Справа № 808/10157/13-а
Суддя: Мартиненко О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 808/10157/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Мартиненка О.В.

суддів:
Богданенка І.Ю. Уханенка С.А.

за участю секретаря судового
засідання: Надточія В.О.

за участю:

представника відповідача: Крючек К.В.

представника позивача: Русінової Т.Ю.

представника третьої особи: Бурі О.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі №808/10157/13-а за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна» до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м.Запоріжжі
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів, за участю третьої особи -
Приватного акціонерного товариства
«Компанія «Приват Інтертрейдінг» про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2013 року Публічне акціонерне
товариство «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь»
ім.А.М.Кузьміна» (далі по тексту - ПАТ
«Дніпроспецсталь») звернулось до суду
з позовом, в якому просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 12.12.2013 №
щодо зменшення суми від'ємного
значення з ПДВ у розмірі 187 772,00 грн., №
щодо зменшення бюджетного
відшкодування з ПДВ у розмірі 187 772,00
грн. та застосування штрафних санкцій у
розмірі 93 886,00 грн., № щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на прибуток у розмірі
основного платежу 103 330,00 грн. та
застосування штрафних санкцій у
розмірі 51 665,00 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалося
на те, що підприємством були виконані
усі вимоги Податкового кодексу щодо
формування податкового кредиту,
визначення від'ємного значення, як
різниці між сумою податкових
зобов'язань звітного податкового
періоду та сумою податкового кредиту.
Також позивач посилається на
безпідставність висновків відповідача
про непідтвердженість реальності
господарських операцій позивача з його
контрагентом ПрАТ «Компанія «Приват
Інтертрейдінг», оскільки за даними
операціями товар був поставлений,
оплату здійснено в повному обсязі,
господарські операції відображені в
первинних документах бухгалтерського
та податкового обліку, відбулись
реально, товар використовується в
межах господарської діяльності
платника податків. Крім того, право
позивача на бюджетне відшкодування не
може ставитись у пряму залежність від
дотримання вимог податкового
законодавства контрагентами та
фактичної сплати ними сум ПДВ до
бюджету.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Запоріжжі Міжрегіонального Головного
управління Міндоходів від 12.12.2013 №
про зменшення Публічному
акціонерному товариству
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»
суми від'ємного значення з ПДВ у
розмірі 187 772,00 грн., № про
зменшення Публічному акціонерному
товариству «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість в сумі 187 772,00 грн. і
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 93 886,00 грн. та № про
збільшення Публічному акціонерному
товариству «Електрометалургійний
завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М.
Кузьміна» грошового зобов'язання з
податку на прибуток у розмірі 154 995,00
грн., в т.ч. 103 330грн. за основним
платежем та 51 665,00 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, Спеціалізована державна
податкова інспекція з обслуговування
великих платників у м.Запоріжжі
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів подала апеляційну скаргу, в
якій, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
права, просить скасувати постанову
суду першої інстанції та прийняти нову
про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга фактично
обґрунтована висновками перевіряючих
осіб, які зроблено в Акті перевірки та
які на думку СДПІ, свідчать про
порушення позивачем вимог Податкового
кодексу України в частині визначення
валових витрат, що призвело до
заниження грошових зобов'язань з
податку на прибуток, в частині
формування розміру від'ємного
значення, що призвело до його
завищення, і як наслідок, завищення
суми бюджетного відшкодування. В
обґрунтування правомірності висновків
фахівців СДПІ, відповідач посилається
на акт ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області від 07.11.2013 №
1988/22-03/20006660 про проведення позапланової
невиїзної перевірки ПрАТ «Компанія
«Приват Інтертрейдінг» з питань
дотримання податкового законодавства
з ПДВ з контрагентами за серпень 2013
року.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, перевіривши
правильність застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
надану правову оцінку досліджених
судом доказів по справі, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги з
наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що у період з
06.11.2013р. по 26.11.2013р. повноважними особами
Спеціалізованої ДПІ по роботі з ВПП у
м.Запоріжжі проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ПАТ
«Електрометалургійний завод
«Дніпроспецсталь» ім.А.М.Кузьміна»
щодо дотримання вимог податкового
законодавства при господарських
взаємовідносинах з ПрАТ «Компанія
«Приват Інтертрейдінг» за період з
01.08.2013 по 31.08.2013, за результатами якої
складено Акт №244/30-10/00186536 від 28.11.2013р.
(а.с.60-81) (далі по тексту - Акт перевірки).

В Акті перевірки зроблено висновки про
порушення ПАТ «Дніпроспецсталь»:

1) п. 14.1.27 ст. 14, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України від
02.12.2010 №2755-VI із змінами і доповненнями
встановлено заниження податку на
прибуток за період з 01.01.2013 по 30.09.2013 у
сумі 103 330,00 грн., в т.ч. по періодам:

- за три квартали 2013р. у сумі 103 330грн. (у
т.ч. у ІІІ кварталі 2013р. на суму 103
330грн.);

2) п.п.14.1.181, п.14.1 с.14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п.198.3
ст.198, п.200.1, п.200.3, п.200.4 ст.200 Податкового
кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із
змінами і доповненнями, розділу І
"Порядку ведення реєстру отриманих та
виданих податкових накладних",
затвердженого наказом Мінфіну від
17.12.2012 № 1340 в результаті чого завищено
суму податкового кредиту та від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань та податкового кредиту за
період з 01.08.2013 по 30.09.2013 на загальну
суму 187 772,00 грн., у т.ч.:

- серпень 2013 на суму 134 193грн.

- вересень 2013 на суму 53 579грн.

та завищено заявлену суму бюджетного
відшкодування ПДВ за період з 01.09.2013 по
31.10.2013 на суму 187 772,00 грн. у т.ч.:

- серпень 2013 на суму 134 193грн.

- вересень 2013 на суму 53 579грн.

На підставі висновків Акту перевірки
№244/30-00/00186536 від 28.11.2013р.
Спеціалізованою ДПІ по роботі з ВПП у
м.Запоріжжі було прийнято податкові
повідомлення-рішення від 12.12.2013р.:

№, яким ПАТ «Дніпроспецсталь»
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 187 772,00 грн., у тому числі за
серпень 2013 на суму 134 193грн. та за
вересень 2013 на суму 53 579грн. (а.с.57)

№, яким ПАТ «Дніпроспецсталь»
зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 187
772,00 грн. та застосовано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 93 886,00 грн.
(а.с.58)

№, яким ПАТ «Дніпроспецсталь»
збільшено суму грошового зобов'язання
за платежем податок на прибуток
приватних підприємств у розмірі 154 995,00
грн., в тому числі 103 330грн. за основним
платежем та 51 665грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Правомірність та обґрунтованість
вказаних податкових
повідомлень-рішень є предметом спору,
який передано на вирішення суду.

Вирішуючи спір між сторонами та
задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що оскаржені
рішення відповідача прийнято не на
підставі та не у спосіб, що передбачені
Податковим кодексом України, з огляду
на необґрунтованість висновків, які
викладені в Акті перевірки, що став
підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

З такими висновками суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 134 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податком на прибуток є: прибуток із
джерелом походження з України та за її
межами, який визначається шляхом
зменшення суми доходів звітного
періоду, визначених згідно зі статтями
135-137 цього Кодексу, на собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та суму інших витрат
звітного податкового періоду,
визначених згідно зі статтями 138-143
цього Кодексу, з урахуванням правил,
встановлених статтею 152 цього Кодексу;
дохід (прибуток) нерезидента, що
підлягає оподаткуванню згідно зі
статтею 160 цього Кодексу, з джерелом
походження з України.

Згідно пп. 138.2, 138.4 ст.138 Податкового
кодексу України, витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу. Витрати, що формують
собівартість реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг,
визнаються витратами того звітного
періоду, в якому визнано доходи від
реалізації таких товарів, виконаних
робіт, наданих послуг.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат: витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно п.п. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

За правилами пп.200.1, 200.2, 200.3, 200.4 ст.200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. При позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету у строки, встановлені цим
розділом. При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду. Якщо в
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, вказаними нормами права
визначено підстави за яких платник
податків має право на віднесення
понесених витрат, у зв'язку з
придбавання товарів (робіт, послуг), до
складу витрат операційної діяльності
та сплачених сум ПДВ, у вартості
товарів (робіт, послуг), до складу
податкового кредиту підприємства. До
таких підстав віднесено: наявність
господарської операції, наслідком якої
є поставка товарів (робіт, послуг),
понесення витрат, у зв'язку з
господарською діяльністю платника,
використання придбаних товарів (робіт,
послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності
платника податку, сплата (нарахування)
податку на додану вартість у вартості
товарів (робіт, послуг), факт сплати
податку на додану вартість має
підтверджуватися відповідними
податковими накладними.

Як вбачається з Акту перевірки, який
став підставою для прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень,
висновки податкового органу про
порушення позивачем норм податкового
законодавства ґрунтуються на
наступному.

На запит СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі МГУ
Міндоходів отримано акт від 07.11.2013 №
1988/22-03/20006660 ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
проведення позапланової невиїзної
перевірки ПрАТ «ПриватІнтертрейдінг»
з питань дотримання податкового
законодавства з ПДВ з контрагентами за
серпень 2013 року, яким не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин із контрагентами, їх вид,
обсяг, якість та розрахунки, а саме
встановлено відсутність об'єктів
оподаткування та неможливість
реального здійснення платником
податків операцій ПАТ «Компанія
«Приват Інтертрейдінг» по ланцюгу
постачання з: постачальник - ПАТ
«Запорізький завод феросплавів» - ТОВ
«ПриватІнтертрейдінг» -
контрагент/покупець ПАТ
«Дніпроспецсталь».

З цих підстав, на стор.16-17 Акту
перевірки, СДПІ робить висновок про те,
що операції по взаємовідносинах ПАТ
«Дніпроспецсталь» з ПрАТ «Компанія
«Приват Інтертрейдінг» не мали
реального характеру. На стор.20 Акту,
СДПІ вказує на залежність права
платника податків на віднесення
сплачених сум ПДВ у вартості товарів до
складу податкового кредиту від
безпосередньої сплати контрагентом
цих сум до бюджету. На думку СДПІ, угода
укладена сторонами винятково з метою
зменшення об'єкта оподаткування, та не
має під собою розумної,
економічно-обґрунтованої необхідної і
достатньої ділової (господарської)
мети. ПАТ «Дніпроспецсталь»
безпідставно не співпрацює в даному
випадку напряму з виробниками
марганцю, а здійснює закупівлю товару
через посередників з метою мінімізації
податкових зобов'язань та незаконного
формування податкового кредиту.

Будь-яких інших обставин, з якими б СДПІ
пов'язувала порушення ПАТ
«Дніпроспецсталь» вимог податкового
законодавства, Акт перевірки
№244/30-10/00186536 від 28.11.2013р. не містить.

Таку позицію Спеціалізованої ДПІ з ОВП
у м.Запоріжжі суд вважає
необґрунтованою з огляду на наступне.

Відповідно до вимог п. 44.1 ст. 44
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.99 N 996-XIV
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Таким чином, будь-які документи (у тому
числі договори, накладні, рахунки тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством.

Враховуючи викладене, для
підтвердження даних податкового
обліку необхідно брати до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Відповідно до ст. 1 Закону України від
16.07.99 N 996-XIV «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Встановлені обставини справи свідчать
про те, що позивач у перевіряємому
періоді мав взаємовідносини з ПрАТ
«Компанія «Приват Інтертрейдінг», на
підставі яких були сформовані валові
витрати та податковий кредит з податку
на додану вартість

Так, 08.04.2013 між ПАТ «Дніпроспецсталь»
(покупець) та ПрАТ «Компанія «Приват
Інтертрейдінг» (постачальник) укладено
договір поставки №1/2013/11130286, відповідно
до умов якого покупець зобов'язався
прийняти та сплатити, а постачальник -
поставити продукцію виробництва ПАТ
«Запорізький феросплавний завод».

Згідно специфікації №5 товаром, що
відвантажується протягом серпня 2013
року, є марганець металевий Мн95, кусок,
навалом, якість якого повинна
відповідати ГОСТ (6008-90) в кількості
40,00БТ на загальну суму 1 074 259,20 грн., в
т.ч. ПДВ 179 043,20 грн.

Відповідно до розділу 6 Договору, умови
поставки - FCA склад вантажовідправника
(згідно Інкотермс 2010); поставка товару
здійснюється автомобільним
транспортом покупця.

На підставі накладних № 2201 від 07.08.2013, №
2216 від 16.08.2013, № 2222 від 27.08.2013 ПрАТ
«Компанія «Приват Інтертрейдінг»
відвантажено, а ПАТ «Дніпроспецсталь»
на підставі довіреностей № 2201 від
07.08.2013, № 2216 від 16.08.2013, № 2222 від 27.08.2013
отримано марганець металевий Мн95 в
загальній кількості 41,95тн. на суму 1 126
629,35 грн., в т.ч. ПДВ 187 771,56 грн.

На поставку товару постачальником
виписані податкові накладні № 17 від
07.08.2013, № 29 від 16.08.2013, № 38 від 07.08.2013, а
також передані сертифікати якості № 2613
серія БА № 014111, № 2869 серія БА № 014298, №
011112 серія БА № 3089.

Згідно подорожніх листів вантажного
автомобіля від 07.08.2013 № 774332, від 16.08.2013 №
774710, від 27.08.2013 № 773064 та ТТН 12 ААВ від
07.08.2013, ТТН 12 ААВ від 16.08.2013, ТТН 12ААВ від
27.08.2013 перевезення придбаного товару
здійснювалось безпосередньо самим
покупцем (ПАТ «Дніпроспецсталь»), що
відповідає умовам договору.

Оприбуткування придбаного марганцю
металевого Мн95 на складі позивача
здійснювалось за прибутковими
ордерами, копії яких містяться в
матеріалах справи.

На підставі рахунків-фактур № 2201 від
07.08.2013, № 2216 від 16.08.2013, № 2222 від 27.08.2013
ПАТ «Дніпроспецсталь» оплатило
отриманий товар, що підтверджується
наявними у справі копіями платіжних
доручень.

Рух придбаного марганцю Мн95 у
товариства ПАТ «Дніпроспецсталь» з
подальшим його використанням у власній
господарській діяльності
підтверджується витягами з
оборотно-сальдової відомості по
бухгалтерському рахунку «Запаси» за
серпень-вересень 2013 року.

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи. Згідно п.2.9 Акту
перевірки, при перевірці було
використано податкові накладні,
видаткові (прибуткові) накладні,
прибуткові ордери, рахунки, платіжні
доручення, договори, сертифікати
якості; декларації з ПДВ та додатки 5
«Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за період, що
перевіряється; декларації з податку на
прибуток за податковий період: три
квартали 2013 року; відомості по рахунку
631 «Розрахунки з вітчизняними
постачальниками», інші документи;
податкова інформація за перевірений
період СДПІ з ОВП у м.Запоріжжі МГУ
Міндоходів зібрана та опрацьована в
інформаційних базах органів
Міндоходів: АІС «Архів електронної
звітності», «Зустрічні перевірки»,
«Підсистема співставлення даних
податкової звітності та розшифровок
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів», БЕСТ
ЗВІТ «Прийняття та обробка звітності
підприємств»»; акт від 07.11.2013 №
1988/22-03/20006660 ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області про
проведення позапланової невиїзної
перевірки ПрАТ «Приват Інтертрейдінг»
з питань дотримання податкового
законодавства з ПДВ з контрагентами за
серпень 2013 року. Зауваження до форми і
змісту первинних документів в Акті
перевірки відсутні.

Отже, усі документи були в
розпорядженні перевіряючих, проте
податковий орган надав перевагу
висновкам акту перевірки контрагента
позивача, не зазначаючи підстав
невизнання наданих позивачем
документів.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що проведені господарські
операції мають реальний цикл
походження товару, у повному обсязі
підтверджені необхідними
бухгалтерськими документами, які
відповідають чинному законодавству
України, використані в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, з метою отримання
економічної вигоди та прибутку, що
фактично і досягнуто, мали як базу так і
об'єкт оподаткування податком на
додану вартість та податком на
прибуток. На виконання укладеного
договору було поставлено товар, видано
рахунки на оплату і податкові накладні,
здійснено оплату в безготівковій
формі. Суми за зазначеними рахунками та
податковими накладними включено до
податкового кредиту відповідного
періоду, а витрати за вказаними
операціями включені до складу валових
витрат.

Відповідачем, на якого в силу приписів
ч.2 ст.71 КАС України, покладено обов'язок
доказування правомірності прийнятого
рішення, не надано суду доказів, які б
свідчили про безтоварність
(нереальність) зазначених
господарських операцій.

Посилання ж податкового органу на
фіктивність взаємовідносин є
безпідставним, оскільки відповідно до
ч.2 ст.234 ЦК України фіктивний правочин
визнається судом недійсним. Доказів
того, що вищевказаний договір визнано
судом недійсним, відповідачем суду не
надано.

Таким чином, Акт перевірки, на
висновках якого ґрунтуються і доводи
апеляційної скарги, не свідчать про
порушення позивачем вимог Податкового
кодексу України, що могло б стати
підставою для визначення контролюючим
органом податкових зобов'язань.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
формування підприємством податкового
кредиту не може ставитись у пряму
залежність від додержання податкової
дисципліни третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Вищенаведене узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі «Булвес» АД проти Болгарії»
(заява № 3991/03). Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати податок на додану вартість
вдруге, а також сплачувати пеню. На
думку Суду, такі вимоги стали надмірним
тягарем для платника податку, що
порушило справедливий баланс, який
повинен підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

А згідно з ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права.

З огляду на викладені обставини, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що спірні податкові
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем не на підставі та не у
спосіб, що передбачені Податковим
кодексом України.

Вказані висновки суду першої інстанції
доводами апеляційної скарги не
спростовуються. В апеляційній скарзі
ДПІ посилається лише на висновки, які
наведено в акті перевірки, натомість,
вказаним підставам для визначення
спірних податкових зобов'язань, судом
першої інстанції, як зазначено вище,
надано належну правову оцінку.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про те, що
судом першої інстанції в достатньому
обсязі з'ясовано обставини справи та
ухвалено законне і обґрунтоване
рішення, у зв'язку з чим підстав для
його скасування, в межах доводів
апеляційної скарги, не існує.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у
м.Запоріжжі Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10 лютого 2014
року у справі №808/10157/13-а залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів.

(Ухвалу у повному обсязі складено
12.09.2014р.)

Головуючий:
О.В. Мартиненко

Суддя:
І.Ю. Богданенко

Суддя:
С.А. Уханенко