Справа № 819/1738/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1738/14-a

"11" вересня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

при секретарі судового засідання
Калиняк О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Мулик Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Державної
міграційної служби України в
Тернопільській області про визнання
протиправними дій та зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
управління Державної міграційної
служби України в Тернопільській
області (далі - УДМС України в
Тернопільській області, відповідач)
про визнання протиправними дій та
зобов'язання повторно розглянути
питання щодо оформлення та видачі
ОСОБА_1 паспорта громадянина України
для виїзду за кордон на підставі
поданих ним документів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14
травня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УДМС
України в Тернопільські області з
заявою для оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та долучив необхідний
пакет документів, у тому числі сплатив
державне мито у розмірі 170 грн. 00 коп.
Проте УДМС України в Тернопільській
області листом від 26 травня 2014 року
відмовлено позивачу в оформлені та
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон з посиланням на
необхідність оплати вартості послуги в
сумі 87 грн. 15 коп. та вартості бланка
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон в сумі 120 грн. 00 коп.
ОСОБА_1 вважає такі дії щодо відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ним документів
неправомірними, така відмова не
ґрунтується на нормах чинного
законодавства України, оскільки діючі
нормативно-правові акти не
передбачають обов'язку заявника
замовляти та додатково оплачувати
окремі платні послуги з метою
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон.

У судовому засіданні позивач,
представник позивача позовні вимоги
підтримали у повному обсязі з підстав,
наведених у позовній заяві. Просили
позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов не
визнала з підстав, наведених у
запереченнях проти позову й
доповненнях до таких заперечень, та
пояснила, що позивачу для отримання
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон необхідно було
оплатити вартість послуг, наданих УДМС
України в Тернопільській області, та
вартість бланка паспорта, відповідно
до Порядку надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України 26 жовтня
2011 року № 1098, Переліку платних послуг,
які можуть надаватися органами та
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України 04 червня 2007
року № 795. Вказала, що процедура
оформлення та видачі паспорта
передбачає вчинення дій не тільки щодо
прийняття від заявника документів, а й
цілого комплексу дій, які визначають
зміст послуг з оформлення та видачі
такого паспорта. Відтак, вимога щодо
сплати вартості послуг з оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон та вартості бланка
паспорта, як передумова для надання
позивачу відповідної адміністративної
послуги, є обґрунтованою. Просила у
задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, всебічно з'ясувавши
всі обставини справи в їх сукупності,
перевіривши їх дослідженими у судовому
засіданні доказами, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає до задоволення з таких
мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 особисто
звернувся до УДМС України в
Тернопільські області для оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон. Працівниками УДМС
України в Тернопільській області після
ознайомлення з пакетом поданих
документів було роз'яснено заявнику
про необхідність при подачі документів
надати, крім поданих документів з
квитанцією про сплату державного мита
у розмірі 170 грн. 00 коп., ще й квитанції
про оплату вартості послуги в сумі 87
грн. 15 коп. та вартості бланка паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон в сумі 120 грн. 00 коп. Оскільки
ОСОБА_1 відмовився сплачувати інші
платежі, крім державного мита, то
відповідачем було запропоновано йому
подати письмову заяву та надати
необхідні документи.

14 травня 2014 року ОСОБА_1 письмово
звернувся до УДМС України в
Тернопільські області для оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, до якої долучив
копію паспорта громадянина України,
копію реєстраційного номера облікової
картки платника податків, квитанцію
від 14 травня 2014 року про сплату
державного мита у розмірі 170 грн. 00 коп.
(а. с. 60-63).

З відповіді УДМС України в
Тернопільській області від 26 травня 2014
року № 01/19-І-1/02 на дану заяву
вбачається, що в оформленні та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон ОСОБА_1 на підставі
поданих ним документів було відмовлено
у зв'язку з тим, що заявнику для
отримання паспорта громадянина
України для виїзду за кордон необхідно
надати квитанції про оплату послуг за
оформлення та видачу такого паспорта в
сумі 87 грн. 15 коп. та вартості бланка
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон в сумі 120 грн. 00 коп. (а.
с. 64-65).

Такі дії УДМС України в Тернопільській
області щодо вимоги оплати вартості
послуги, вартості бланка та дії щодо
відмови в оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон ОСОБА_1 на підставі
поданих ним документів є предметом
адміністративного позову.

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України та порядок
розв'язання спорів у цій сфері
регулюються Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року №3857-XII (далі - Закон № 3857-XII).

Стаття 1 даного Закону передбачає право
громадян України виїхати з України,
крім випадків, передбачених цим
Законом, та в'їхати в Україну.
Документами, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами, є,
зокрема, паспорт громадянина України
для виїзду за кордон (стаття 2 Закону №
3857-ХІІ).

Відповідно до абзацу другого частини
першої статті 4 Закону № 3857-ХІІ
оформлення паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
провадиться громадянам України, які
постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. Порядок оформлення,
видачі, обміну, повернення, вилучення,
знищення, визнання недійсним паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон визначається Кабінетом
Міністрів України. Бланки паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон виготовляються на замовлення
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства.

Крім того, статтею 7 даного Закону
закріплено, що правила оформлення і
видачі паспортів, їх тимчасового
затримання та вилучення визначаються
відповідно до цього Закону Кабінетом
Міністрів України і підлягають
опублікуванню. З метою реалізації
наведеної бланкетної норми Кабінетом
Міністрів України 31 березня 1995 року
було прийнято постанову № 231, якою
затверджено Правила оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення (далі - Правила
№ 231).

Пунктом 10 Правил № 231 встановлено, що
для оформлення паспорта у разі
тимчасового виїзду за кордон
подається: заява-анкета встановленого
зразка; паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається); копія
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21 січня 1993 року
№7-93 «Про державне мито» (далі - Декрет
№ 7-93), платниками державного мита на
території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.

Відповідно до пункту 6 статті 2 Декрету
№ 7-93 державне мито справляється за
видачу нового зразка паспорта
громадянина України (крім обміну нині
діючого паспорта на паспорт нового
зразка); за оформлення нового зразка
паспорта громадянина України для
поїздки за кордон; за видачу громадянам
України закордонного паспорта на право
виїзду за кордон або продовження
строку його дії. Підпунктом «б» пункту 6
статті 3 Декрету № 7-93 встановлено, що
ставка державного мита за видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон встановлюються в
розмірі 10 неоподаткованих мінімумів
доходів громадян, тобто 170 грн. 00 коп.

Разом з цим, у пункті 27 розділу І
Переліку платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби,
розмір плати за їх надання,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 04 червня 2007 року
№ 795 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 26 жовтня 2011 року
№ 1098), визначено розмір плати за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Проаналізувавши вищевказані норми, суд
приходить до висновку, що сплата
встановленого Декретом № 7-93
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із вчиненням
відповідачем дій щодо видачі
громадянам України паспорта на право
виїзду за кордон, у тому числі й
вартість бланка такого паспорта,
вартість персоналізації. Отже, вимога
повторної оплати тих самих дій (послуг)
на підставі іншого
нормативно-правового акта є
протиправною.

При цьому, неправомірною є й вимога
відповідача стосовно сплати вартості
бланка у розмірі 120 грн. 00 коп. у зв'язку
з тим, що Порядок надання підрозділами
Міністерства внутрішніх справ та
Державної міграційної служби платних
послуг, затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 26.10.2011
року № 1098 (далі - Порядок № 1098), на який
посилається УДМС України в
Тернопільській області, не встановлює
розмір такого відшкодування, не
передбачають його й Правила № 231.

З аналізу наведеного вбачається, що
умови, які є обов'язковими для
виконання при оформленні та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон встановлюються
виключно положеннями Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995 року
N 231.

Така ж позиція викладена і в постанові
Верховного Суду України від 03 грудня 2013
року N 21-416а13, яка в силу частини 1 статті
244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України) є
обов'язковою для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Що стосується заперечень відповідача з
посиланням на положення Закону України
«Про адміністративні послуги» від 06
вересня 2012 року № 5203-VІ (далі - Закон №
5203-VІ) та норми Порядку надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.10.2011 року №1098, то суд зазначає
наступне.

Статтею 9 Закону № 5203-VІ визначено, що
адміністративні послуги надаються
суб'єктами надання адміністративних
послуг безпосередньо, через центри
надання адміністративних послуг та/або
через Єдиний державний портал
адміністративних послуг; фізична
особа, у тому числі фізична особа -
підприємець, має право на отримання
адміністративної послуги незалежно
від реєстрації її місця проживання чи
місця перебування, крім випадків,
установлених законом, заява на
отримання адміністративної послуги
подається в письмовій чи усній формі.

Відповідно до статті 11 Закону № 5203-VІ
при наданні адміністративних послуг у
випадках, передбачених законом,
справляється плата (адміністративний
збір). Розмір плати за надання
адміністративної послуги
(адміністративного збору) і порядок її
справляння визначаються законом з
урахуванням її соціального та
економічного значення. Плата за
надання адміністративної послуги
(адміністративний збір) зараховується
до державного або відповідного
місцевого бюджету. Плата за надання
адміністративної послуги
(адміністративний збір) вноситься
суб'єктом звернення одноразово за весь
комплекс дій та рішень суб'єкта надання
адміністративних послуг, необхідних
для отримання адміністративної
послуги (включаючи вартість бланків,
експертиз, здійснюваних суб'єктом
надання адміністративної послуги,
отримання витягів з реєстрів тощо).
Стягнення за надання адміністративних
послуг будь-яких додаткових не
передбачених законом платежів або
вимагання сплати будь-яких додаткових
коштів забороняється.

Частина друга статті 20 цього ж Закону
визначає, що до набрання чинності
законом, що визначає перелік
адміністративних послуг та розміри
плати за їх надання (адміністративні
збори), плата за надання
адміністративних послуг
(адміністративний збір) при зверненні
за отриманням платних
адміністративних послуг сплачується у
порядку і розмірах, встановлених
законодавством.

Таким чином, положення Закону № 5203-VІ
передбачають сплату адміністративної
послуги одноразово за весь комплекс
дій та рішень суб'єкта надання
адміністративних послуг, необхідних
для отримання адміністративної
послуги (включаючи вартість бланків).
Проте на даний час відповідний закон,
що визначає перелік адміністративних
послуг та розміри плати за їх надання
(адміністративні збори) не прийнятий, а
тому відповідна плата сплачується у
порядку і розмірах, встановлених
законодавством, а саме Декретом № 7-93,
оскільки інші платежі спеціальними
правовими актами, що регулюють
правовідносини з оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, - Законом № 3857-ХІІ та
Правилами № 231не передбачені.

Також суд зазначає, що згідно з
пунктами 2, 3 Порядку № 1098 послуги
надаються за письмовою заявою фізичних
або юридичних осіб із зазначенням їх
прізвища, імені, по батькові
(найменування), місця
реєстрації/проживання
(місцезнаходження) та виду послуги, а
також за постановою (ухвалою) суду в
цивільних та господарських справах;
оплата наданих послуг здійснюється
шляхом перерахування замовником
коштів через банки, відділення
поштового зв'язку або
програмно-технічні комплекси
самообслуговування.

З аналізу наведених положень Порядку №
1098 можна зробити висновок про те, що
послуги, які надаються органами
Державної міграційної служби не мають
обов'язкового характеру та надаються
лише за бажанням особи, на підставі
поданої нею письмової заяви, тобто
відповідач з огляду на положення
Порядку № 1098 не може вимагати плати за
адміністративні послуги.

З матеріалів адміністративної справи
не вбачається подання позивачем такої
письмової заяви до територіального
органу ДМС України, ОСОБА_1 не отримував
та не виявляв бажання отримувати від
відповідача додаткові послуги, а
відтак, вимоги відповідача сплатити
платежі за оформлення та видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, які не передбачені
Законом № 3857-XII та Правилами №231, є
безпідставними.

Судом встановлено, що позивачем при
зверненні до УДМС України в
Тернопільській області було подано всі
необхідні документи, передбачені
пунктом 10 Правил № 231 для оформлення та
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон, проте
відповідачем з огляду на наведенні
положення діючого законодавства, що
регулює спірні правовідносини,
неправомірно відмовлено в оформлені та
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон. При цьому, суд не
бере до уваги заперечення представника
УДМС України в Тернопільській області
про те, що ОСОБА_1 не було подано повного
комплекту документів, а саме були
відсутні фотографії, оскільки така
підстава для відмови не зазначена
відповідачем у листі від 26 травня 2014
року № 01/19-І-1/02, а представник
відповідача відшуковує нові підстави
або інші способи захисту, які не були
законними підставами для відмови у
задоволенні заяви позивача. Разом з
тим, з пояснень представника УДМС
України в Тернопільській області та
Правил № 231 вбачається, що на даний час
оформлення документів для отримання
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон здійснюється
уповноваженою особою територіального
органу ДМС України, яка вносить
персональні дані суб'єкта звернення, в
тому числі відцифроване фото
громадянина, за допомогою
програмно-технічних комплексів
Державної інформаційної системи
реєстраційного обліку фізичних осіб та
їх документування, тобто необхідності
самостійного подання фотокарток не
має.

За таких обставин, суд вважає, що
відмова відповідача в оформленні та
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон ОСОБА_1 є
необґрунтованою та протиправною,
оскільки прийнята з підстав, не
передбачених законодавством України.
Відповідачем не доведене
правомірність своїх дій, а відтак
адміністративний позов в цій частині
підлягає до задоволення.

З огляду на те, що під час розгляду
справи судом встановлено
протиправність дій УДМС України в
Тернопільській області щодо вимоги
оплати вартості послуги за оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон в сумі 87 грн. 15 коп.,
вартості бланка паспорта громадянина
України для виїзду за кордон в сумі 120
грн. 00 коп. та щодо відмови ОСОБА_1 в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ним документів, то з
метою повного захисту прав та
інтересів позивача, підлягає
задоволенню і позовна вимога про
зобов'язання відповідача повторно
розглянути питання щодо оформлення та
видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ним документів з
урахуванням висновків суду.

Частиною першою статті 94 КАС України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Оскільки при поданні даного позову
позивачем, який не є суб'єктом владних
повноважень, було сплачено судовий
збір у розмірі 73 грн. 08 коп. згідно з
квитанцією ПАТ «А-Банк» № 6685.55.2 від 15
серпня 2014 року і спір вирішено на його
користь, то вказана сума підлягає
стягненню на користь позивача з
Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 11, 86, 94, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними дії управління
Державної міграційної служби України в
Тернопільській області щодо вимоги
оплати вартості послуги за оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон в сумі 87 грн. 15 коп.,
вартості бланка паспорта громадянина
України для виїзду за кордон в сумі 120
грн. 00 коп. та щодо відмови ОСОБА_1 в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ним документів.

Зобов'язати управління Державної
міграційної служби України в
Тернопільській області повторно
розглянути питання щодо оформлення та
видачі ОСОБА_1 (місце проживання:
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1)
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
ним документів.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (місце проживання:
АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1)
судовий збір у розмірі 73 (сімдесят три)
гривні 08 (вісім) копійок, сплачений
згідно квитанції № 6685.55.2 від 15 серпня
2014 року.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України (оголошення
вступної та резолютивної частини
постанови), а також прийняття постанови
у письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

У повному обсязі постанова складена 16
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Чепенюк О.В.

копія вірна

Суддя
Чепенюк О.В.