Справа № 821/3032/14
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3032/1414
год. 54 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Гомельчука С.В.,

при секретарі: Корнієнко Я.В.,

за участю: представника позивача -
Літвінової Т.В.,

представника відповідача -
Яцемирського С.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом приватного підприємства
"Полімер-трейд" до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області про скасування
податкового повідомлення-рішення,

встановив:

Приватне підприємство "Полімер-Трейд"
(далі-позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області (далі-відповідач,
ДПІ) про скасування
податкового-повідомлення рішення від 24
липня 2014 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
результатами позапланової виїзної
документальної перевірки ПП
"Полімер-Трейд" спеціалістом ДПІ
складено Акт від 13 червня 2014 року
№215/21-03-22-0, на підставі якого
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-решення від 24 липня 2014
року за № , яким ДПІ зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі
155895 грн. Позивач вважає, що рішення
прийнято незаконно, оскільки в ході
перевірки було надано всі первинні
документи, які підтверджують
реальність господарських операцій по
придбанню сировини і подальшому
виготовленню готової продукції. Окрім
того, доводи відповідача щодо визнання
договорів між позивачем і
контрагентами нікчемними в зв'язку з
неспрямуванням їх на реальне настання
правових наслідків не ґрунтуються на
законі, так як з цих підстав договір
може бути визнаним недійсним виключно
за рішенням суду.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала і
просила їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду
письмові заперечення та пояснив, що
рішення від 24 липня 2014 року за №
прийнято ДПІ обґрунтовано за
результатами акту перевірки, де
встановлені порушення вимог ст.44, п.198.1,
п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України. Виявлені порушення
призвели до завищення податкового
кредиту з податку на додану вартість за
січень-лютий 2014 року на загальну суму 389
475 грн. та подальшого завищення
від'ємного значення на суму ПДВ 155895 грн.
Просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази,
вивчивши матеріали справи, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що приватне
підприємство "Полімер-Трейд"
зареєстроване Суворовським районним
управлінням юстиції м.Херсона 13
березня 2007 року за № 0008009. Взято на
податковий облік в органах державної
податкової служби 14 березня 2007 року за
№ 5538 та перебуває на обліку в ДПІ у
м.Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області.

Позивач зареєстрований платником
податку на додану вартість згідно
свідоцтва № 200158318 від 23 січня 2014 року.

Згідно довідки з ЄДРПОУ АА №750676
основним видом діяльності
ПП"Полімер-Трейд" є неспеціалізована
оптова торгівля.

У період часу з 04 червня по 05 червня 2014
року фахівцем ДПІ проведено
позапланову виїзну документальну
перевірку ПП "Полімер-Трейд" з питань
дотримання вимог податкового
законодавства в частині придбання
товару за період січень-лютий 2014 року
за кодом УКТЗУД та подальшого
використання, реалізації придбаних
товарно-матеріальних цінностей,
відображення здійснених
фінансово-господарських операцій у
податковій звітності. За результатами
перевірки складено Акт від 13 червня 2014
року № 215/21-03-22-0 (далі- Акт
перевірки).

В Акті перевірки констатовані
"порушення ст.44, п.198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, в
результаті чого у позивача при
перевірці повноти визначення
податкового кредиту за січень-лютий 2014
року встановлено його завищення в сумі
ПДВ 389 475 грн., в т.ч. за січень 2014 року на
суму ПДВ 155895 грн., за лютий 2014 року на
суму ПДВ 233580 грн., що призвело до
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкових зобов'язань та
сумою податкового кредиту звітного
податкового періоду (р.19) за лютий 2014
року на суму ПДВ 233580 грн. та завищення
залишку від'ємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (р.24) за
лютий 2014 року на суму ПДВ 155895 грн."

Поштовим листом від 29 липня 2014 року
на адресу ПП "Полімер-Трейд" надійшло
податкове повідомлення-решення від 24
липня 2014 року за № , яким ДПІ
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість у
розмірі 155895 грн.

Оцінюючи правомірність прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, суд виходить з
встановлених в ході розгляду справи
фактичних обставин та їх узгодженості
з діючими положеннями податкового
законодавства.

Спірні правовідносини у перевіряємому
періоді врегульовані Податковим
кодексом України від 02 грудня 2010 року
№ 2755-VІ (далі - ПК України).

Підпунктом 14.1.181. п. 14.1. ст. 4 ПК України
встановлено, що податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає, зокрема, у
разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг (пп.а п. 198.1. ст. 198 ПК
України).

Податковий кредит звітного періоду
визначається, виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з, зокрема,
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п. 198.3. ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.У разі коли на момент
перевірки платника податку
контролюючим органом суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України визначено, що для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством. Платникам
податків забороняється формування
показників податкової звітності,
митних декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

З наведених положень Податкового
кодексу України випливає, що підставою
для формування податкового кредиту по
податку на додану вартість є
сукупність таких обставин, як
придбання товарів (робіт, послуг) для
використання в господарській
діяльності, відображення їх в обліку
покупця та наявність належним чином
оформлених первинних документів.

Як встановлено судом, між ТОВ
"Полімерна компанія" (постачальник) і
ПП "Полімер-Трейд" (покупець) 14 січня 2014
року укладено Договір поставки № 7ПП14.
Відповідно до вказаного договору та
додатку №1 до нього постачальник
зобов'язується поставити, а покупець -
сплатити і прийняти продукцію -
полівінілхлорид марки PVC GRADE:1091 (К65) у
кількості 102,45 тони. Загальна сума
поставки 1 167 930 грн., у тому числі ПДВ - 194
655 грн. Графік поставки товару 14 січня
2014 року - 07 лютого 2014 року. Додатком №2
до договору визначено, що постачальник
зобов'язується поставити, а покупець
сплатити і прийняти продукцію -
аналогічний матеріал в кількості 102
тони на суму 1 162800 грн., у тому числі ПДВ
193 800 грн.

На виконання умов договору в
січні-лютому 2014 року позивачу
поставлено товар полівінілхлорид
марки PVC GRADE:1091 (К65) всього на загальну
суму 2336850 грн., в тому числі ПДВ 389475 грн.,
що підтверджується податковими та
видатковими накладними, копії яких
надані до матеріалів справи та перелік
яких зазначений на стор. 6-7 Акту
перевірки. Оплата товару
підтверджується копіями платіжних
доручень та банківськими виписками.
Транспортування товару здійснювалось
на підставі Договору №1 про надання
транспортно-експедиційних послуг від 28
січня 2013 року між ТОВ "Полімерна
компанія" (замовник) та ПВП "БКС"
(експедитор), що підтверджується
копіями товарно - транспортних
накладних (ТТН).

В Акті перевірки відповідач зазначає,
що всі ТТН за січень-лютий 2014 року
оформлені неналежним чином (відсутні
підписи водіїв, печатки
підприємств-перевізників, розділи ТТН
про кількість
навантаженої-розвантажувальної
сировини взагалі не заповнені), що
свідчить про відсутність фактичних
поставок товарів і засвідчує тільки
документування операцій.

Суд не погоджується з вказаною
думкою ДПІ з огляду на наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" № 996-XIV (далі-Закон
№ 996) підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Надані для перевірки і досліджені ДПІ
видаткові накладні доставки товару
(стор.6-7 Акту перевірки) по Договору №
7ПП14 мають всі необхідні реквізити -
підписи, печатки, назви та адреси
підприємств, що дає змогу
ідентифікувати осіб, які брали участь у
здійсненні господарських операцій. На
стор.7 ДПІ підтверджено фактичну
оплату кожної партії товару. Отже,
неякісне оформлення постачальником
ТТН не дає підстав вважати операцію по
придбанню товару безтоварною, оскільки
господарські операції за вказаним
договором підтверджені не тільки ТТН,
але і податковими і видатковими
накладними, платіжними дорученнями про
оплату товару, тобто первинними
документами в розумінні ст.9 Закону №
996.

В Акті перевірки (стор.22-23) ДПІ
зазначає, що "акти прийняття-передачі
давальної сировини та акти прийняття
готової продукції за січень-лютий 2014
року оформлені неналежним чином,
відсутня інформація про ціну й
загальну вартість".

Як встановлено судом, між ПП
"Полімер-Трейд" (замовник) та ТОВ
"Мегатекс-Україна" (виконавець)
укладено Договір № 0301-Д на
виготовлення готової продукції з
давальницької сировини від 03 січня 2014
року. Розділами 2 та 5 договору
визначено умови та способи передачі
давальницької сировини виконавцю, а
також готової продукції замовнику.
Оплата вартості робіт і порядок
відповідних розрахунків встановлено в
розділі 9 договору. Акти
приймання-передачі давальницької
сировини та готової продукції
досліджені ДПІ і перераховані на
стор.14-22 Акту перевірки, що підтверджує
визнання перевіряючим ДПІ факту
передачі сировини виконавцю і
отримання готової продукції
замовником.

Суд наголошує, що між сторонами
відсутній спір про наявність у
позивача вищевикладених первинних
документів: видаткових накладних,
податкових накладних,
товарно-транспортних накладних,
розрахункових документів про сплату
коштів за отриманий товар, актів
приймання-передачі сировини і
отримання готової продукції.

За таких обставин, висновок
податкового органу про безтоварний
характер спірних операцій з поставки
товару та виготовлення готової
продукції позивачеві ґрунтується на
неправильній юридичній оцінці
обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності).

Підстав, з якими закон пов'язує
недійсність (нікчемність) договору,
контролюючим органом в акті перевірки
не зазначено, судових рішень, що набули
законної сили, яким договори, що
укладалися між позивачем та його
контрагентами визнані недійсними
судом обох інстанцій не надано. Доказів
наявності узгодженого умислу на
вчинення дій у порушення податкового
законодавства, безпідставне отримання
податкової вигоди, встановлених
судовим рішенням у кримінальній справі
за звинуваченням працівників
контрагентів постачальника позивача,
податковим органом не наведено.

Суд зазначає, що досліджені в судовому
засіданні копії первинних документів
позивача (податкові та видаткові
накладні, розрахункові документи, що
підтверджують факт оплати товару та
виготовлення продукції з урахуванням
ПДВ) не дають підстав для встановлення
з боку позивача порушень податкового
законодавства при формуванні
податкового кредиту, зокрема, не
встановлено формування податкового
кредиту за відсутності податкової
накладної або на підставі податкової
накладної, яка складена особою, не
зареєстрованою платником податку на
додану вартість.

Враховуючи, що обґрунтованість та
правомірність судження суб'єкта
владних повноважень про нереальність
господарських операцій між позивачем і
його контрагентами не знайшла свого
підтвердження здобутими по справі
доказами, то суд приходить до висновку
про протиправність дій ДПІ по
зменшенню розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість в
розмірі 155895 грн.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не доведено правомірність
прийнятого податкового повідомлення -
рішення від 24 липня 2014 року №,
тому суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог ПП
"Полімер-Трейд".

Судові витрати, відповідно до ч.1 ст.94
КАС України стягуються з Державного
бюджету на користь позивача.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 2, 71, 159-163, 167 КАС України,
суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області від 24 липня 2014 року
№, яким зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість приватному
підприємству "Полімер-Трейд" у розмірі
155895 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"Полімер-Трейд" судові витрати в
розмірі 311 (триста одинадцять) грн. 79
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 17 вересня 2014 р.

Суддя
Гомельчук
С.В.

кат. 8.3.3