Справа № 2а-4584/11/2670
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року м.
Київ В/800/4106/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів

судді-доповідача Шипуліної Т.М.

суддів: Бившевої Л.І., Вербицької О.В.,
Лосєва А.М., Федорова М.О.,

перевіривши матеріали заяви Державної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міндоходів у місті Києві про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.06.2014 у справі №2а-4584/11/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро Геймс
Технолоджі Україна» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва, за участю
Прокуратури міста Києва, про
скасування акта перевірки та
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24.06.2014 касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Печерському районі міста Києва
залишено без задоволення, ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.04.2012 та
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19.07.2011 залишено без
змін.

Не погоджуючись з вищезазначеною
ухвалою Державна податкова інспекція у
Печерському районі головного
управління Міндоходів у місті Києві
звернулась до Верховного Суду України
з заявою про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.06.2014 та просила допустити справу до
провадження по перегляду судового
рішення Верховним Судом України.

Відповідно до приписів пункту 1 частини
першої статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

В даному випадку, заявник посилається
на неоднакове застосування судом
касаційної інстанції норм
матеріального права, зокрема,
підпунктів 7.7.1, 7.7.2 та 7.7.7 пункту 7.7
статті 7 Закону України «Про податок на
додану вартість».

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2012 у справі №2а-3/10/2770 (К-29259/10) та
зазначає, що у вказаній справі та у
даній справі Вищий адміністративний
суд, здійснивши різне тлумачення
змісту і сутності правових норм, дійшов
різних висновків за аналогічних
обставин.

Разом з тим, обставини справи, що
розглядається, відмінні від тих, на які
посилається заявник на обґрунтування
наявності підстав для перегляду
справи.

Так, в ухвалі Вищого адміністративного
суду України від 24.06.2014, про перегляд
якої подано заяву, суд касаційної
інстанції погодився з висновком судів
попередніх інстанцій щодо наявності у
позивача підстав на отримання
бюджетного відшкодування з огляду на
те, що податковий кредит позивачем у
відповідних періодах визначено на
підставі належних документів
(податкових накладних, розрахункових
та інших документів), а законодавство
не обмежує право платника податку
заявити до повернення суму бюджетного
відшкодування часовими межами певного
податкового періоду, а тому відмова
платникові у бюджетному відшкодуванні
лише на тій підставі, що таке
відшкодування не було заявлене у
наступних податкових періодах, за
якими вони виникли, є незаконною.

В той час, як зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від
19.11.2012 у справі №2а-3/10/2770 (К-29259/10)
вбачається, що суд касаційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність у позивача підстав на
отримання бюджетного відшкодування з
огляду на те, що за даними рахунків
бухгалтерського обліку позивача
відсутній факт оплати комісійної
винагороди контрагенту, тобто
відсутній факт оплати вартості послуг
постачальнику цих послуг.

Таким чином, мова йде про застосування
норм матеріального права до різних за
змістом правовідносин і не може
розцінюватись як неоднакове
застосування касаційною інстанцією
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Враховуючи викладене, у Державної
податкової інспекції у Печерському
районі головного управління
Міндоходів у місті Києві відсутні
підстави, передбачені статтею 237
Кодексу адміністративного судочинства
України, для порушення питання щодо
розгляду заяви Вищим адміністративним
судом України про перегляд судових
рішень Верховним Судом України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити Державній податковій
інспекції у Печерському районі
головного управління Міндоходів у
місті Києві у задоволенні вимоги про
допуск справи для перегляду Верховним
Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
24.06.2014 у справі №2а-4584/11/2670 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Євро Геймс
Технолоджі Україна» до Державної
податкової інспекції у Печерському
районі міста Києва, за участю
Прокуратури міста Києва, про
скасування акта перевірки та
податкових повідомлень-рішень.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: _________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
_________________ Л.І. Бившева

_________________ О.В. Вербицька

_________________ А.М. Лосєв

_________________ М.О. Федоров