Справа № 822/2907/14
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 822/2907/14
Головуючий у 1-й інстанції: Польовий
Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Сапальової Т.В.

суддів: Боровицького О. А. Драчук Т. О.

при секретарі: Марцісь Ю.А.

за участю представників сторін:

представника відповідача: Сурника М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області на постанову Хмельницького
окружного адміністративного суду від
17 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеравто
СТ" до Головного управління Міндоходів
у Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто СТ"
звернулось до Хмельницького окружного
адміністративного суду з позовом до
Головного управління Міндоходів у
Хмельницькій області про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
21.03.2014 року № 000028/22-01-22-04 та № 000029/22-01-22-04.

Постановою Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце апеляційного розгляду
справи, що підтверджується матеріалами
справи. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС
України неприбуття у судове засідання
сторін або інших осіб, які беруть
участь у справі, належним чином
повідомлених про дату, час і місце
апеляційного розгляду, не перешкоджає
судовому розгляду справи.

Представника відповідача в судовому
засіданні підтримав вимоги
апеляційної скарги та просив її
задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи та перевіривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити,
виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що працівниками ГУ
Міндоходів у Хмельницькій області
проведено невиїзну документальну
перевірку стану дотримання
законодавства України з питань
державної митної справи при митному
оформленні товарів за митною
декларацією № 400050000/2012/020201. В
результаті проведеної перевірки
виявлено порушення позивачем ст. 52
Митного кодексу України в частині
достовірності визначення митної
вартості товарів, оформлених за митною
декларацією № 400050000/2012/020201, що призвело
до заниження ввізного мита в розмірі
1356,73 грн., а також суми податку на додану
вартість в розмірі 2984,80 грн.

За результатами перевірки складено акт
№Н/0008/4/22-01-22-04/НОМЕР_1 від 07.03.2014 року та
винесено податкові
повідомлення-рішення від 21.03.2014 року
№000028/22-01-22-04, яким визначено суму
податкового зобов'язання з ввізного
мита в розмірі 1695,91 грн., з яких 1356,73 грн.
основного платежу та 339,18 грн. штрафних
санкцій, №000029/22-01-22-04, яким визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 3731 грн., з яких 2984,80 грн. основного
платежу та 746,20 грн. штрафних санкцій.

Не погодившись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
позивач звернувся з адміністративним
позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
дотримано вимоги Митного кодексу
України щодо порядку ввезення товарів
на митну територію України, вказана ним
інформація щодо митної вартості товару
є достовірною та підтверджена
належними доказами, в зв'язку з чим
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є протиправними
та підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції по
суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 53 Митного кодексу України
у випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивачем імпортовано товар,
оформлений митною декларацією
№400050000/2012/020201 від 17.12.2012 року, на
підставі зовнішньоекономічного
договору (контракту) №479/12 від 06.12.2012
року, укладеного з компанією-продавцем
UAB "LITFRA" (Taurage. Misko g.10-28. Литва).

Відповідно до графи 31 митної
декларації позивачем задекларовано
вантажний автомобіль марки Renault Kangoo,
номер кузова VF1FW1АВ541104314.

При митному оформленні товару
позивачем подано до Хмельницької
митниці товаросупровідні документи, в
тому числі фактуру LITF № 000716 від 06.12.2012
року, виписану від імені фірми UAB "LITFRA"
(Taurage. Misko g.10-28. Литва), відповідно до якої
фактурна вартість товару становить 3 000
Євро (у перерахунку за офіційним курсом
НБУ на день митного оформлення - 31 366,93
грн.).

В графі 20 МД задекларовано, що поставку
товару здійснено на умовах СІР PL Pulawy
згідно з INKOTERMS (редакція 2010).

Згідно з офіційними правилами
тлумачення торговельних термінів
Міжнародної торгової палати, термін
СІР "фрахт/перевезення та страхування
оплачено до ..." означає, що продавець
здійснює поставку товару шляхом його
передання перевізнику, призначеному
ним самим. Додатково до цього продавець
зобов'язаний оплатити витрати
перевезення товару до названого місця
призначення. За умовами терміна СІР на
продавця покладається також обов'язок
забезпечення страхування на користь
покупця проти ризику втрати чи
пошкодження товару під час
перевезення.

При митному оформленні товару його
митну вартість визначено по шостому
методу відповідно до вимог ст. 64
Митного кодексу України та згідно
графи 45 митної декларації як базу для
оподаткування товару задекларовано на
рівні 32 307,94 грн.

Відповідно до п. 3, 6 ч. 1 ст. 565 Митного
кодексу України відповідно до
міжнародних договорів, укладених
відповідно до закону, органами доходів
і зборів України спільно з органами
доходів і зборів суміжних держав може
здійснюватися: проведення спільних
заходів, спрямованих на запобігання,
виявлення і припинення контрабанди та
порушень митних правил; обмін
інформацією, у тому числі з
використанням інформаційних
технологій та систем.

Згідно з матеріалами, наданими митним
органом Литовської республіки, товар
реалізовано відповідно до
рахунку-фактури LITF № 000716 від 06.12.2012 року
та експортовано з митної території
Литовської республіки згідно з
експертною декларацією від 06.03.2013 року
№12LTLG3000ЕК0296С6, відповідно до яких
фактурна вартість товару становить 13700
литовських літів (у перерахунку за
офіційним курсом НБУ на день митного
оформлення - 41485,85 грн.).

Умови поставки товару згідно з INKOTERMS
зазначено як EXW TAURAGE.

Термін EXW "франко-завод" EXW, відповідно
до офіційних правил тлумачення
торговельних термінів Міжнародної
торгової палати, означає, що продавець
вважається таким, що виконав свої
зобов'язання щодо поставки, в момент,
коли він надав товар у розпорядження
покупця на площах свого підприємства
чи в іншому названому місці (наприклад,
на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без
здійснення митного очищення товару для
експорту та завантаження його на
будь-який приймаючий транспортний
засіб.

Таким чином, цей термін покладає
мінімальні обов'язки на продавця, а
покупець несе всі витрати і ризики у
зв'язку з перевезенням товару з площ
продавця до місця призначення.

Як встановлено судом з розрахунку сум
податкового зобов'язання ТОВ
"Інтеравто СТ" за МД №400050000/2012/020201 від
17.12.2012 року, задекларовані транспорті
витрати складають 941,01 грн., а
розраховані із тарифу, заявленого
декларантом, становлять 4389,38 грн. (а. с.
16).

З врахуванням отриманих від митного
органу Литовської республіки
матеріалів, фактична вартість товару
становить 41485,85 грн.

При цьому суд враховує, що надані
відповідачем докази, отримані в
порядку, визначеному чинним
законодавством України.

Враховуючи наявність достатніх
доказів на підтвердження вартості
товару, оформленого за ВМД
№400050000/2012/020201 від 17.12.2012 року, колегія
суддів погоджується із висновком
митного органу про заниження позивачем
митної вартості товару під час митного
оформлення.

Колегія суддів не приймає до уваги
долучену до матеріалів справи
постанову апеляційного суду
Хмельницької області від 01 липня 2014
року у справі №686/6746/14-п, якою закрито
провадження у справі про
адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_3 за відсутністю в його діях ознак
порушення митних правил, передбаченого
ч. 1 ст. 483 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 72 КАС України
вирок суду в кримінальній справі або
постанова суду у справі про
адміністративний проступок, які
набрали законної сили, є обов'язковими
для адміністративного суду, що
розглядає справу про правові наслідки
дій чи бездіяльності особи, щодо якої
ухвалений вирок або постанова суду,
лише в питаннях, чи мало місце діяння та
чи вчинене воно цією особою.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КАС України належними
є докази, які містять інформацію щодо
предмету доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмету доказування.

Вказаною постановою апеляційного суду
Хмельницької області закрито
провадження в справі про
адміністративне правопорушення
стосовно притягнення ОСОБА_3 до
адміністративної відповідальності, в
той час як предметом розгляду даної
адміністративної справи є оскарження
податкових повідомлень-рішень,
винесених відносно товариства з
обмеженою відповідальністю "Інтеравто
СТ", який є декларантом.

Відповідно до пп. 41.1.2 п. 41.1 ст. 41
Податкового кодексу України митні
органи є контролюючими щодо мита,
акцизного податку, податку на додану
вартість, інших податків, які
відповідно до податкового
законодавства справляються у разі
ввезення (пересилання) товарів і
предметів на митну територію України
або територію спеціальної митної зони
або вивезення (пересилання) товарів і
предметів з митної території України
або території спеціальної митної зони.

Пунктом 54.3 статті 54 ПКУ контролюючий
орган зобов'язаний самостійно
визначити суму грошових зобов'язань,
зменшення (збільшення) суми бюджетного
відшкодування та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на додану
вартість платника податків,
передбачених цим Кодексом або іншим
законодавством, якщо, зокрема: дані
перевірок результатів діяльності
платника податків свідчать про
заниження або завищення суми його
податкових зобов'язань, заявлених у
податкових (митних) деклараціях,
уточнюючих розрахунках; результати
митного контролю, отримані після
закінчення процедури митного
оформлення та випуску товарів,
свідчать про заниження або завищення
податкових зобов'язань, визначених
платником податків у митних
деклараціях.

Згідно з п. 58.1 ст. 58 ПКУ, у разі коли сума
грошового зобов'язання платника
податків, передбаченого податковим або
іншим законодавством, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, розраховується
контролюючим органом відповідно до
статті 54 цього Кодексу (крім
декларування товарів, передбаченого
для громадян), або у разі коли за
результатами перевірки контролюючий
орган встановлює факти
невідповідності суми бюджетного
відшкодування сумі, заявленій у
податковій декларації, або зменшує
розмір задекларованого від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або від'ємного
значення суми податку на додану
вартість, розрахованого платником
податків відповідно до розділу V цього
Кодексу, такий контролюючий орган
надсилає (вручає) платнику податків
податкове повідомлення-рішення.

З огляду на доведеність факту
порушення позивачем вимог норм,
контроль за дотриманням яких покладено
на відповідача, останній правомірно
прийняв оскаржувані податкові
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення
порушено норми матеріального права, а
також враховано не всі встановлені у
справі обставини, що призвело до
неправильного вирішення справи, а тому
оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
про відмову в задоволенні позову.

Згідно зі ст. 202 КАС України підставами
для скасування постанови або ухвали
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного
управління Міндоходів у Хмельницькій
області задовольнити.

Постанову Хмельницького окружного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог товариства
з обмеженою відповідальністю
"Інтеравто СТ" відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто СТ" на
користь спеціального фонду Державного
бюджету України судовий збір в сумі
1644,30 грн.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно зі ст. 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі "09" вересня 2014 р.

Головуючий
Сапальова Т.В.

Судді
Боровицький О. А.

Драчук Т. О.