Справа № 814/669/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

09 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/669/14

Категорія: 7.1 Головуючий в 1 інстанції:
Середа О. Ф.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів -Лук'янчук О.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря до товариства з обмеженою
відповідальністю «Стивідорна компанія
Нікмет-Термінал» про зупинення
господарської діяльності,

В С Т А Н О В И Л А :

Державна екологічна інспекція (далі
ДЕІ) Північно-Західного регіону
Чорного моря звернулась до суду з до
товариства з обмеженою
відповідальністю (далі ТОВ)
«Стивідорна компанія Нікмет-Термінал»
про зупинення господарської
діяльності в частині утворення
відходів до моменту отримання лімітів
на обсяги та розміщення відходів.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що за результатами
перевірки встановлено відсутність у
відповідача дозволу лімітів на
утворення та розміщення відходів на 2014
рік, а тому необхідно зупинити
господарську діяльність підприємця до
моменту отримання дозволу.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року в задоволенні адміністративного
позову - відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ДЕІ
Північно-Західного регіону Чорного
моря ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ДЕІ
Північно-Західного регіону Чорного
моря, перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивачем на підставі Наказу
Держекоінспекції від 08 лютого 2014 року
№47 та направлення від 08 лютого 2014 року
№100070 проведено позапланову перевірку
з питань дотримання вимог
природоохоронного законодавства
України ТОВ «Стивідорна компанія
Нікмет-Термінал» в період з 10 лютого 2014
року по 19 лютого 2014 року, за
результатами якої складено Акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами.

Вищевказаним Актом перевірки
встановлено, що відповідачем
здійснюється господарська діяльність
з порушенням законодавства України, а
саме без одержання спеціального
дозволу на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач
звільнений від обов'язку одержувати
дозвіл на розміщення відходів та
лімітів на їх утворення, а тому підстав
для зупинення господарської
діяльності в частині утворення
відходів до моменту отримання лімітів
на обсяги та розміщення відходів
немає.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Закону України «Про відходи»,
Постанові Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 1998 року №1218, Постанові КМУ
31 серпня 1998 року №1360 «Про затвердження
Порядку ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та оброблення та
утилізації відходів».

В апеляційній скарзі ДЕІ
Північно-Західного регіону Чорного
моря вказується, що відповідач
відповідно до діючого законодавства не
відноситься до жодної з категорії
власників, які звільняються від
обов'язку одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів. Отже,
апелянт вважав, що ТОВ «Стивідорна
компанія Нікмет-Термінал» не має права
вести господарську діяльність без
отримання відповідних лімітів на
утворення та розміщення відходів,
просив скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою позовні вимоги Держекоінспекції
задовольнити.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Правові, організаційні та економічні
засади діяльності, пов'язаної із
запобіганням або зменшенням обсягів
утворення відходів, їх збиранням,
перевезенням, зберіганням,
сортуванням, обробленням, утилізацією
та видаленням, знешкодженням та
захороненням, а також з відверненням
негативного впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини на території України
врегульовані Законом України «Про
відходи» від 05 березня 1998 року №187/98-ВР.

Відповідно до п.1 а ч.1 ст. 32 Закону
України «Про відходи» з метою
обмеження та запобігання негативному
впливу відходів на навколишнє природне
середовище та здоров'я людини,
забороняється вести будь-яку
господарську діяльність, пов'язану з
утворенням відходів, без одержання від
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про
відходи» зберігання та видалення
відходів здійснюються в місцях,
визначених органами місцевого
самоврядування з врахуванням вимог
земельного та природоохоронного
законодавства, за наявності
спеціальних дозволів, у яких визначені
види та кількість відходів, загальні
технічні вимоги, заходи безпеки,
відомості щодо утворення, призначення,
методів оброблення відповідно до
встановлених лімітів та умови їх
зберігання.

Порядком встановлення нормативів
збору за забруднення природного
середовища і стягнення цього збору
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №303 від 01 березня 1999
року передбачено, що якщо відходи не
розміщуються на території їх власника
(виробника) а передаються на договірних
засадах іншому власнику, то дозволи на
розміщення цих відходів не
встановлюються, ліміти не видаються, і
відповідно збір за розміщення лімітів
не справляється.

Згідно п.8 Постанови КМУ 31 серпня 1998
року №1360 «Про затвердження Порядку
ведення реєстру об'єктів утворення,
оброблення та оброблення та утилізації
відходів» до реєстру не підлягають
включенню підприємства з обсягом
утворення відходів, який не перевищує 1
000 тонн на рік.

Відповідно до Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 1998 року
№1218 до категорії власників, які
звільняються від одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів
належать власники відходів, які не
підлягають включенню до реєстрів
об'єктів утворення, оброблення та
утилізації відходів відповідно до
Постанови КМУ 31 серпня 1998 року №1360 «Про
затвердження Порядку ведення реєстру
об'єктів утворення, оброблення та
утилізації відходів»

З матеріалів справи вбачається, що ті
види відходів, які утворюються
внаслідок господарської діяльності
ТОВ «Стивідорна компанія
Нікмет-Термінал» за своїм об'ємом не
перевищують 1 000 тон на рік, на території
власника (виробника) не зберігаються, а
передаються іншим підприємствам на
утилізацію (а.с. 69-100)

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на те, що 28 квітня 2014 року ТОВ
«Стивідорна компанія Нікмет-Термінал»
зареєструвало в Дозвільному центрі
Миколаївської обласної державної
адміністрації Декларацію про
утворення відходів у 2014 році, яка
передбачена Порядком розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 03 серпня 1998 року
№1218, подання якої замість отримання
лімітів та дозволу, передбаченого для
підприємств, які не підлягають
включенню до реєстру об'єктів
утворення, оброблення та утилізацію
відходів відповідно до Постанови КМУ 31
серпня 1998 року №1360 «Про затвердження
Порядку ведення реєстру об'єктів
утворення, оброблення та оброблення та
утилізації відходів».

Таким чином, колегія суддів вважає, що
підстава, на якій ґрунтується
адміністративний позов, а саме -
відсутність спеціального дозволу,
відповідачем усунена.

Відповідач не підлягає включенню до
реєстру об'єктів утворення, оброблення
та утилізації відповідно до п.8 Порядку
від 03 серпня 1998 року №1218, а тому він
звільняється від одержання лімітів на
утворення та розміщення відходів, ним
подається лише декларація про
утворення відходів через дозвільний
центр, що й було зроблено ТОВ
«Стивідорна компанія Нікмет-Термінал»,
а таким чином, відповідач не повинен
одержувати дозвіл на розміщення
відходів та лімітів на їх утворення.

Частиною 4 Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності»
передбачено, що виключно законами
України встановлюється вичерпний
перелік підстав для зупинення
господарської діяльності.

Колегія судів погоджується з висновком
суду першої інстанції про те, що
Законами України (як того вимагає ст. 4
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності») на час
розгляду справи стосовно
правовідносин, що є предметом судового
дослідження, не встановлено випадків,
за яких судом може бути прийнято
рішення щодо зупинення господарської
діяльності за обставин вказаних
позивачем.

За таких обставин, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції про те, що позовні вимоги ДЕІ
Північно-Західного регіону Чорного
моря є необґрунтованими і задоволенню
не підлягають.

Крім того, слід зазначити, що апелянт у
відповідності до ч.6 ст. 187 КАС України
зобов'язаний сплатити судовий збір за
подачу апеляційної скарги до Одеського
апеляційного адміністративного суду в
розмірі 36,54 грн.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції
Північно-Західного регіону Чорного
моря залишити без задоволення, а
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 07 травня 2014
року залишити без змін.

Стягнути з Державної екологічної
інспекції Північно-Західного регіону
Чорного моря судовий збір за подачу
апеляційної скарги до Одеського
апеляційного адміністративного суду в
розмірі 36 грн. 54 коп. на рахунок
№1008, одержувач ГУДКСУ в Одеській
області , банк
отримувача: ГУДКСУ в Одеській області
МФО: 828011 Код ЄДРПОУ суду 34380461.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня складання
судового рішення в повному обсязі
(після набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції).

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
О.В. Лук'янчук

Суддя:
О.В. Яковлєв