Справа № 804/8148/14
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
19 серпня 2014 р. Справа № 804/8148/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді -
при секретарі - Шпота
за участю: представник
позивача - Воронов Д.Ю.
відповідача - Задорожна А.Ю.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕДС» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним рішення його
скасування, стягнення надміру
сплаченого податку ввізного мита та
податку на додану вартість,-
До Дніпропетровського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕДС» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
- визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 110120000/2014/400015/1 від 29.05.2014 року;

- стягнути з Дніпропетровської митниці
Міндоходів через Державну
казначейську службу України у
Дніпропетровській області, надмірно
сплачені під час оплати за декларацією
№ 110120000/2014/407033 від 29.05.2014 року, податки у
сумі 19 708,25 (дев'ятнадцять тисяч сімсот
вісім) гривень 25 копійок ввізного мита,
та 43 358,17 (сорок три тисячі триста
п'ятдесят вісім) гривень 17 копійок,
податку на додану вартість, що
перераховані як фінансова гарантія
сплати митних платежів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕДС» ().

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що виконуючи
обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин, ТОВ
«ЕДС» 27.05.2014р. було сформовано митну
декларацію № 110120000/2014/406824 та надано її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, для здійснення оформлення
товару у митному відношенні, з наданням
усіх необхідних документів на
підтвердження заявленої митної
вартості товару за основним (першим)
методом. Позивач не погоджується з
винесеним відповідачем рішенням про
коригуванням митної вартості товарів
№ 110120000/2014/400015/1 від 29.05.2014 року, оскільки
вважає, що відповідачу було надано всі
документи та дотримано всі умови,
визначені ст. 53 Митного кодексу
України, необхідні для визначення
митної вартості за основним методом. З
огляду на викладене, позивач вважає, що
прийняте відповідачем рішення є
протиправним, просить його скасувати
та стягнути надмірно сплачені під час
оплати за декларацією № 110120000/2014/407033
від 29.05.2014 року, податки.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача позов не
визнав, надав до суду письмове
заперечення в обґрунтування якого
зазначив, що документи подані
позивачем до митного оформлення
містять розбіжності та не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, а
тому рішення про коригування митної
вартості товарів прийняте митним
органом правомірно, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законом, тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає задоволенню з таких підстав.

Відносини, пов'язані зі справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування (частина 2 статті 1
Митного кодексу України № 4495-VI від
13.03.2012 року).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного
кодексу України, встановлені порядок і
умови переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності органів
доходів і зборів та інші заходи,
спрямовані на реалізацію державної
політики у сфері державної митної
справи, становлять державну митну
справу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Митний контроль здійснюється виключно
органами доходів і зборів відповідно
до цього Кодексу та інших законів
України.

Митний контроль передбачає виконання
органами доходів і зборів мінімуму
митних формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Судом встановлено, що 01.01.2014 року, між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ЕДС» (далі ТОВ «ЕДС»,
або позивач) та Компанією «ZHONGSHAN SONGJING
ELEC.CO.LTD», було укладено контракт № 0057
згідно умов якого ТОВ «ЕДС» (Покупець)
придбало а «ZHONGSHAN SONGJING ELEC.CO.LTD»,
(Продавець) продало плити електричні
для приготування їжі. Асортимент,
кількість, та вартість поставленої за
цим контрактом продукції зазначені у
прайс-листі, інвойсах, пакувальній
відомості, які є невід'ємними додатками
до даного контракту та становить за
плиту електричну моделі № 24103 в
кількості 1800 шт. - 4,70 (дол. США), а за
плиту електричну моделі № 24105 в
кількості 1830 шт. - 7,30 (дол. США).

27.05.2014 року ТОВ «ЕДС» за декларацією №
110120000/2014/406824 було заявлено до митного
оформлення отриманий від Компанії
«ZHONGSHAN SONGJING ELEC.CO.LTD» за вказаним
контрактом товар. Митна декларація,
подана до митного посту
«Дніпропетровськ-річпорт»
Дніпропетровської митниці Міндоходів
(відповідач).

Митна вартість (основа для нарахування
митних зборів) вказаних вище товарів
була визначена ТОВ «ЕДС» у
відповідності до вимог закону, шляхом
складання ціни товару визначеної в
інвойсі, транспортних затрат та
винагороди експедитору за організацію
перевезення, згідно з умовами
контракту від 01.01.2014р. № 0056, та
становить 269 947 грн. 51 коп. по курсу НБУ
11.660821 на 27.05.2014р.

Для підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товару
позивачем були надані наступні
документи:

- картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами від 16.07.2013 №

110/2013/0001356;

- міжнародна товарно-транспортна
накладна 2862/1;

- коносамент РBGZ14ILY03026;

- рахунок №1056/2014 від 21.05.14;

- довідка про транспортні витрати
від 21.05.14;

- калькуляція 057/SJ(2013)-367 від 24.03.14;

- інвойс SJ(2013)-367 від 24.03.14;

- пакувальний лист б/н від 24.03.14;

- специфікація №1 від 25.02.14;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) № 0057 від 01.01.14;

- договір
транспортно-експедиційного
обслуговування №22/03/14/01 від 22.03.13;

- додаткове узгодження №2 від
21.05.2014;

- заявка №2 від 21.05.2014;

- декларація про відповідність
UA.TR.076.D00605-14;

- екологічна декларація 14616 від
21.05.14;

- лист 2705-Э/Т-2 від 27.05.14;

- лист 2805-Э/Т-2 від 28.05.14;

- експортна декларація
№34508503.

Однією із форм здійснення митного
контролю посадовими особами органів
доходів і зборів, як це передбачено
пунктом 1 частини 1 статті 336 Митного
кодексу України є перевірки документів
та відомостей, які відповідно до статті
335 цього Кодексу надаються органам
доходів і зборів під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України.

Згідно частини 1 статті 246 Митного
кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 2 статті 53
Митного кодексу України (далі за
текстом - МКУ) документами, які
підтверджують митну вартість товарів,
є: декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок
сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МКУ визначено, що у
разі якщо документи, зазначені у
частині другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу органу
доходів і зборів зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи.

Відповідно до частини п'ятої статті 53
МК України, забороняється вимагати від
декларанта або уповноваженої ним особи
будь-які інші документи, відмінні від
тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Як вбачається з оскаржуваного Рішення,
з метою здійснення контролю за
правильністю та повнотою визначення
декларантом митної вартості товару,
відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ,
використовуючи право упевнюватися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи розрахунку, поданих
для цілей визначення митної вартості, з
урахуванням п.2, п.3 ст. 53 МКУ
відповідачем було запропоновано
позивачу, протягом 10 календарних днів
додатково надати (за наявності):

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі

платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

- рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- прейскуранти (прайс-листи)
виробника товару.

Проте, листом від 28.05.2014р. № 2805-Э/Т-2
позивач відмовився від подання

додаткових документів.

29.05.2014 року, митницею було
прийнято рішення про коригування
митної вартості № /2014/400015/1, на
підставі того, що:

1. В митній декларації країни експорту
№ товаротранспортної накладної RQ1393971
не відповідає номеру коносамента, що
надається до митного оформлення, назва
транспортного засобу не
ідентифікується з відомостями у
документах, № угоди не відповідає №
наданого контракту. Зазначена у
декларації країни експорту угода до
митного оформлення не надавалась. У
декларації країни експорту угода до
митного оформлення не надавалась. У
декларації країни експорту відсутня
інформація про одержувача.

2. У комерційному інвойсі SJ(2013)-367
від 24.03.2014 зазначено що сплата має

бути відстрочена на 180 днів. Це ж
прописано у специфікації № 1 від 25.02.2014
до контракту № 0057 від 01.01.2014. Але у п.3.1.
згаданого контракту вказано, що 30% від
вартості партії товару покупець має
сплатити протягом тижня від дати
укладання контракту, тобто до 08.01.2014.
Платіжні документи надані не були.

3. У підтвердження ціни товару
надавалася калькуляція витрат від
24.03.2014 №

0056/SJ(2013)-367. Калькуляція зроблена на
партію і не містить інформацію по
позиціях інвойса, що унеможливлює
здійснення перевірки вартості кожної
марки товару зазначеного в ньому. Також
калькуляція не містить витрати на
доставку до основного перевізника.
Згідно п.2.3. контракту № 0057 від 01.01.2014
ціна товару враховує також його
пакування, маркування, оформлення
супровідних документів і сертифіката
походження, вартість митного
оформлення у країні експорту. Ці
витрати в калькуляції не відображені.

4. Згідно п.4.4. угоди на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 22.03.2014 № 22/03/14/01
кінцева сума витрат і сума винагороди
оформляється актом прийому-передачі і
сплата здійснюється протягом п'яти
банківських днів після його
підписання. Відповідні документи
митниці надані не були.

На підставі зазначеного, митницею було
встановлено рівень митної вартості
поставленого товару ґрунтуючись на
раніше визнаних (визначених) органом
доходів та зборів митних вартостях у
співставних обсягах за митною
декларацією № 110130000/4/503969 від 15.05.2014р. і
від 21.05.2014р. № 500040001/4/8204 на рівні 9,5
доларів США за одну одиницю 1 конфорної
електричної плити, та 12,5 доларів США за
одну одиницю 2 конфорної електричної
плити, замість заявленого ТОВ «ЕДС»
рівня митної вартості 6,38 доларів США за
одну одиницю товару.

29.05.2014 року на підставі ч. 7 ст. 55 МК
України внаслідок зверненням ТОВ «ЕДС»
товар задекларований (декларація №
110120000/2014/407033 від 29.05.14), був випущений у
вільний обіг за умови сплати митних
платежів згідно з митною вартістю
цього товару, визначеною ТОВ «ЕДС», та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до Митного Кодексу.

Таким чином, ТОВ «ЕДС» було сплачено 46
809,81 (сорок шість тисяч вісімсот дев'ять)
гривень 81 копійка, ввізного мита, та 102
981,58 (сто дві тисячі дев'ятсот
вісімдесят одну) гривню 58 копійок
податку на додану вартість, із яких:
гарантійна сума надмірно сплачена ТОВ
«ЕДС» становить 19 708,25 (дев'ятнадцять
тисяч сімсот вісім) гривень 25 копійок
ввізного мита, та 43 358,17 (сорок три
тисячі триста п'ятдесят вісім) гривень
17 копійок, податку на додану вартість.

Частинами 1, 2 статті 55 Митного кодексу
України встановлено, що рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів , які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити:

1) обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у
тому числі щодо числових значень
складових митної вартості, митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, інших умов, що
могли вплинути на ціну товарів), яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування.

Проте, суд не погоджується з висновками
відповідача зазначеними в рішенні про
коригування митної вартості №
/2014/400015/1 від 29.05.2014р. з огляду на
наступне.

Щодо виявлених митницею недоліків
стосовно того, що - «В митній декларації
країни експорту № товаротранспортної
накладної RQ1393971 не відповідає номеру
коносамента, що надається до митного
оформлення, назва транспортного засобу
не ідентифікується з відомостями у
документах, № угоди не відповідає №
наданого контракту. Зазначена у
декларації країни експорту угода до
митного оформлення не надавалась. У
декларації країни експорту угода до
митного оформлення не надавалась. У
декларації країни експорту відсутня
інформація про одержувача» необхідно
зазначити, що декларація країни
експорту (митний №34508503) - митна
Декларація Китайської Народної
Республіки, оформлюється у
відповідності до митних правил КНР,
відомості зазначені в ній як то вага,
найменування відправника, кількість
місць та склад відправлення зазначені
правильно, цих даних цілком достатньо
для відповідної ідентифікації
відправлення. Також, в цій декларації
вказано контейнер № РCIU8882862, саме той
який далі зазначається в пакувальній
відомості від 24.03.2014р., додатковій угоді
№2 на транспортно-екпедиційне
обслуговування від 21.05.2014р. до договору
№22/03/14/01 від 22.03.2013р., довідці про
транспортні витрати від 21.05.2014р.,
рахунку № 1056/2014 від 21.05.2014р. та
коносаменті РBGZ14ILY03026.

Стосовно недоліку щодо «У комерційному
інвойсі SJ(2013)-367 від 24.03.2014 зазначено що
сплата має бути відстрочена на 180 днів.
Це ж прописано у специфікації № 1 від
25.02.2014 до контракту № 0057 від 01.01.2014. Але у
п.3.1. згаданого контракту вказано, що 30%
від вартості партії товару покупець
має сплатити протягом тижня від дати
укладання контракту, тобто до 08.01.2014.
Платіжні документи надані не були».

Судом встановлено, що відповідно умов
п.3.1. укладеного між Постачальником та
Покупцем контракту «Покупець здійснює
передоплату 30% від вартості партії
товару, зазначеної в специфікації, на
протязі тижня після підтвердження
контракту. Залишок 70% Покупець сплачує
після того, як копія оригіналу
коносаменту буде відправлена Покупцю
по факсу або електронною поштою. Датою
завантаження вважається дата
завантаження контейнеру на борт судна.
Умови оплати можуть бути змінені за
згодою Сторін та обумовлюються окремо
на кожну поставку в специфікаціях та
інвойсах, які є невід'ємною частиною
цього Контракту».

Таким чином, сторони контракту мали
право окремо узгодити інші умови
розрахунку зазначивши про це в
специфікації та інвойсі, що і було
зроблено, однак представниками митниці
було залишено поза увагою зміст усього
п. 3.1. укладеного контракту, в
результаті у рішенні про коригування
митної вартості, зазначено
необгрунтовані данні.

Щодо виявлених митницею недоліків
стосовно того, що - «У підтвердження
ціни товару надавалася калькуляція
витрат від 24.03.2014 № 0056/SJ(2013)-367.
Калькуляція зроблена на партію і не
містить інформацію по позиціях
інвойса, що унеможливлює здійснення
перевірки вартості кожної марки товару
зазначеного в ньому. Також калькуляція
не містить витрати на доставку до
основного перевізника. Згідно п.2.3.
контракту № 0057 від 01.01.2014 ціна товару
враховує також його пакування,
маркування, оформлення супровідних
документів і сертифіката походження,
вартість митного оформлення у країні
експорту. Ці витрати в калькуляції не
відображені» необхідно зазначити, що
законодавством України не встановлено
чіткої форми калькуляції витрат, також
і не встановлено вимоги щодо
зазначення в калькуляції витрат
вартості товару окремо за кожною
позицією, тому при складанні
зазначеного документа було вказано
загальні витрати, окрім того, при
складанні розрахунку по кожній позиції
товару ТОВ «ЕДС» було б викрито
комерційну таємницю. Стосовно
твердження митниці про незазначення в
калькуляції витрат вартості пакування,
маркування, оформлення супровідних
документів і сертифіката походження,
вартість митного оформлення у країні
експорту, ці втрати в калькуляції
відображені.

Також щодо виявленого недоліку, а саме -
«Згідно п.4.4. угоди на
транспортно-експедиційне
обслуговування від 22.03.2014 №22/03/14/01
кінцева сума витрат і сума винагороди
оформляється актом прийому-передачі і
сплата здійснюється протягом п'яти
банківських днів після його
підписання. Відповідні документи
митниці надані не були».

Судом встановлено, що витрати на
транспортно-експедиційне
обслуговування були включені до митної
вартості, порядок їх оплати та сплата
взагалі не повинні жодним чином
впливати на заявлену митну вартість
товару що поставляється. Проте,
позивачем до позову надано
підтвердження оплати витрат на
траспортно-експедиційне
обслуговування.

Крім того, в судовому засіданні
представником позивача надано лист ТОВ
«BSA UKRAINE LTD» від 14.08.2014р. за № 414082, яке
здійснювало для позивача
транспортно-експедиційне
обслуговування товару за угодою від
22.03.2014 №22/03/14/01, в якому зазначено, що -
«На Ваш усний запит, щодо вартості та
способу доставки вантажу в контейнері
РCIU8882862/40НQ) можемо пояснити наступне:
Нашою компанією ТОВ «BSA UKRAINE LTD», були
надані експедиторські послуги ТОВ
«ЕДС» по доставці вантажу ELECTRICAL APPLIANCES
який знаходився в контейнері
РCIU8882862/40НQ. Доставка зазначеного вище
вантажу була здійснена за маршрутом
морський торгівельний порт RONGQI PORT, SHUNDE
(China) - морський торгівельний порт
ІЛЛІЧІВСЬК (Україна). Постачальники
знаходяться на великій відстані від
морського порту, з якого здійснювалась
відправка тому постачання вантажу було
здійснено в два етапи:

- за маршрутом RONGQI PORT, SHUNDE (China) - SHEKOU
(China), на судні

RONG GUANG SHUN 10;

- за маршрутом SHEKOU (China) - ІЛЛІЧІВСЬК
(Україна), на судні ХIN QIN DAO.

В зв'язку із збільшенням строку за
доставкою вантажу таким чином, ТОВ
«ЕДС» отримали значну знижку на
морське перевезення. Загальна вартість
витрат на транспортування вантажу,
26541,35 (двадцять шість тисяч п'ятсот
сорок одна гривня 35 копійок), включає в
себе всі витрати по доставці вантажу за
маршрутом RONGQI PORT, SHUNDE (China) - морський
торгівельний порт ІЛЛІЧІВСЬК (Україна),
зокрема витрати на перевезення
вантажу, перевантаження вантажу,
оформлення документів та інші.
Вартість експедиторської винагороди
за цим постачанням склала суму 422,04
(чотириста двадцять дві гривні 04
копійки.) Будь яких витрат під час
перевезення вантажу який знаходився в
контейнері РCIU8882862/40НQ, які б не входили
у зазначену вище суму наша компанія не
несла, ніяких додаткових рахунків
пов'язаних із постачанням цього товару
компанією BSA UKRAINE LTD на адресу ТОВ «ЕДС»
не виставлялось.

Стосовно Вашого прохання надати
деталізований розрахунок понесених
ТОВ «BSA UKRAINE LTD» витрат та підтвердження
оплат, вимушені відмовити, оскільки ця
інформація є конфіденційною і
становить комерційну таємницю».

З вищезазначеного листа вбачається, що
постачання вантажу було здійснено в
два етапи, тому зазначене підтверджує
ту обставину, чому саме в декларації №
110120000/2014/406824 позивачем було зазначено
декілька коносаментів: РBGZ14ILY03026
PROQILK1475764 та ТPROQILKС1475764.

Також суд вважає, що відповідачем були
порушені вимоги, щодо послідовності
використання методів визначення
митної вартості.

Порядок визначення митної вартості
товарів, методи визначення митної
вартості товарів, що переміщуються
через митний кордон України
передбачено Митним кодексом України та
іншими актами законодавства,
прийнятими у відповідності до вимог
цього Кодексу.

Так, митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, в силу приписів статті 49
Митного кодексу України є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною першою статті 51 Митного
кодексу України встановлено, що митна
вартість товарів, що переміщуються
через митний кордон України,
визначається декларантом відповідно
до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2
частини другої статті 52 Митного
кодексу України, декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Частиною четвертою статті 52 Митного
кодексу України передбачено, що у
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Відповідно до частини 1 - 3 статті 57
цього Кодексу, визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Митний орган при здійсненні митного
контролю, у тому числі й з питань
контролю правильності визначення
митної вартості, має діяти у спосіб,
визначений МК України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
аналізу та управління ризиками, мають
лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень. Та обставина, що в
митного органу наявна інформація про
те, що ідентичний товар, задекларовано
іншою особою, розмитнювався раніше за
іншою вартістю, за відсутності інших
визначених законом підстав, що
обумовлюють межі і способи здійснення
митним органом контролю митної
вартості, не утворює підстав для
відмови у визнанні заявленої
декларантом митної вартості за
основним методом та її визначенні за
резервним методом.

Крім того, нижчий рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, не може
розцінюватися як заниження позивачем
митної вартості, не є перешкодою для
застосування першого методу
визначення митної вартості товару і не
може бути достатньою підставою для
відмови у здійсненні митного
оформлення товару за першим методом
визначення його митної вартості.

Таким чином, митний орган неправомірно
відмовив позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, визначив
митну вартість за резервним методом та
прийняв рішення про коригування митної
вартості товару.

В порушення вищезазначених норм
митного законодавства України
відповідачем були проігноровані як
основний метод визначення митної
вартості товару, що імпортувався
позивачем, так і другорядні методи,
окрім останнього - резервного. В
обґрунтування своєї позиції
відповідач послався на наявність у
нього інформації щодо розмитнення
товару за митними деклараціями митних
вартостях у співставних обсягах
№110130000/4/503969 від 15.05.2014р. і №500040001/4/8204 від
21.05.2014р. відповідно до яких невідомий
суб'єкт зовнішньоекономічної
діяльності здійснив митне оформлення
подібного товару за ціною 9,5 дол. США і
12.5 дол. США.

Ця позиція відповідача і стала
основною та єдиною підставою для
прийняття відповідачем рішення про
відмову позивачеві у митному
оформленні імпортованих ним товарів та
подальшого вимагання коригування
митної вартості.

Подані ТОВ «ЕДС» документи чітко
ідентифікували оцінюваний товар та
містили об'єктивні і достовірні дані,
що піддавалися обчисленню, тобто
підтверджували митну вартість товарів
за ціною Контракту згідно з вимогами
статті 58 МК України.

Правильність визначення позивачем
митної вартості товару за ціною
Контракту, а також об'єктивна
можливість застосування першого
методу не були спростовані
відповідачем.

Крім того, застосувавши замість
визначеного позивачем основного
методу, другорядний резервний метод
визначення митної вартості товару,
відповідач не надав доказів
неможливості застосування наступних,
після основного методів визначення
митної вартості товарів.

З аналізу наведених вище правових норм
вбачається, що Митним кодексом
передбачено вичерпний перелік
документів, що подається декларантом
митному органу для підтвердження
заявленої митної вартості товарів та
обраного методу її визначення.

Дана норма кореспондується з
положеннями статті 318 Митного кодексу
України, якою встановлено, що митний
контроль має передбачати виконання
митними органами мінімуму митних
формальностей, необхідних для
забезпечення додержання законодавства
України з питань державної митної
справи.

Крім того, це узгоджується з
проголошеними у статті 8 Митного
кодексу України принципами здійснення
державної митної справи на засадах
законності та презумпції
невинуватості, єдиного порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів через митний кордон України,
спрощення законної торгівлі,
заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного
кодексу України передбачено обов'язок
декларанта подавати додаткові
документи (за наявності) до визначеного
частиною другою цієї статті загального
переліку. При цьому такий обов'язок
виникає у декларанта виключно у разі,
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Згідно з частинами четвертою та п'ятою
статті 54 Митного кодексу України,
митний орган під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів зобов'язаний,
зокрема, здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього Кодексу
(частина друга статті 54 Митного кодексу
України).

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
визначено Методичними рекомендаціями
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затвердженими наказом Державної
митної служби України від 13.07.2012 № 362
(далі - Методичні рекомендації).

Представником відповідача не надано
жодних доказів того, що подані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий Дім
Профіль України» основні та додаткові
документи не дозволяли митному органу
у належний спосіб перевірити числове
значення складових митної вартості
товарів, відомості щодо їх ціни та
використати основний метод визначення
митної вартості за ціною контракту.

Документи, подані ТОВ «ЕДС» до митного
органу з метою підтвердження заявлених
відомостей про митну вартість товарів,
містять усю необхідну інформацію про
вартість товару та транспортних
послуг, а також реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

В силу приписів частини третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено).

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв рішення
про коригування митної вартості товару
№ 110120000/2014/400015/1 від 29.05.2014 року.

Крім того, відповідно до ст. 301 МК
України, повернення помилково та/або
надміру сплачених сум митних платежів
здійснюється відповідно до Бюджетного
та Податкового кодексів України.

Згідно з приписами частини третьої
зазначеної статті, помилково та/або
надміру зараховані до державного
бюджету суми митних платежів
повертаються з державного бюджету в
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну політику у сфері фінансів.

Відповідно до приписів частини другої
статті 45 Бюджетного кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, веде бухгалтерський
облік усіх надходжень Державного
бюджету України та за поданням органів
що контролюють справляння надходжень
бюджету, здійснює повернення коштів,
помилково або надміру зарахованих до
бюджету.

Позивачем також заявлено вимогу щодо
стягнення з Дніпропетровської митниці
Міндоходів через Державну
казначейську службу України у
Дніпропетровській області, надмірно
сплачені під час оплати за декларацією
№ 110120000/2014/407033 від 29.05.14 року, податки у
сумі 19 708,25 (дев'ятнадцять тисяч сімсот
вісім) гривень 25 копійок ввізного мита,
та 43 358,17 (сорок три тисячі триста
п'ятдесят вісім) гривень 17 копійок,
податку на додану вартість, що
перераховані як фінансова гарантія
сплати митних платежів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕДС» ().

В судовому засіданні представник
відповідача підтвердив, що саме ці суми
були сплачені позивачем під час оплати
за декларацією № 110120000/2014/407033 від 29.05.14
року: податки у сумі 19 708,25 грн. ввізного
мита та 43 358,17 грн. податку на додану
вартість та вказав, що на час слухання
справи ці суми вже перераховані як
фінансова гарантія сплати митних
платежів до Державного бюджету.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Держмитслужби
України від 20.07.2007 № 618, визначено
процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України.

Для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивач до
Дніпропетровської митниці із
відповідною заявою не звертався, проте
для належного та своєчасного захисту
прав та інтересів позивача, податки у
сумі 19 708,25 грн. ввізного мита та 43 358,17
грн. податку на додану вартість
підлягають стягненню з Державного
бюджету на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕДС», а
тому з метою дотримання вищезазначених
норм податкового законодавства
позивач повинен звернутись з
відповідною заявою до
Дніпропетровської митниці Міндоходів.

Відповідно до частини першої статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до положень статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно п.1 ч.2 ст.162 КАС України, у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
визнання протиправним рішення суб'єкта
владних повноважень чи його окремих
положень, дій чи бездіяльності і про
скасування або визнання нечинним
рішення чи його окремих положень.

За викладених обставин, позовні вимоги
є обгрунтованими, та підлягають
задовленню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 9, 11, 70-71, 86, 94, 160-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЕДС» до
Дніпропетровської митниці Міндоходів
про визнання протиправним рішення його
скасування, стягнення надміру
сплаченого податку ввізного мита та
податку на додану вартість -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Дніпропетровської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості № 110120000/2014/400015/1 від 29.05.2014 року.

Стягнути з Дніпропетровської митниці
Міндоходів через Державну
казначейську службу України у
Дніпропетровській області, надмірно
сплачені під час оплати за декларацією
№ 110120000/2014/407033 від 29.05.14 року, податки у
сумі 19 708,25 (дев'ятнадцять тисяч сімсот
вісім) гривень 25 копійок ввізного мита,
та 43 358,17 (сорок три тисячі триста
п'ятдесят вісім) гривень 17 копійок,
податку на додану вартість, що
перераховані як фінансова гарантія
сплати митних платежів на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЕДС» ().

Копію постанови направити сторонам по
справі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та в
строки, встановленні статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови буде викладений
протягом п'яти днів.

Суддя Е.О.
Юрков