Справа № 803/1620/14
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 803/1620/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

при секретарі судового засідання
Гуцалюк І.О.,

за участю представника позивача
Новосада Ю.М.,

представника відповідача Мельника С.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства «Нововолинський
ремонтно-механічний завод» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Нововолинський
ремонтно-механічний завод" (ДП
"Нововолинський РМЗ", позивач,
підприємство) звернулося з
адміністративним позовом до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (Нововолинська ОДПІ) про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.07.2014 року № , визнання дій щодо
нарахування пені в сумі 151711,05 грн. по
податку з доходів фізичних осіб
протиправними та зобов'язати
відповідача сторонувати з
інтегрованої картки податку з доходів
фізичних осіб пеню в сумі 151711,05 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано
наступними обставинами.

Нововолинською ОДПІ 10.07.2014 року було
проведено планову виїзну перевірку ДП
"Нововолинський РМЗ" з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої складено Акт
перевірки від 10.07.2014 року № 564/2200/00179000.
Перевіркою встановлено порушення
підприємством пп. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в зв'язку з чим, підприємством
за період з 01.10.2011 по 31.12.2013 роки не
перераховано та не своєчасно
перераховано податок з доходів
фізичних осіб. На підставі висновків
акта перевірки 23.07.2014 року
Нововолинською ОДПІ прийняте
податкове повідомлення-рішення №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання по податку на
доходи фізичних осіб в розмірі 149279,43
грн. Вищезазначене податкове
повідомлення рішення в
адміністративному порядку не
оскаржувалось.

Позивач вважав податкове
повідомлення-рішення 23.07.2014 року №
протиправним та таким, що
суперечить нормам чинного податкового
законодавства, а тому просив його
скасувати з наступних підстав .

Згідно розрахунку штрафної санкції до
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення встановлено, що
її розмір за період з 01.10.2011 року по
31.10.2013 року складає 149279,43 грн. (в т.ч. за
жовтень-грудень 2011 року, січень-грудень
2012 року, січень-червень 2013 року,
серпень-жовтень 2013 року).

В свою чергу, пунктом 87.9 статті 87 ПК
України передбачено, що у разі
наявності у платника податків
податкового боргу контролюючі органи
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків. У
такому ж порядку відбувається
зарахування коштів, що надійдуть у
рахунок погашення податкового боргу
платника податків відповідно до статті
95 цього Кодексу або за рішенням суду у
випадках, передбачених законом.
Податковий борг, згідно пп. 14.1.175 ст. 14
цього Кодексу, - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій у їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Так, станом на 01.10.2011 року у позивача
існував податковий борг по додатку на
доходи фізичних осіб в розмірі 413308,44
грн. Таким чином, з урахуванням
положень ПК України, відповідач
зобов'язаний був зараховувати кошти
визначені підприємством протягом
01.10.2011 року по 30.10.2013 року, як оплату
поточних платежів з по додатку на
доходи фізичних осіб в розмірі 597117,70
грн. на погашення податкового боргу з
цього податку згідно з черговістю його
виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеному платником
податків. Однак, в порушення зазначених
вище норм Нововолинська ОДПІ визначила
суму штрафної санкції з вищевказаного
податку за період з 01.10.2011 року по 31.12.2013
року з урахуванням дати перерахування
поточних сум цього податку в сумі 597117,70
грн., без урахувань наявності
податкового боргу у підприємства по
вказаному платежу станом на 01.10.2011 року
в розмірі 413308,44 грн., який і мав
погашатись в порядку черговості його
виникнення.

Також, позивач вказує на
протиправність дій Нововолинської
ОДПІ щодо нарахування пені по податку
на доходи фізичних осіб в розмірі 151711,05
грн., оскільки дане пеня вже
стягувалась з рахунків підприємства в
судовому порядку, а тому, вважає її
безнадійною податковою
заборгованістю. Крім того, про
нараховану суму пені позивачу стало
відомо лише з актів перевірок, так як,
будь-яких повідомлень про її
нарахування від податкового органу не
надходило. Також позивач вважає, що
пеня нарахована відповідачем на суму
заборгованості з податку на доходи
фізичних осіб, не може бути стягнута
оскільки граничний строк (1095 днів) на її
стягнення минув.

Зважаючи на зазначене, позивач вважає
податкове повідомлення-рішення
Нововолинської ОДПІ від 23.07.2014 року №
протиправним та таким, що
підлягає скасуванню, а дії по
нарахуванню пені протиправними, у
зв'язку з чим просить суд зобов'язати
сторнувати нарахування в особовому
рахунку по податку на доходи фізичних
осіб пені в сумі 151711,05 грн., як
неузгоджена до набрання законної сили
судовим рішенням у даній справі.

Відповідач у поданих запереченнях
позов не визнав та зазначив, що в ході
проведення планової виїзної перевірки
ДП «Нововолинський РМЗ» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства було
встановлено, що позивачем при виплаті
оподатковуваного доходу не вчасно
перераховувався податок з доходів
фізичних осіб. Станом на 31.10.2013 року
сума податку з доходів фізичних осіб,
що підлягала сплаті (перерахуванню)
підприємством до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу,
становила 969904,36 грн., відтак
нарахування пені на дану суму боргу є
правомірним.

Також вважає безпідставними
твердження Позивача про неправомірне
нарахування пені за період з 01.06.2009 року
по 30.06.2010 року, оскільки позивач вважає
даний період обривізованим, та звертає
увагу на постанову ВОАС від 13.01.2012 року
у справі № 2а/0370/3718/11 за позовом
Нововолинської ОДПІ до ДП
«Нововолинський РМЗ» про стягнення
податкового боргу в сумі 690139,37 грн. (в
тому числі 29486,97грн. пені з ПДФО), та
наголошує на Договір про розстрочення
податкового боргу від 27.08.2012р. № 92,
оскільки відповідачем було проведено
планову виїзну перевірку ДП
«Нововолинський РМЗ» за період з 01.01.2009
року по 30.06.2010 року за результатами якої
було складено Акт №1130/74/2301/00179000,в ході
якої було встановлено порушення, а саме
не своєчасне перерахування ПДФО в сумі
301450,66 грн. та нараховано пеню в розмірі
29486,97грн.

Відповідач зазначити що згідно
договору від 27.08.2012 року № 92 про
розстрочення податкового боргу
Нововолинська ОДПІ надала Платнику
Розстрочення грошових зобов'язань на
суму 29486,97 грн. (нарахованої пені).

Проте на момент проведення планової
виїзної перевірки Позивача результати
якої оформлені Актом №564/2200/00179000 від
10.07.2014 року заборгованість по ПДФО за
основним платежем існувала та існує на
момент розгляду справи у суді.
Податковим органом було надано
платнику розстрочку по сплаті грошових
зобов'язань лише на пеню в сумі 29486,97
грн. яка була нарахована за наслідками
попередньої перевірки, а грошові
зобов'язання по сплаті ПДФО
залишаються перебувати у
заборгованості. Просить у задоволенні
позову відмовити.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримує з підстав,
наведених у позовній заяві, крім того
додатково пояснив, що штрафні санкції
згідно податкового
повідомлення-рішення № визнає,
але не погоджується із порядком їх
нарахування, оскільки вважає, що
податковим органом потрібно було
застосовувати статтю 126 ПК України
просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні просить в задоволенні
адміністративного позову відмовити з
мотивів, викладених у письмових
запереченнях проти позову.

Суд, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши всі
обставини у справі та перевіривши їх
доказами, вважає, що позов задоволенню
не підлягає, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
направлень від 12.06.2014 року № 260/22, № 261/22,
№ 262/22, № 263/22, № 264/22, № 265/22, № 266/22 наказу
№ 313 від 02.06.2014 року, пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.
75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України та
відповідно до плану - графіку
проведення документальних перевірок
суб'єктів господарювання на ІІ квартал
2014 року працівниками Нововолинської
ОДПІ проведено планову виїзну
перевірку ДП «Нововолинський РМЗ» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року, за
результатами якої, складено акт №
564/2200/00179000 від 10.07.2014 року (а.с.14-23).
Перевіркою встановлено порушення
підприємством пп. 168.1.2, 168.1.5 п. 168.1 ст. 168
ПК України, в зв'язку з чим, ДП
«Нововолинський РМЗ» за період з 01.10.2011
по 31.12.2013 роки не перераховано та не
своєчасно перераховано податок з
доходів фізичних осіб.

На підставі висновків акта перевірки,
23.07.2014 року Нововолинською ОДПІ
прийняте податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на доходи
фізичних осіб в розмірі 149279,43 грн. (а.с.24)

Вищезазначене податкове повідомлення
рішення в адміністративному порядку не
оскаржувалось.

Відповідно до частин першої, другої
статті 71 КАС України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку суду, відповідач довів
правомірність прийнятого податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2014 року №
з огляду на таке.

Згідно з пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п. 162.1.3 п. 162.1 ст.162 ПК України
платниками податку на доходи фізичних
осіб є податковий агент.

Відповідно до положень підпункту 14.1.180
пункту 14.1 статті 14 ПК України
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - це юридична
особа (її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, інвестор (оператор) за
угодою про розподіл продукції, які
незалежно від організаційно-правового
статусу та способу оподаткування
іншими податками та/або форми
нарахування (виплати, надання) доходу (у
грошовій або не грошовій формі)
зобов'язані нараховувати, утримувати
та сплачувати податок, передбачений
розділом IV цього Кодексу, до бюджету
від імені та за рахунок фізичної особи
з доходів, що виплачуються такій особі,
вести податковий облік, подавати
податкову звітність контролюючим
органам та нести відповідальність за
порушення його норм в порядку,
передбаченому статтею 18 та розділом IV
цього Кодексу.

ДП "Нововолинський РМЗ" виступає
податковим агентом щодо податку на
доходи фізичних осіб і в розумінні
статті 162 ПК України є одночасно
платником податку на доходи фізичних
осіб.

Порядок нарахування, утримання та
сплати (перерахування) податку на
доходи фізичних осіб до бюджету
регламентує стаття 168 ПК України, пункт
168.1, якої передбачає порядок
оподаткування доходів, нарахованих
(виплачених, наданих) платнику податку
податковим агентом.

Відповідно до пп. 168.1.2 п. 168.1. ст. 168 ПК
України податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету. Разом з тим, згідно
з п.п. 168.1.5 п.168.1 ст. 168 ПК України якщо
оподатковуваний дохід нараховується
податковим агентом, але не
виплачується (не надається) платнику
податку, то податок, який підлягає
утриманню з такого нарахованого
доходу, підлягає перерахуванню до
бюджету податковим агентом у строки,
встановлені цим Кодексом для місячного
податкового періоду.

Пунктами 176.2 а, б ст.176 ПК України
визначено, що особи, які відповідно до
цього Кодексу мають статус податкових
агентів, зобов'язані, серед іншого,
своєчасно та повністю нараховувати,
утримувати та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходу, що виплачується на користь
платника податку та оподатковується до
або під час такої виплати за її рахунок;
подавати у строки, встановлені цим
Кодексом для податкового кварталу,
податковий розрахунок суми доходу,
нарахованого (сплаченого) на користь
платників податку, а також суми
утриманого з них податку до органу
державної податкової служби за місцем
свого розташування. Такий розрахунок
подається лише у разі нарахування сум
зазначених доходів платнику податку
податковим агентом протягом звітного
періоду.

Отже, ДП "Нововолинський РМЗ" як
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб мало сплачувати
(перераховувати) податок до бюджету під
час виплати заробітної плати
працівникам, а у випадку нарахування
заробітної плати, але її невиплати,
мало проводити перерахування податку
до бюджету у строки, встановлені ПК
України для місячного податкового
періоду, тобто не пізніше 30 календарних
днів, наступних за місяцем нарахування
доходу (строк сплати податкових
зобов'язань, за якими податковий період
складає один місяць обчислюється,
виходячи з положень підпункту 49.18.1
пункту 49.18 статті 49 та пункту 57.1 статті
57 ПК України).

Відповідно до акта перевірки від 10.07.2014
№ 564/2200/00179000 ДП "Нововолинський РМЗ" у
період з 01.10.2011 року по 31.12.2013 року
щомісяця нараховувала податок на
доходи фізичних осіб, однак не повністю
перераховувала його до бюджету.

Суд не бере до уваги твердження
представника позивача про те, що при
нарахуванні штрафних санкцій
податковим органом потрібно було
застосовувати статтю 126 ПК України,
оскільки як передбачено п.1 ст. 127 ПК
України передбачено ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків,
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету, таким чином Нововолинською
ОДПІ до позивача застосовані штрафні
санкції згідно податкового
повідомлення-рішення від 23.07.2014 року №
.

Що стосується позовної вимоги про
визнання дій Нововолинської ОДПІ щодо
нарахування позивачу пені в сумі 151711,05
грн. по податку з доходів фізичних осіб
протиправними суд не бере до уваги з
огляду на наступне.

Відповідно до пп. 14.1.162. п. 14.1 ст. 14 ПК
України пеня - сума коштів у вигляді
відсотків, нарахованих на суми
грошових зобов'язань, не сплачених у
встановлені законодавством строки.

Підпунктом 1.1.129 ПК України встановлено,
що після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Згідно ст. 129 ПК України нарахування
пені розпочинається:

- у день настання строку погашення
податкового зобов'язання, визначеного
податковим агентом при виплаті
(нарахуванні) доходів на користь
платників податків - фізичних осіб,
та/або контролюючим органом під час
перевірки такого податкового агента
(пп. 129.1.3). Пеня, визначена підпунктом
129.1.3 пункту 129.1 цієї статті,
нараховується із розрахунку 120
відсотків річних облікової ставки
Національного банку України, діючої на
день виплати (нарахування) доходів на
користь платників податків - фізичних
осіб. Зазначений розмір пені
застосовується щодо всіх видів
податків, зборів та інших грошових
зобов'язань, крім пені, яка
нараховується за порушення строку
розрахунку у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, що
встановлюється відповідним
законодавством.

Як вже зазначалось вище, в ході
проведення перевірки ДП
«Нововолинський РМЗ» було встановлено
порушення строків погашення
узгодженого податкового зобов'язання з
ПДФО, а саме не своєчасне перерахування
даного податку (за період наведений у
додатку № 1 до акту перевірки).

Відповідно до Наказу Державної
податкової адміністрації України № 953
від 17.10.2010 року зареєстрованого в
Мінюсті 27.12.2010р. за № 1350/18645 «Про
затвердження Інструкції про порядок
нарахування та погашення пені за
платежами, що контролюються органами
Державної податкової служби» (далі
Інструкція) пп. 2.1.3 нарахування пені
розпочинається: у день настання строку
погашення податкового зобов'язання,
визначеного податковим агентом при
виплаті (нарахуванні) доходів на
користь платників податків - фізичних
осіб, та/або контролюючим органом під
час перевірки такого податкового
агента. Також даною Інструкцією
передбачено порядок нарахування пені
та визначено формулу

Отже, відповідачем керуючись
вищевказаними нормами чинного
законодавства за кожен конкретний
звітний податковий період було
визначено пеню за порушення строків
погашення узгодженого податкового
зобов'язання з ПДФО.

Суд також вважає безпідставними
твердження позивача про неправомірне
нарахування пені за період з 01.06.2009 року
по 30.06.2010 року, оскільки на думку
позивача даний період обривізованим,
та звертає увагу на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 13.01.2012 року
у справі № 2а/0370/3718/11 за позовом
Нововолинської ОДИ до ДП
«Нововолинський РМЗ» про стягнення
податкового боргу в сумі 690139,37 грн. (в
тому числі 29486,97 грн. пені з ПДФО), та
наголошує на Договір про розстрочення
податкового боргу від 27.08.2012 року № 92, з
огляду на наступне.

Нововолинською ОДПІ було проведено
планову виїзну перевірку ДП
«Нововолинський РМЗ» за період з 01.01.2009
року по 30.06.2010 року за результатами якої
було складено Акт №1130/74/2301/00179000. В ході
проведення перевірки було встановлено
порушення не своєчасне перерахування
ПДФО в сумі 301450,66 грн. та нараховано
пеню в розмірі 29486,97 грн.

Також згідно договору від 27.08.2012 року №
92 про розстрочення податкового боргу
Нововолинська ОДНІ надала Платнику
Розстрочення грошових зобов'язань на
суму 29486,97 грн. (нарахованої пені).

Проте на момент проведення планової
виїзної перевірки ДП «Нововолинський
РМЗ» результати якої оформлені Актом
№564/2200/00179000 від 10.07.2014 року
заборгованість по ПДФО за основним
платежем існувала та існує на момент
розгляду справи у суді. Податковим
органом було надано платнику
розстрочку по сплаті грошових
зобов'язань лише на пеню в сумі 29486,97
грн. яка була нарахована за наслідками
попередньої перевірки, а грошові
зобов'язання по сплаті ПДФО
залишаються перебувати у
заборгованості.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта
владних повноважень мають підзаконний
характер, тобто повинні бути прийняті
(вчинені) на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що визначені
законом.

Судом також зазначає, що відповідно до
частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам позивач
належним чином не довів, що прийняте
Нововолинською ОДПІ податкове
повідомлення-рішення від 23.07.2014 року №
є незаконним та не надав суду
доказів, які б належним чином
підтверджували підставність позовних
вимог дій щодо нарахування пені в сумі
151711,05 грн. по податку з доходів фізичних
осіб. Відповідач в свою чергу довів, що
вищевказане податкове
повідомлення-рішення відповідає
вимогам чинного законодавства.

Таким чином, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову.

Крім того, за правилами частини третьої
статті 4 Закону України «Про судовий
збір», під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Як слідує з матеріалів справи за
подання даного позову позивач сплатив
487,20 грн. платіжним дорученням від 07.08.2014
року № 496 (а.с.2).

Ставка судового збору у даній справі
становить 2985,59 грн., тобто 2% від
загальної суми майнових вимог (149279,43
грн.).

Оскільки суд відмовляє у задоволенні
позовних вимог, тому за правилами
частини третьої статті 4 Закону України
«Про судовий збір» решта суми ставки
судового збору у розмірі 2498,39 грн.
підлягає стягненню з позивача на
користь Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 3,11,17,71,160,162,163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Державного підприємства
"Нововолинський ремонтно-механічний
завод" до Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
23.07.2014 року № , визнання дій щодо
нарахування пені в сумі 151711,05 грн. по
податку з доходів фізичних осіб
протиправними та зобов'язати
відповідача сторонувати з
інтегрованої картки податку з доходів
фізичних осіб пеню в сумі 151711,05 грн.,
відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
«Нововолинський ремонтно-механічний
завод» (45400, Волинська область, місто
Нововолинський, вул. Шахтарська, 53, ) на користь Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
2498,39 грн. (дві тисячі чотириста
дев'яносто вісім гривень тридцять
дев'ять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 08 вересня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий

Суддя
В.В.Мачульський