Справа № 803/909/14
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2014 року Справа № 803/909/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

при секретарі судового засідання
Приходай Я.О.,

за участю представника позивача
Андрійчук В.В.,

представника відповідача Романік Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Луцьккондитер» до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Луцьккондитер» (ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер») звернулося з
адміністративним позовом до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області
(Луцька ОДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 24 квітня 2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступними обставинами.

27 березня 2014 року відповідачем
проведено перевірку дотримання
позивачем граничних строків сплати
узгодженого податкового зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств. За результатами вказаної
перевірки було складено акт №
1590/15-2/35495109 від 27 березня 2014 року.
Відповідно до висновків вказаного акту
податковим інспектором виявлено
порушення позивачем пункту 57.1 статті 57
Податкового кодексу України (ПК
України) - не забезпечено своєчасної
сплати узгодженого податкового
зобов'язання протягом граничного
терміну в сумі 42 749 грн. 50 коп.

На підставі акту № 1590/15-2/35495109 від 27
березня 2014 року Луцькою ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 24 квітня 2014 року, яким за
виявлене порушення податкового
законодавства, на підставі пункту 126.1
статті 126 ПК України, до ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» застосовано штраф в
розмірі 20% від простроченої суми, який
становить 8 549 грн. 91 коп.

Позивач вважав протиправним
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення і просив його
скасувати з наступних підстав.

31 травня 2013 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір № 91
про розстрочення податкового боргу в
сумі 42 902 грн. 45 коп. на період з 31 травня
2013 року по 14 серпня 2014 року. ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» платежі у червні і
липні в загальній сумі 28 239 грн. 70 коп.
сплачені 14 червня та 15 липня
відповідно, тобто у строк, визначений
умовами договору № 91.

Водночас, Луцькою ОДПІ штрафні санкції
нараховано за період з 26 квітня 2013 року
по 30 жовтня 2013 року в розмірі 20 % від
простроченої суми (42 749 грн. 50 коп.)
незважаючи на її часткову вчасну
сплату. Такі дії відповідача
суперечать пункту 4.3. укладеного
договору № 91 від 31 травня 2013 року про
розстрочення податкового боргу,
вимогам пункту 100.1 статті 100 ПК України,
відповідно до яких розстроченням
податкового боргу є перенесення
строків сплати платником податків його
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу; контролюючий орган може
нараховувати пеню і штраф на
розстрочені суми грошових зобов'язань,
що залишились несплаченими після
розірвання договору.

Відповідно до письмових заперечень
проти позову від 12 червня 2014 року
відповідач його вимог не визнав. В
обґрунтування заперечення вказав, що
на виконання умов договору № 91 від 31
травня 2013 року позивач здійснив дві
сплати - 14 червня та 15 липня 2013 року,
проте не в повному обсязі, сплату
залишку суми позивачем проведено із
пропуском строку, визначеного
договором.

Крім того відповідачем зазначено, що
податковий борг ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» виник 26 квітня 2013 року,
із врахуванням часткової сплати,
станом на 31 травня 2013 року, його розмір
становив 42 902 грн. 45 коп. Оскаржуваним
податковим повідомленням-рішенням до
позивача застосовано штрафні
(фінансові) санкції за порушення
граничних строків сплати узгоджених
податкових зобов'язань по податку на
прибуток приватних підприємств за
період, який передував поданню
позивачем до контролюючого органу
заяви про розстрочення відповідної
суми податкового боргу та прийняття
контролюючим органом відповідного
рішення. Норми пункту 126.1 статті 126 ПК
України є прямими та не звільняють
платника податків від нарахування
штрафу за порушення правил сплати
податків у разі укладення договору про
розстрочення сплати податкового боргу.
Тому, у день сплати розстрочки на суму
боргу контролюючим органом правомірно
нараховано штрафну санкцію, а
укладення договору розстрочення
податкового боргу не звільнило
товариство від відповідальності за
порушення встановлених законодавством
встановлених строків сплати грошового
зобов'язання.

Відповідач вважав правомірним
податкове повідомлення-рішення №
від 24 квітня 2014 року, а тому в
задоволенні позову просив відмовити.

В судовому засіданні представник
позивача заявлений позов підтримує
повністю з підстав, зазначених у
позовній заяві.

Представник відповідача в судовому
засіданні позову не визнає з мотивів,
викладених у письмових запереченнях
проти позову.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, приходить до висновку, що
позов підставний і підлягає
задоволенню повністю.

Відповідно до частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України) у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

При вирішенні спору судом податкове
повідомлення-рішення № від 24
квітня 2014 року, прийняте відповідачем
як суб'єктом владних повноважень,
перевірялось на відповідність вимогам
частини третьої статті 2 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд приходить до висновку, що
відповідач не довів правомірності
прийнятого податкового
повідомлення-рішення, а тому воно є
протиправним та підлягає до
скасування.

Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2007
року проведено державну реєстрацію
юридичної особи ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер», номер запису в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців:
0004006; місцезнаходженням
товариства значиться: Волинська обл., м.
Луцьк, вул. Володимирська, 57А,
ідентифікаційний код - 35495109.

20 травня 2013 року ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» звернулось до Луцької
ОДПІ із заявою щодо надання
розстрочення податкового боргу в сумі
82 810 грн. 57 коп. на три місяці із
щомісячними платежами.

На підставі вказаної заяви
відповідачем прийнято рішення № 80 та
між сторонами укладено договір № 91 від
31 травня 2013 року про розстрочення
сплати податкового боргу з податку на
прибуток підприємств в сумі 42 902 грн., 45
коп. (з них: 30 145 грн. 32 коп. основного
платежу, 12 604 грн. 25 коп. штрафу, 152 грн. 88
коп. пені) на період з 31 травня 2013 року
по 14 серпня 2013 року.

Строки та сума сплати розстроченого
податкового боргу:

14 червня 2013 року - 14 300 грн. 82 коп.,

15 липня 2013 року - 14 300 грн. 82 коп.,

14 серпня 2013 року - 14 300 грн. 81 коп.

На виконання умов вказаного договору
ТзОВ «ТД «Луцьккондитер» сплачено :

14 червня 2013 року - 14 249 грн. 85 коп.,

15 липня 2013 року - 13 989 грн. 85 коп.,

06 вересня 2013 року - 260 грн.,

25 жовтня 2013 року - 4 726 грн. 60 коп.,

30 жовтня 2013 року - 9 523 грн. 20 коп.

Дані обставини сторони не заперечили,
представники сторін ствердили в
судовому засіданні.

27 березня 2014 року головний державним
інспектором проведено перевірку
дотримання позивачем граничних
строків сплати узгодженого
податкового зобов'язання підприємства,
результати якої викладено в акті №
1590/15-2/35495109 від 27 березня 2014 року.
Відповідно до висновків вказаного акту
контролюючим органом виявлено
порушення пункту 57.1 статті 57 ПК України
- позивачем не забезпечено своєчасної
сплати узгодженого податкового
зобов'язання протягом граничного
терміну по податку на прибуток в сумі 42
749 грн. 50 коп. по строку 26 квітня 2013 року
фактично сплачено 14 червня 2013 року, 15
липня 2013 року, 06 вересня 2013 року, 25
жовтня 2013 року, 30 жовтня 2013 року.

На підставі акту № 1590/15-2/35495109 від 27
березня 2014 року Луцькою ОДПІ прийнято
податкове повідомлення-рішення №
від 24 квітня 2014 року, яким за
виявлене порушення податкового
законодавства, на підставі пункту 126.1
статті 126 ПК України, до ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» застосовано штраф в
розмірі 20% від простроченої суми, який
становить 8 549 грн. 91 коп.

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, висновок відповідача про
порушення позивачем податкового
законодавства ґрунтувався на тому, що
укладення договору розстрочення
сплати податкового боргу не звільняє
платника податків від
відповідальності за порушення
встановлених законодавством
встановлених строків сплати грошового
зобов'язання.

Суд не погоджується з такою позицією
відповідача з огляду на наступне.

Відповідно до статті 126 ПК України
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу лише
у тому разі, якщо він не сплачує
узгоджену суму грошового зобов'язання
протягом строків, визначених цим
Кодексом. При цьому, розмір штрафу при
затримці сплати такого зобов'язання
більше 30 календарних днів - 20 %
погашеної суми податкового боргу.

Водночас, ПК України диференціює
відлік строків сплати узгодженої суми
грошового зобов'язання, в залежності
від того, самостійно визначене
платником податків грошове
зобов'язання, чи воно було визначене
податковим органом.

Так, відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК
України, у разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1, 54.3.2, 54.3.4-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу (зокрема за результатами
податкових перевірок), платник
податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

А відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК
України, у разі самостійного
визначення грошового зобов'язання
платником податків, він зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, ПК України передбачає і
окремі випадки, коли відлік строків
сплати здійснюється в особливому
порядку.

Так, статтею 100 ПК України передбачено
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань або податкового боргу
платника податків.

Відповідно до пункту 100.1 даної статті,
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу.

В силу вимог пункту 100.2 статті 100 ПК
України, платник податків має право
звернутися до контролюючого органу із
заявою про розстрочення та
відстрочення грошових зобов'язань або
податкового боргу. Рішення про
розстрочення та відстрочення грошових
зобов'язань чи податкового боргу
стосовно загальнодержавних податків
та зборів у межах одного бюджетного
року, відповідно до пункту 100.8 вказаної
статті, приймається керівником
контролюючого органу (його
заступником). Згідно з пунктом 100.6
вказаної статті, розстрочені суми
грошових зобов'язань або податкового
боргу (в тому числі окремо - суми
штрафних (фінансових) санкцій)
погашаються рівними частками
починаючи з місяця, що настає за тим
місяцем, у якому прийнято рішення про
надання такого розстрочення. Договори
про розстрочення (відстрочення),
відповідно до підпункту 100.12.2 пункту
100.12 статті 100 ПК України, можуть бути
достроково розірвані з ініціативи
контролюючого органу, зокрема, якщо
платник податків порушує умови
погашення розстроченого або
відстроченого грошового зобов'язання
чи податкового боргу.

Також наказом Міністерства доходів і
зборів України № 574 від 10 жовтня 2013 року
затверджено Порядок розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платників податків
(Порядок № 574), розроблений відповідно
до статті 100 глави 9 розділу II ПК
України.

Відповідно до пункту 1.9 цього Порядку
строк дії розстрочення (відстрочення)
податкового боргу починається з дати
прийняття органом доходів і зборів
рішення про розстрочення
(відстрочення) грошового зобов'язання
(податкового боргу) та закінчується
датою, зазначеною у договорі про
розстрочення (відстрочення) грошового
зобов'язання (податкового боргу), за
винятком випадків дострокового
погашення такого податкового боргу.

На розстрочені (відстрочені) грошові
зобов'язання (податковий борг) пеня та
штрафи не нараховуються з дати
укладання (підписання) договору до
закінчення строку дії договору про
розстрочення (відстрочення)
податкового боргу (пункт 3.9 Порядку №
574).

В ході судового розгляду встановлено
та матеріалами справи підтверджено, що
податковий борг ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» виник 26 квітня 2013 року.
Відповідно до цього, у випадку
часткового погашення платником
податків недоїмки в строк з 26 квітня 2013
року і до 31 травня 2013 року контролюючий
орган мав право нарахувати штрафну
санкцію, передбачену статтею 126 ПК
України.

Отже, з 31 травня 2013 року контролюючий
орган втратив таке право, оскільки у
вказаний термін прийнято рішення та
підписано договір про розстрочення
податкового боргу платника. Оскільки
розстрочення прямо передбачає
перенесення строків сплати, а в рішенні
та договорі про розстрочення прямо
визначені нові строки сплати, то
штрафні санкції могли бути нараховані
лише за порушення платником податків
таких нових строків.

Разом з тим, актом перевірки, на
підставі якого прийняте оскаржуване
рішення, фактів порушення строків
сплати, визначених договором № 91 від 31
травня 2013 року встановлено не було, а в
основу розрахунків, внаслідок яких
прийнято податкове
повідомлення-рішення № від 24
квітня 2014 року, покладено строк
виникнення податкового боргу - 26 квітня
2013 року, тобто контролюючим органом
первісно визначені строки, без
врахування того, що вони перенесені за
рішенням про розстрочення податкового
боргу. Внаслідок цього, загальний
термін прострочення визначено від 48 до
185 днів, тобто ці періоди включають в
себе увесь період розстрочення сплати
податкового боргу, отже, рішення про
розстрочення (фактичне перенесення
строків сплати) не взяте до уваги
контролюючим органом при прийнятті
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення, а в повній мірі
проігнороване.

Доводи відповідача про те, що
розстрочене було не податкове
зобов'язання, а податковий борг, тобто
вже прострочений платіж, у зв'язку із
чим платник податків не може
звільнятися від відповідальності,
судом до уваги не беруться як
безпідставні.

При цьому суд виходить з того, що
статтею 100 ПК України врегульовано
питання розстрочення як грошових
зобов'язань, так і податкового боргу, а
пунктом 3.9 Порядку № 574 прямо
передбачено, що не лише на суми
відстрочених (розстрочених) грошових
зобов'язань, а й на суми відстроченого
(розстроченого) податкового боргу, з
дати укладання договору про
розстрочення (відстрочення) до
закінчення строку його дії, не
нараховуються штрафи.

Крім того, така позиція контролюючого
органу є необґрунтованою і з тих
підстав, що нарахування штрафних
санкцій в період дії договору про
розстрочення нівелює передбачене
статтею 100 ПК України право платника
податків, - втрачається мета та зміст
укладеного договору про розстрочення
податкового боргу, оскільки жодних
позитивних наслідків для платника
податків він не чинить (наявність та
розмір штрафних санкцій та пені не
змінюється).

Відповідно до пункту 4.6 Порядку № 574
лише з дня, наступного за днем
розірвання договору, на розстрочені
(відстрочені) суми, що залишились не
сплаченими, нараховуються пеня та
штраф у розмірах, передбачених
Податковим кодексом України.

В ході судового розгляду встановлено,
що договір про розстрочення № 91 від 31
травня 2013 року не розривався, відтак
нарахування Луцькою ОДПІ штрафних
санкцій на суми розстроченого ТзОВ «ТД
«Луцьккондитер» податкового боргу за
період дії такого договору є
протиправним.

Відповідно до положень статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, висновки Луцької ОДПІ щодо
порушення ТзОВ «ТД «Луцьккондитер»
податкового законодавства в частині
незабезпечення своєчасної сплати
узгодженого податкового зобов'язання
протягом граничного терміну не знайшли
підтвердження, є упередженими,
необґрунтованими, не відповідають
нормам податкового законодавства,
ґрунтуються на припущеннях, а не на
встановлених фактах, а тому не можуть
бути покладені в основу податкового
повідомлення-рішення про застосування
до позивача штрафу в розмірі 20% (8 549 грн.
91 коп.) від простроченої суми на
підставі пункту 126.1 статті 126 ПК
України.

Із врахуванням вищевикладених
обставин, суд вважає, що податкове
повідомлення-рішення № від 24
квітня 2014 року є протиправними в
цілому, а позовні вимоги позивача про
його скасування підлягають до
задоволення.

Відповідно до частини першої статті 94
КАС України слід присудити на користь
позивача всі здійснені ним і
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними і скасувати
податкове повідомлення-рішення
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області № від 24 квітня 2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Луцьккондитер» 182грн.70коп. витрат по
сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 07 липня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
В.В. Дмитрук