Справа № 2а-3120/10
Суддя: Ніколін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 124762/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Ніколіна В.В.,

суддів
Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 15
грудня 2010 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
області про нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни,-

в с т а н о
в и в:

29 листопада 2010 року позивач звернулася
в суд з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Калуському районі Івано-Франківської
області про нарахування та виплату
підвищення до пенсії як дитині війни у
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком відповідно до ст. 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» за
період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007
року та з 22 травня 2008 року по 30
листопада 2010 року.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 15
грудня 2011 року у справі №2-а-3120/10 позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії відповідача.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Калуському районі
Івано-Франківської області провести
нарахування та виплату на користь
ОСОБА_1 недоплаченого підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком відповідно до ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» з врахуванням абз.1 ч.1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» починаючи з 29 травня 2010
року з врахуванням виплачених сум. В
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог. Апеляційну скаргу
мотивує тим, що фінансове забезпечення
державних соціальних гарантій
здійснювалось в розмірах передбачених
Законами України «Про Державний бюджет
України» на відповідний рік та в межах
передбачених на це видатків.
Законодавством не визначено, з якого
саме розміру мінімальної пенсії за
віком необхідно визначати розмір
підвищення до пенсії дітям війни.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, а тому суд,
відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України, вважає можливим проведення
розгляду справи в їхній відсутності в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами та на
основі наявних у ній доказів.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити частково з наступних
підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач ОСОБА_1, 1937 року народження, є
«дитиною війни» та відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» у редакції, що була чинною
на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, мала
право на отримання підвищення
виплачуваної їй управлінням
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської області
пенсії за віком.

Всупереч вимог ст.6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни"
позивачу щомісячне підвищення до
пенсії виплачувалась відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530.

З огляду на загальні засади
пріоритетності законів над
підзаконними актами, Закон України
«Про соціальний захист дітей війни»
має вищу юридичну силу в порівнянні з
Постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року №530. Отже,
відповідач неправомірно виплачував
щомісячне підвищення до пенсії в
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" мінімальна
пенсія за віком дорівнює прожитковому
мінімуму, встановленому для осіб, що
втратили працездатність. Положення ч.3
ст.28 цього Закону, на думку колегії
суддів, не є перешкодою для
застосування величини мінімального
розміру пенсії за віком до обрахування
інших пенсій чи доплат пов'язаних з
мінімальною пенсією за віком, оскільки
чинним законодавством не встановлено
іншого, крім передбаченого ч.1 цієї
статті, мінімального розміру пенсії за
віком.

Розмір прожиткового мінімуму для осіб
щорічно встановлюється Законом
України "Про державний бюджет України"
на відповідний рік. Ст.70 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2010
рік» Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.
Названа норма передбачає встановлення
в абсолютних сумах розмірів лише тих
виплат, вихідним критерієм розрахунку
яких є розмір мінімальної заробітної
плати. Відповідно її дія не поширюється
на спірні відносини, оскільки розмір
зазначених соціальних виплат згідно із
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» залежить від розміру
мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, нарахування та виплата у
2010 році дітям війни підвищення до
пенсії або щомісячного грошового
довічного утримання чи державної
соціальної допомоги, що виплачується
замість пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Також, необхідно зазначити, що оскільки
стосовно не нарахованих пенсій ніякими
нормативно-правовими актами, крім КАС
України, не визначено строк звернення
до суду, то під час вирішення спорів,
які виникають із вказаних
правовідносин необхідно застосовувати
шестимісячний строк звернення до суду
визначений ст.ст.99, 100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин).

Позивач пропустила строк звернення до
суду та не надала доказів того, що нею
був пропущений строк для звернення до
суду з поважних причин, тому, з огляду
на наведене, позовні вимоги в частині
виплат за період з 09 липня 2007 року по 28
травня 2010 року включно необхідно
залишити без розгляду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період з 29
травня 2010 року по 30 листопада 2010 року,
відповідно до ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та проведених
виплат.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивача
здійснює Пенсійний фонд України в
особі управління Пенсійного фонду
України в Калуському районі
Івано-Франківської області,
відповідний обов'язок необхідно
покласти на відповідача у справі.
Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування передбачених
Законом України «Про соціальний захист
дітей війни» доплат до пенсії як на
причину невиконання покладених на
нього зобов'язань до уваги не
приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

За таких обставин, судом першої
інстанції при винесенні оскаржуваної
постанови неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, порушено
норми матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи. Наведене в силу вимог
ст. 202 КАС України є підставою для
скасування постанови, що оскаржується,
та прийняття нового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1,4
ч.1 ст.202, ч. 2 ст.205, ст.ст. 207, 254 КАС
України, суд,-

п о с т а н
о в и в:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської області -
задовольнити частково.

Постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 15
грудня 2010 року у справі №2-а-3120/10 -
скасувати та прийняти нову постанову,
якою позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської області про
нарахування та виплату підвищення до
пенсії як дитині війни за період з 09
липня 2007 року по 28 травня 2010 року
включно - залишити без розгляду.

Визнати протиправними дії управління
Пенсійного фонду України в Калуському
районі Івано-Франківської області щодо
відмови нарахувати та виплатити на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії у
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
як дитині війни, відповідно до ст.6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» за період з 29 травня 2010
року по 30 листопада 2010 року.

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України в Калуському районі
Івано-Франківської області нарахувати
та виплатити на користь ОСОБА_1
підвищення до пенсії у розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, відповідно до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни» з
урахуванням ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та виплачених
сум за період з 29 травня 2010 року по 30
листопада 2010 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий
В.В. Ніколін

Судді
О.М. Гінда

В.Я. Качмар