Справа № П/811/2556/14
Суддя: Г.П. Нагібіна
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року
Справа № П/811/2556/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючої судді Нагібіної Г.П.,
розглянув у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Новоукраїнському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Управління Пенсійного фонду України в
Новоукраїнському районі звернулось до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Новоукраїнському районі
Кіровоградської області, в якому
просить суд зобов'язати відповідача
прийняти не враховані суми витрат на
виплату допомоги на поховання за
березень 2014 року в сумі 148,24 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви
позивач зазначає, що відповідач не
відшкодував витрати на виплату
допомоги на поховання особи, що
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві у розмірі 148,24 грн.

Представник позивача, повідомлений
належним чином про час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не з'явився, надав заяву про розгляд
справи без його участі в порядку
письмового провадження(а.с.25).

Представник відповідача, належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового справи, у судове
засідання не з'явився, надав суду
клопотання, у якому просив суд
розглянути справу без його
участі(а.с.26), надав заперечення проти
позову(а.с.27-33).

У своїх запереченнях представник
відповідача просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог, оскільки
чинним законодавством передбачено
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань витрат на поховання
застрахованої особи лише у випадку
наявності причинного зв'язку смерті
особи з одержаним каліцтвом або іншим
ушкодженням здоров'я.

За приписами частини шостої статті 128
КАС України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи, що представниками сторін
надано заяви про розгляд справи без їх
участі, суд вирішив справу розглянути у
порядку письмового провадження.

Дослідивши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

За приписами пункту 5 частини другої
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема на
спори за зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України.

Підпунктом 1 пункту 2.1 Положення про
головні управління Пенсійного фонду
України в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України від 27 червня
2002 року №11-2 встановлено, що основними
завданнями Управління є: забезпечення
у відповідному регіоні збору та
ведення обліку надходжень від сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
єдиний внесок) та інших коштів
відповідно до законодавства,
призначених для пенсійного
забезпечення.

Отже, чинним законодавством
передбачено право органів Пенсійного
фонду України звертатися з позовами
про стягнення в порядку регресу
виплаченої суми допомоги.

Статтею 1 Закону України від 14 січня 1998
року N 16/98-ВР "Основи законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" (далі -
Закон N 16/98-ВР) встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 цього Закону в
Україні залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

У статті 25 Закону №16/98-ВР перелічені
види соціальних послуг і матеріального
забезпечення за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням. Усі
види страхування, крім медичного,
включають в себе допомогу на поховання.
Так, зокрема, до пенсійного страхування
входить допомога на поховання
пенсіонерів; до страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням, -
допомога на поховання (крім поховання
пенсіонерів, безробітних та осіб, які
померли від нещасного випадку на
виробництві); до страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання - допомога
на поховання осіб, які померли
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Пунктом 5 частини 1 статті 24 Закону
України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" (далі - Закон N 1105-XIV)
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд) зобов'язано співпрацювати з
фондами з інших видів соціального
страхування у фінансуванні заходів,
пов'язаних з матеріальним
забезпеченням та наданням соціальних
послуг застрахованим, у кожному
конкретному випадку спільно приймаючи
рішення щодо того, хто з них братиме
участь у фінансуванні цих заходів.

У статті 21 цього Закону визначено
соціальні послуги та виплати, які
здійснюються та відшкодовуються
Фондом. Так, у разі настання страхового
випадку він у встановленому законом
порядку повинен, зокрема, своєчасно та
в повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачувати відповідні
кошти йому або особам, які перебували
на його утриманні; організовувати
поховання померлого, відшкодовувати
вартість пов'язаних з цим ритуальних
послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до частини 8 статті 34 Закону
№1105-XIV у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд згідно з порядком, визначеним
Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення витрат на поховання
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання (далі -
Порядок), затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 11 липня
2001 року N 826, регулює питання
відшкодування Фондом таких витрат
страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 Порядку).

Згідно з абзацом 2 частини 9 статті 34
Закону N 1105-XIV у разі смерті потерпілого,
який одержував страхові виплати і не
працював, розмір відшкодування шкоди
особам, зазначеним у статті 33 цього
Закону, визначається виходячи із суми
щомісячних страхових виплат і пенсії,
які одержував потерпілий на день його
смерті, з відповідним коригуванням
щомісячних страхових виплат згідно із
статтею 29 цього Закону. Причинний
зв'язок смерті потерпілого з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я має підтверджуватися
висновками відповідних медичних
закладів.

Зі змісту частини 4 статті 26 Закону N
16/98-ВР, частини 2 статті 24 Закону N 1105-XIV
убачається: якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика та
відшкодувати понесені ним витрати.

Аналіз норм Закону №1105-XIV, який
визначає правову основу, економічний
механізм та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
зазначеного вище Порядку,
затвердженого на виконання частини 8
статті 34 цього Закону, дає підстави
вважати, що Фонд зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

До таких висновків дійшов Верховний
Суд України у постанові від 19.05.2009 року,
а згідно з статтею 244-2 КАС України суд
зобов'язаний привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України.

Матеріалами не встановлено причинного
зв'язку смерті особи, що отримувала
пенсію по інвалідності у зв'язку з
нещасним випадком на виробництві, як і
не надано будь-яких підтверджень
такого зв'язку відповідачем.

Відповідно, відмова відповідача
прийняти суми витрат на виплату
допомоги на поховання за березень 2014
року в сумі 148,24 грн. є правомірною.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Зважаючи на викладене, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог управління Пенсійного
фонду України в Новоукраїнському
районі.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
зважаючи на відсутність документально
підтверджених судових витрат,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, у
відповідності до статті 94 КАС України,
судові витрати з позивача не
стягуються.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 94, 159 - 163 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову управління Пенсійного фонду
України в Новоукраїнському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в Новоукраїнському районі
Кіровоградської області про
зобов'язання вчинити дії відмовити
повністю.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, передбаченому статтею 254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі,
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови суду,
апеляційної скарги через
Кіровоградській окружний
адміністративний суд, з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Г.П.
Нагібіна