Справа № 819/379/14-а
Суддя: Сеник Р.П.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 4278/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Сеника Р.П.,

суддів
Попка Я.С., Хобор Р.Б.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
20.03.2014 року у справі за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О
В И В :

У лютому 2014 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області про визнання
протиправним та скасування наказу від
22 листопада 2013 року № 1202 «Про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки СГД-ФО
ОСОБА_1»

Позовні вимоги мотивує тим, що
Тернопільською ОДПІ 22 листопада 2013
року прийнято наказ № 1202 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
Позивач вважає, що даний наказ не
відповідає вимогам податкового
законодавства та підлягає скасуванню.

Оскаржуваний наказ прийнятий на
підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1
статті 20, підпункту 78.1.1 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК
України). Проведення перевірки на
підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1статті
78 ПК України можливе у випадках
встановлення за наслідками перевірок
інших платників податків або отримання
податкової інформації фактів, що
свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Оскаржуваний наказ не конкретизує
обставин, що були підставою для його
прийняття, не містить посилання на
запит органу державної податкової
служби, на який не було надано
пояснення платником податків. При
цьому запити, які отримувала позивач
від податкового органу, були складені з
порушення вимог статті 73 ПК України,
зміст таких запитів свідчить про
відсутність у податкового органу
підстав для отримання інформації у
платника податків.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
було відмовлено у задоволенні позову.

Постанову суду першої інстанції
оскаржив позивач, подавши на неї
апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає,
що не погоджується з рішенням суду
першої інстанції, оскільки дане
рішення винесене з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
та таке, що неповно відображає
обставини, які мають істотне значення
для даної справи.

Просить скасувати постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
та задовільнити позовні вимоги.

Особи, що беруть участь у справі, в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час та місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступало, а тому колегія суддів, у
відповідності до ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами,
оскільки таку може бути вирішено на
основі наявних у ній доказів.
Заслухавши доповідь судді - доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до переконання, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а оскаржувану постанову
без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, що
ОСОБА_1 з 04 квітня 2007 року зареєстрована
як фізична особа - підприємець, взята на
облік як платник податків у
Тернопільській ОДПІ, з 01 січня 2010 року
перебуває на спрощеній системі
оподаткування, є платником єдиного
податку, здійснює діяльності у сфері
здавання в оренду власного нерухомого
майна, що підтверджується копіями
свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи підприємця серії
НОМЕР_2, свідоцтва платника єдиного
податку серії НОМЕР_3, відомостями
загальних положень акту перевірки від
10 грудня 2013 року № 2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1.

ГУ Міндоходів у Тернопільській області
на підставі наказу, направлень на
проведення перевірки у період з 30
вересня 2013 року по 09 жовтня 2013 року (а.с.
74-76) проведено фактичну перевірку
суб'єкта господарювання - фізичної
особи ОСОБА_1, результати якої
оформлені актом від 10 жовтня 2013 року №
13/19-00-17-02-20/НОМЕР_1 (а.с. 77-78). Як вбачається
з наказу на проведення фактичної
перевірки від 30 вересня 2013 року № 240,
перевірка проведена на підставі
підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20,
підпункту 75.1.3пункту 75.1 статті 75,
підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК
України з метою дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) (а.с.
51). До проведення фактичної перевірки
працівники податкового органу були
допущені в розумінні статті 81 ПК
України.

Як слідує з пояснень представників
відповідача у межах проведення
фактичної перевірки фізичній особі -
підприємцю було направлено запит ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
про надання інформації від 09 жовтня 2013
року № 5143/У/19-00-17-02-15/984, який цього ж дня
вручено під розписку ОСОБА_1 (а. с. 31).
Відповідно до даного запиту з метою
визначення отриманого підприємцем
доходу від господарської діяльності -
здавання в оренду власного нерухомого
майна, ОСОБА_1 необхідно було до 17 год. 09
жовтня 2013 року надати для перевірки
засвідчені належним чином копії
наступних документів: укладених
договорів про надання у тимчасове
користування торгових місць для
торгівлі продовольчими та
непродовольчими товарами; рішень,
дозволів та інших документів, які
надають право здійснювати ринкову
діяльність на міні ринку АДРЕСА_1; плану
розміщення торгових місць (із
зазначенням нумерації та площ торгових
місць); розрахункових документів щодо
отримання готівкових коштів від
орендарів за здані в оренду торгові
місця, документація вимагалась за
період з 01 липня 2010 року по теперішній
час. У запиті також зазначено про те, що
у випадку ненадання інформацій та
копій документів буде ініційовано
проведення документальної
позапланової перевірки. Запит
оформлено з посиланням на підпункт 16.1.5
пункту 16.1 статті 16, підпункти 20.1.2, 20.1.14
пункту 20.1 статті 20, пункт 6 абзацу
третього пункту 73.3 статті 73 ПК України.

У строк, встановлений податковим
органом, відповідь на запит та копії
документів платником податків не були
надані, про що зазначено в акті
фактичної перевірки від 10 жовтня 2013
року № 13/19-00-17-02-20/НОМЕР_1 з вказівкою на
те, що платником у даному випадку
порушено підпункти 16.1.5, 16.1.12 пункту 16.1
статті 16, пункти 44.1, 44.3, 44.4, 44.6 статті 44
ПК України (а. с. 29 зворот).

Позивач 05 листопада 2013 року подала
заперечення до акту перевірки від 10
жовтня 2013 року та копії документів, що
витребовувались, крім розрахункових
документів щодо отримання готівкових
коштів від орендарів за здані в оренду
торгові місця та договорів оренди (а. с.
33). За результатами розгляду заперечень
12 листопада 2013 року висновки акту
фактичної перевірки залишені без змін.

13 листопада 2013 року всі матеріали
фактичної перевірки фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 були скеровані ГУ
Міндоходів у Тернопільській області до
Тернопільської ОДПІ для розгляду та
прийняття відповідного рішення

Як вбачається з пояснень представників
відповідача на підставі даних
документів Тернопільською ОДПІ
прийнято оскаржуваний наказ від 22
листопада 2013 року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_1» за період з 01
січня 2010 року по 31 грудня 2012 року
тривалістю п'ять робочих днів з 25
листопада 2013 року (а. с. 27), наказ
прийнято з посиланням на підпункт 20.1.4
пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75,
підпункт 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК
України, інших обставин не наведено.

25 листопада 2013 року платнику податків
під розписку вручено наказ та
направлення про проведення перевірки
(а. с. 27-28), термін якої продовжено ще на
два дні з 02 грудня 2013 року згідно з
наказом Тернопільської ОДПІ від 02
грудня 2013 року № 1269 (а. с. 6).
Перевіряючий до проведення перевірки
був допущений, позивач не використала
свого права не допуску посадових осіб
до проведення перевірки. Для перевірки
суб'єктом господарювання були надані
документи, перелік яких зазначений у
акті прийому-передачі від 03 грудня 2013
року, складеному ОСОБА_1 (а. с. 135), а також
вказаний у розділі 1.13 акту перевірки.
За результатами перевірки оформлений
акт від 10 грудня 2013 року №
2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1 «Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства за період з
01 січня 2010 року по 01 грудня 2012 року,
валютного та іншого законодавства
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01
січня 2010 року по 31 січня 2012 року,
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування за
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2012
року» (а. с. 52-62) та прийняте
податкове-повідомлення рішення від 23
січня 2014 року № про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
єдиного податку на суму 85053 грн. 19 коп.
(а. с. 65).

Вказане податкове
повідомлення-рішення скасоване ГУ
Міндоходів у Тернопільській області за
процедурою адміністративного
оскарження згідно з рішенням від 18
лютого 2014 року № 2108/6/19-00-10-02-06/52 про
результати розгляду скарги платника
податків (а. с. 66-67). Таке рішення
мотивоване відсутністю належної
доказової бази на підтвердження
відображеного в акті перевірки
порушення щодо отримання фізичною
особою - підприємцем ОСОБА_1 доходу від
іншого виду діяльності, ніж той, що
зазначений в свідоцтві платника
єдиного податку - здавання в оренду
власного нерухомого майна.

Крім того, за результатами розгляду
питань, порушених у зверненні позивача,
адресованому ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, проведено
службове розслідування щодо посадових
осіб Тернопільської ОДПІ, які
здійснювали організацію, проведення і
реалізацію матеріалів документальної
виїзної перевірки з питань дотримання
вимог податкового законодавства
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
Згідно з актом про результати
проведення службового розслідування
від 18 лютого 2014 року в межах проведення
службового розслідування ініціювалось
питання проведення перевірки позивача
на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1
статті 78 ПК України в порядку контролю
органом вищого рівня за діями або
бездіяльністю посадових осіб
Тернопільської ОДПІ (а. с. 90-93).

Така перевірка проведена на підставі
наказу ГУ Міндоходів у Тернопільській
області від 10 лютого 2014 року № 75 та
направлень на перевірку від 10 лютого 2014
року № 33, № 34, № 35 (а. с. 118-121). За
результатами перевірки складено
відповідний акт від 18 лютого 2014 року №
8/19-00-17-02-30/НОМЕР_1 (а. с. 102-115) та прийняте
податкове-повідомлення рішення від 07
березня 2014 року № про збільшення
позивачу грошового зобов'язання з
єдиного податку на суму 510 грн. 00 коп. (а.
с. 100). Правомірність прийняття наказу в
межах даної перевірки є предметом
розгляду іншої адміністративної
справи № 819/378/14-а за позовом фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 до ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
про визнання протиправним та
скасування наказу від 10 лютого 2014 року
№ 75 (а. с. 137).

Відмовляючи у позовних вимогах у
справі, суд першої інстанції виходив з
того, що податковим органом було
належним чином вжито заходів по
проведенню документальної виїзної
перевірки, як-то: пред'явлення
направлення на проведення такої
перевірки від 22 листопада 2013 року №
010156, вручення під розписку
безпосередньо ОСОБА_1 наказу від 22
листопада 2013 року № 1202 «Про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки СГД-ФО ОСОБА_1» (а. с. 27-28). При
цьому суду не надано будь-яких доказів
того, що позивач була позбавлена
можливості реалізувати своє право на
не допуск посадових (службових) осіб
органу державної податкової служби до
проведення перевірки. Крім того, суд
зауважує, що позивач надала
податковому органу документи для
проведення документальної виїзної
перевірки, що підтверджуюється актом
прийому-передачі від 03 грудня 2013 року,
складеному ОСОБА_1(а. с. 135), а також
переліком документів, використаних для
перевірки, який наведений у розділі 1.13
акту від 10 грудня 2013 року №
2991/19-18-17-0123/НОМЕР_1 (а. с. 53-54). Наведене
спростовує твердження представника
позивача про те, що підприємець хоч і
допустила ревізора-інспектора до
перевірки, проте прийняла рішення про
відмову від проведення перевірки. З
огляду на викладену мотивацію
представників сторін та надані докази,
у суду першої інстанції були відсутні
підстави вважати, що мав місце факт
відмови суб'єкта господарювання від
проведення перевірки за спірним
наказом.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
наступних підстав.

Відповідно до вимог пп. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) документальна позапланова
виїзна перевірка здійснюється в разі
коли за наслідками перевірок інших
платників податків або отримання
податкової інформації виявлено факти,
що свідчать про можливі порушення
платником податків податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 77.4 ст. 77 ПК України передбачено,
що про проведення документальної
планової перевірки керівником органу
державної податкової служби
приймається рішення, яке оформлюється
наказом. Право на проведення
документальної планової перевірки
платника податків надається лише у
випадку, коли йому не пізніше ніж за 10
календарних днів до дня проведення
зазначеної перевірки вручено під
розписку або надіслано рекомендованим
листом з повідомленням про вручення
копію наказу про проведення
документальної планової перевірки та
письмове повідомлення із зазначенням
дати початку проведення такої
перевірки, що було дотримано
відповідачем.

Податковий контроль у частині
здійснення заходів, що вживаються
митними органами з метою перевірки
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податків і зборів,
є складовою частиною митного контролю.
Податковий контроль здійснюється
органами, зазначеними у статті 41 цього
Кодексу, в межах їх повноважень,
встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України
передбачено, що податковий контроль
здійснюється шляхом перевірок та
звірок відповідно до вимог цього
Кодексу, а також перевірок щодо
дотримання законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, у порядку,
встановленому законами України, що
регулюють відповідну сферу
правовідносин.

Таким чином, платник податків, який
вважає порушеним порядок та підстави
призначення податкової перевірки щодо
нього, має захищати свої права шляхом
не допуску посадових осіб
контролюючого органу до такої
перевірки. Якщо ж допуск до проведення
перевірки відбувся, в подальшому
предметом розгляду в суді має бути лише
суть виявлених порушень податкового та
іншого законодавства, дотримання якого
контролюється контролюючими органами.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, постанова від 24.12.2010 року,
саме на етапі допуску до перевірки
платник податків може поставити
питання про необґрунтованість її
призначення та проведення,
реалізувавши своє право на захист від
безпідставного та необгрунтованого
здійснення податкового контролю щодо
себе. Водночас, допуск до перевірки
нівелює правові наслідки процедурних
порушень, допущених контролюючим
органом при призначенні податкової
перевірки.

Відповідно до викладеного, позови
платників податків, спрямовані на
оскарження рішень (у тому числі наказів
про призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

В іншому разі в задоволенні
відповідних позовів має бути
відмовлено, оскільки правові наслідки
оскаржуваних дій за таких обставин є
вичерпаними, а отже, задоволення позову
не може призвести до відновлення
порушених прав платника податків,
оскільки після проведення перевірки
права платника податків порушують лише
наслідки її проведення.

Згідно із статтею 122 КАС України,
судовий розгляд адміністративної
справи здійснюється в судовому
засіданні з викликом осіб, які беруть
участь у справі, після закінчення
підготовчого провадження. Особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія
вважає, що доводи апеляційної скарги не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи, а
також відсутня невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195, 196, 197, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А
Л И В :

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без
задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 20.03.2014 року
по справі № 819/379/14-а залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:
Р.П. Сеник

Судді :
Я.С. Попко

Р.Б. Хобор