Справа № 826/10488/13-а
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування рішення
Позивач звернулася до суду з позовом
про скасування рішення РУ Департаменту
САТ ДПС України в Київській області від
застосування фінансових санкцій у
Позовні вимоги вмотивовані тим, що
відповідач помилково дійшов висновку
про порушення позивачем вимог
законодавства, оскільки ФОП ОСОБА_1 не
було допущено порушення вимог
законодавства у сфері державного
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного та плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів, а алкогольні напої, що
реалізовувались були марковані
належними марками акцизного збору.
Відповідач заперечень проти позову не
надав, у судове засідання не прибув,
хоча належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до вимог частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши та оцінивши докази, що
містяться у справі, суд виходить з
РУ Департаменту контролю за
виробництвом та обігом спирту,
алкогольних напоїв і тютюнових виробів
Державної податкової служби України у
Київській області проведено перевірку
крамниці «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка
розташована за адресою: АДРЕСА_1, та
належить ФОП ОСОБА_1, за результатами
якої складено акт про результати
фактичної перевірки з питань
додержання суб'єктами господарювання
вимог, встановлених законодавством
України, які є обов'язковими до
виконання при здійсненні оптової і
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями та/або тютюновими виробами від
15 квітня 2013 року № 157/21-0331/НОМЕР_1 (надалі
Проведеною перевіркою встановлено
зберігання позивачем алкогольних
напоїв без марок акцизного податку
встановленого зразка, а саме: портвейн
"Приморський" виробництва ТОВ
"Котовський винзавод" та горілка
"Зелена марка" виробництва ЗАТ "АВЗ
На підставі зазначеного вище акту
перевірки відповідачем прийнято
рішення від 23 квітня 2013 року № 0205
про застосування фінансових санкцій,
яким на позивача накладено штраф у
розмірі 8 500,00 грн.

Основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України визначені Законом
України "Про державне регулювання
виробництва і обігу спирту етилового,
коньячного і плодового, алкогольних
напоїв та тютюнових виробів".

Статтею 11 Закону України "Про державне
регулювання виробництва та обігу
спирту етилового, коньячного та
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів" встановлено, що
алкогольні та тютюнові вироби, які
виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну позначаються
марками акцизного збору в порядку
визначеному законодавством.

Відповідно до вимог пунктів 226.1, 226.3 та
226.7 статті 226 Податкового кодексу
України, у разі виробництва на митній
території України алкогольних напоїв і
тютюнових виробів чи ввезення таких
товарів на митну територію України
платники податку зобов'язані
забезпечити їх маркування марками
встановленого зразка у такий спосіб,
щоб марка акцизного податку
розривалася під час відкупорювання
(розкривання) товару. Виготовлення,
зберігання, продаж марок акцизного
податку та маркування алкогольних
напоїв і тютюнових виробів
здійснюються відповідно до положення,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України. Кожна марка акцизного податку
на алкогольні напої повинна мати
окремий номер та позначення про суму
сплаченого акцизного податку за
одиницю маркованої продукції, місяць і
рік випуску марки.

Згідно з положень абзацу 4 пункту 226.9
статті 226 Податкового кодексу України,
вважаються такими, що немарковані:
алкогольні напої з марками акцизного
податку, на яких зазначення суми
акцизного податку, сплаченого за
одиницю маркованої продукції, не
відповідає сумі, визначеній з
урахуванням чинних на дату розливу
продукції ставок акцизного податку,
міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до пункту 19 та 20 Положення №
1251, наявність наклеєної в
установленому порядку марки акцизного
податку встановленого зразка на пляшці
(упаковці) алкогольного напою та пачці
(упаковці) тютюнового виробу є однією з
умов для ввезення на митну територію
України і продажу таких товарів
споживачам, а також підтвердженням
сплати акцизного податку (марка
повинна мати позначення про суму
акцизного податку, сплаченого за
одиницю маркованої продукції) та
легальності ввезення товарів.

Для алкогольних напоїв
використовуються марки із зазначенням
суми акцизного податку, сплаченого за
одиницю маркованої продукції, з
точністю до тисячного знака, яка
відповідає сумі, визначеній з
урахуванням діючих на дату розливу
продукції ставок акцизного податку,
міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані
алкогольні напої з марками, на яких
зазначення суми акцизного податку,
сплаченого за одиницю маркованої
продукції, не відповідає сумі,
визначеній з урахуванням чинних на
дату розливу продукції ставок
акцизного податку, міцності продукції
та місткості тари.

Щодо тверджень ОСОБА_1, що перевірка
проводилась без її присутності та акту
перевірки вона або її уповноважена
особа не отримували, суд звертає увагу,
що до суду саме позивачем надано цей
акт перевірки 15 квітня 2013 року №
157/21-0331/НОМЕР_1. Отже, позивач була
ознайомлена із встановленими
порушеннями.

Судом з'ясовано, що дана перевірка
проводилась у присутності продавця
цього магазину, а отже твердження
позивача, що перевірка проводилась без
її присутності та без уповноваженої
особи також спростовується.

Акт перевірки підписано
уповноваженими особами, які здійснили
перевірку та продавцем цього магазину,
а тому, підписавши даний акт особи
підтвердили дійсність та
достовірність порушень та обставин,
які були встановлені під час перевірки
об'єкту господарювання позивача.

Отже, щодо посилання позивача про
неправомірність зробленого висновку
відповідача про те, що алкогольні
вироби без акцизних марок
встановленого зразка, суд зазначає, що
до суду не надано ніяких доказів, що
така продукція у неї була маркірована
встановленим законодавством чином, а
отже дане порушення не спростовано
позивачем та не доведено, що посадові
особи відповідача необґрунтовано
зробили дані висновки.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача не знайшли свого
підтвердження, натомість, встановлено
правомірність прийнятого відповідачем
рішення.

Враховуючи вищезазначене, суд
всебічно, повно та об'єктивно, за
правилами, встановленими ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає,
що позовні вимоги є необґрунтованими, а
тому в задоволенні адміністративного
позову необхідно відмовити повністю.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись ст. ст. 69-71, ст. 94, ст. 128, ст. ст.
158-163, ст. 167, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постаноивв:

У задоволенні адміністративного
позову ФОП ОСОБА_1 - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
О.А. Соколова