
І обсязі, зазначеному суб'єктом
господарювання у документах обліку;

відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
господарської, економічної діяльності
в разі відсутності управлінського або
технічного персоналу, основних фондів,
виробничих активів, складських
приміщень, транспортних засобів.

З метою підтвердження чи спростування
права платника на податковий кредит
слід дослідити чи відбувались
господарські операції в дійсності, чи
лише їх сутність була відображена
платником у податковій звітності з
метою отримання права на податковий
кредит (на податкову вигоду).

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

У листопаді та грудні 2013 року
Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» мало
правовідносини по придбанню ТМЦ
(макулатури) у ПП «Ворк Супорт».

На підтвердження факту здійснення
господарських операцій з вказаним
контрагентом позивачем надано
наступні документи:

- договір № 15/05/13, укладений між
Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» та ПП
«Ворк Супорт», згідно пункту 1.1. якого
предметом договору є купівля-продаж
макулатури (т. 1 а.с. 34-35);

- видаткові накладні (т. 1 а.с. 38, 54, 58, 62, 70,
78, 84, 94, 98, 104, 116, 122, 130, 136, 144, 158, 168, 172, 178, 186,
196, 220, т.2 а.с. 1, 13);

- податкові накладні (т. 1 а.с. 39, 55, 59, 63, 71,
79, 85, 95, 99, 105, 117, 123, 131, 137, 145, 159, 169, 173, 179, 187,
197, 221, т.2 а.с. 2, 14).

Умовами договору передбачено, що
передача товару покупцю здійснюється
шляхом відвантаження товару зі складу
продавця на підставі накладних на
умовах ЕХW - склад продавця та DАР- склад
покупця (пп.3.1.1. п.3 договору).

На підтвердження доставки ТМЦ
(макулатури) ПП «Ворк Супорт»,
позивачем надано товарно-транспортні
накладні, в яких повністю відображена
інформація стосовно переміщення
вантажу від ПП «Ворк Супорт» до
Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» (т. 1 а.с.
41, 43, 45, 47, 49, 51, 53, 55, 57, 61, 65, 67, 69, 73, 75, 77, 81, 83,
87, 89, 91, 93, 97, 101, 103, 107, 109, 111, 113, 115, 119, 121, 125,
127, 129, 133, 135, 139, 141, 143, 147, 149, 151, 153, 155, 157, 161,
163, 165, 167, 171, 175, 177, 181, 183, 185, 189, 191, 193, 195, 199,
201, 203, 205, 207, 209, 211, 213, 215, 217, 219, 223, 225, 227, 229,
231, 233, 235, 237, 239, 241, 243, 245, 247, т. 2 а.с. 4, 6, 8, 10,
12, 16, 18, 20, 22, 24).

Кожній товарно-транспортній накладній
відповідає акт приймання товару від ПП
«Ворк Супорт», в якому зазначено
найменування товару, його масу та
лабораторні показники (т. 1 а.с. 40, 42, 44, 46,
48, 50, 52, 54, 56, 60, 64, 66, 68, 72, 74, 76, 80, 82, 86, 88, 90, 92,
96, 100, 102, 106, 108, 110, 112, 114, 118, 120, 124, 126, 128, 132,
134, 138, 140, 142, 146, 148, 150, 152, 154, 156, 160, 162, 164, 166,
170, 174, 176, 180, 182, 184, 188, 190, 192, 194, 198, 200, 202, 204,
206, 208, 210, 212,214, 216, 218, 222, 224, 226, 228, 230, 232, 234,
236, 238, 240, 242, 244, 246, т.2 а.с. 3, 5, 7, 9, 11, 15, 17, 19,
21, 23).

Наявність на Приватного акціонерного
товариства «Картонно-паперова
компанія» ваг (вимірювальної техніки)
та лабораторії з відповідним
устаткуванням підтверджується
свідоцтвом про повірку робочого засобу
вимірювальної техніки №4620 від 21.08.2014
року, актом №38072, інвентаризаційним
переліком основних фондів лабораторії
та вагової та штатним розписом.

Позивач повністю розрахувався за
отримані ТМЦ зі своїм контрагентом, на
підтвердження чого долучив до
матеріалів справи завірені банком
платіжні доручення №№ 5109, 5242, 5290, 5305, 5345,
5379, 5398, 5490, 5545, 5573, 5600,5674, 5703, 5727, 5797, 5811, 5846,
5934, 5964, 6064, 6092, 6110, 6156, 6236, 6266, 6320, 6354, 6385, 6443,
557, 564, 574, 614, 627, (т. 1, а.с. 54 - 87).

Предметом договірних взаємовідносин
між Приватного акціонерного
товариства «Картонно-паперова
компанія» та ПП «Ворк Супорт» була
купівля-продаж товарно-матеріальних
цінностей, а саме - макулатури.

Придбана у ПП «Ворк Супорт» макулатура
була використана Приватного
акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» у власній
господарській діяльності для
виготовлення готової картонної
продукції, на підтвердження чого
позивачем надано внутрішні документи
по оприбуткуванню макулатури, а саме: -
звіт по витраті матеріальних цінностей
за вересень-грудень 2013 року (т. 2 а.с. 25-28);
- відомість операцій по рахунку № 6310 213
ПП «Ворк Супорт» за період з 01.09.2013 року
по 31.12.2013 року (т. 2 а.с. 29-30); - рух по
картці складського обліку за період з
01.09.2013 року по 31.12.2013 року (т. 2 а.с. 31-51).

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.99 р.
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно пунктів 2.1, 2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.95 року № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.95 року
за № 168/704 (далі - Положення), первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)-
це письмові свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення, які для надання їм
юридичної сили і доказовості повинні
мати такі обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі)
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до пунктів 2.15, п. 2.16
Положення, забороняється приймати до
виконання первинні документи на
операції, що суперечать законодавчим
та нормативним актам.

Відповідно до статті 1 Закону статтею 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення, а господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, а визначальною
ознакою господарської операції є те, що
вона повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Всі представлені позивачем документи
відповідають вимогам, встановленим
Законом України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» до первинних документів, не
викликають у суду сумнівів щодо їх
достовірності та в сукупності з іншими
доказами підтверджують реальність
(товарність) здійснення господарської
операції Приватного акціонерного
товариства «Картонно-паперова
компанія» з ПП «Ворк Супорт» по
придбанню ТМЦ (макулатури) та
використання їх в господарській
діяльності позивача.

На момент здійснення спірних
господарських операцій позивач та його
контрагент ПП «Ворк Супорт» були
зареєстровані в установленому законом
порядку як суб'єкти підприємницької
діяльності та платники податку на
додану вартість.

Статтею 36 Податкового кодексу України
встановлено податковий обов'язок
платника податку, який полягає в
обчисленні, декларуванні та/або сплаті
суму податку та збору в порядку і
строки, визначені цим Кодексом,
законами з питань митної справи.

Згідно пункту 36.5 цієї статті
відповідальність за невиконання або
неналежне виконання податкового
обов'язку несе платник податків, крім
випадків, визначених цим Кодексом або
законами з питань митної справи.

Законодавством України не пов'язано
право покупця на податковий кредит з
підтвердженням сплати його
постачальниками податку на прибуток та
податку на додану вартість до бюджету.
Несплата податку продавцем, у тому
числі внаслідок ухилення від сплати, в
разі фактичного здійснення
господарської операції, не впливає на
формування податкового кредиту
покупця.

Статтею 61 Конституції України
встановлено, що юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер, тому
Приватного акціонерного товариства
«Картонно-паперова компанія» не може
нести відповідальність за можливі
порушення податкового законодавства
його контрагентами, коли він виконав
усі, передбачені законами вимоги, та
має усі документально підтверджені
розміри витрат та податкового кредиту.

Відповідно до вимог частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не подано належних
доказів правомірності прийняття
податкових повідомлень - рішень від
12.02.2014 року /1893 та №/1895.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Личаківському
районі м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області без
задоволення.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 03.04.2014 року
у справі № 813/1989/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор

Повний текст виготовлено 08.09.2014р.