Справа № 818/1864/14
Суддя: Дюкарєва С.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.Справа № 818/1864/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Дюкарєвої С.В.

Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Сумської міської ради на
ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі № 818/1864/14

за позовом Сумської міської ради

до Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумської області

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Сумська міська рада,
звернувся до Сумського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Сумській області, в якому просив суд
скасувати постанову відповідача від
01.07.2014 року ВП № 43631176 про накладення
штрафу в розмірі 1360 грн.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
відмовлено у відкритті провадження в
адміністративній справі за позовом
Сумської міської ради до управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
про скасування постанови.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції, позивачем подано апеляційну
скаргу.

В апеляційній скарзі, посилаючись на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті оскаржуваної ухвали, норм
матеріального та процесуального права,
позивач просить ухвалу Сумського
окружного адміністративного суду від
15.07.2014 року скасувати і направити
справу на новий судовий розгляд до суду
першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що у заявленому позові апелянт
оскаржує постанову органу державної
виконавчої служби про накладення
штрафу за невиконання рішення суду;
наведений спір повинен вирішуватися в
порядку КАС України, незважаючи на те,
що вказане виконавче провадження
стосується примусового виконання
рішення суду, прийнятого по цивільній
справі.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
визнала за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши, в межах
апеляційної скарги, рішення суду
першої інстанції та доводи апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Матеріали справи свідчать, що
предметом оскарження у даній справі є
постанова старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Сумській області
від 01.07.2014 року ВП № 43631176 про накладення
на Сумську міську раду штрафу у розмірі
1360 грн. Зазначену постанову прийнято
відповідачем внаслідок невиконання
Сумською міською радою рішення
Сумського районного суду Сумської
області від 04.06.2014 року по справі №
587/1055/14-ц про поновлення ОСОБА_1 на
посаді головного лікаря КУ "Пологовий
будинок № 1".

Приймаючи рішення про відмову у
відкритті провадження в
адміністративній справі на підставі п.1
ч.1 ст.109 КАС України, суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржувана постанова державного
виконавця прийнята під час виконання
органом державної виконавчої служби
рішення суду, прийнятого по цивільній
справі, через що згідно ст.181 КАС
України та ч.4 ст.82 Закону України "Про
виконавче провадження" наведений спір
повинен розглядатися судом, який видав
виконавчий документ, тобто, за
правилами цивільного судочинства
відповідно до ст. 383, ч. 2 ст. 384 ЦПК
України.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 КАС України,
справу адміністративної юрисдикції
визначено як переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, що здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, у тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 7 частини 1 статті 3 КАС
України суб'єкт владних
повноважень-орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Частиною 2 статті 4 КАС України
визначено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно - правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Отже, при визначенні юрисдикції справи
необхідно виходити з характеру спірних
правовідносин, прав та інтересів, за
захистом яких звернувся позивач,
суб'єктного складу сторін, предмету
спірних правовідносин.

Згідно з частиною першою статті 181 КАС
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду з
позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

Статтею 82 Закону України "Про виконавче
провадження" встановлено, що рішення,
дії чи бездіяльність державного
виконавця або іншої посадової особи
державної виконавчої служби щодо
виконання судового рішення можуть бути
оскаржені сторонами до суду, який видав
виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Постанови державного виконавця про
накладення штрафу належать до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно та за невиконання
без поважних причин рішення, що
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
та рішення про поновлення на роботі.

Прийнята державним виконавцем
постанова про накладення штрафу на
боржника, не виконана самостійно, є
підставою для її примусового
виконання.

За змістом пункту 7 частини 2 статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" постанови державного
виконавця про накладення штрафу є
виконавчими документами. Якщо
виконавче провадження закінчено, а
штраф не стягнуто, постанова
виділяється в окреме провадження і
підлягає виконанню в загальному
порядку.

Отже, до юрисдикції адміністративних
судів належать справи про оскарження
рішень, дій чи бездіяльності державної
виконавчої служби, прийнятих (вчинених,
допущених) під час примусового
виконання постанов державного
виконавця про стягнення виконавчого
збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій і накладенням штрафу,
як виконавчих документів в окремому
виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи,
виконавче провадження № ВП 43631176 щодо
примусового виконання виконавчого
листа № 587/1055/14-ц, на час звернення до
суду з даним позовом, не закінчено,
постанова про накладення штрафу від
01.07.2014 р. не виділена в окреме виконавче
провадження.

Згідно ч.6 ст. 181 КАС України
адміністративні справи з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання ними рішень
судів у справах, передбачених пунктами
1-4 частини першої статті 18 цього
Кодексу, розглядаються місцевим
загальним судом як адміністративним
судом, який видав виконавчий лист.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами
виконавчого провадження до суду, який
видав виконавчий документ, а іншими
учасниками виконавчого провадження та
особами, які залучаються до проведення
виконавчих дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом (статті 383, 384
ЦПК, ч.4 ст. 82 Закону України "Про
виконавче провадження").

Розгляд судом скарг сторін виконавчого
провадження на рішення, дію або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до ЦПК України, якими
порушено їх права чи свободи,
здійснюється за правилами розділу VI
ЦПК України в рамках судового контролю
за виконанням судових рішень.

Юрисдикційність розгляду скарг на
рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС залежить від
спеціалізації суду, який ухвалив
рішення, що підлягає примусовому
виконанню органами ДВС.

У порядку цивільного судочинства
скарги на рішення, дії та бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи ДВС підлягають
розгляду, якщо підлягає виконанню
рішення суду загальної юрисдикції,
ухвалене відповідно до ЦПК (стаття 383
ЦПК).

У відповідності до вимог ст. 383 ЦПК
України сторони виконавчого
провадження мають право звернутися до
суду із скаргою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судового
рішення, ухваленого відповідно до
цього Кодексу, порушено їх права чи
свободи.

Статтею 384 ЦПК України передбачено, що
скаргу може бути подано до суду
безпосередньо або після оскарження
рішення, дії або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби до начальника відповідного
відділу державної виконавчої служби.
Скарга подається до суду, який видав
виконавчий документ.

Аналізуючи наведені правові положення,
колегія суддів зазначає, що розгляд
судом вимог про оскарження рішень, дій
чи бездіяльності органів державної
виконавчої служби є за своєю правовою
суттю формою судового контролю за
виконанням постановленого судового
акту, а відтак, має здійснюватися саме
тим судом, котрий постановив рішення по
справі.

У спірних правовідносинах судове
рішення, у зв'язку з виконанням якого
державним виконавцем прийнято
правовий акт, було винесено Сумським
районним судом Сумської області, який
видав виконавчий документ в порядку
цивільного судочинства по справі №
587/1055/14-ц.

Оскільки вимоги позивача стосуються
оскарження рішення державного
виконавця, винесеного під час
виконання судового рішення,
ухваленого відповідно до ЦПК України,
наведене виключає можливість розгляду
таких вимог в порядку
адміністративного судочинства.

Таким чином, вірним є висновок суду
першої інстанції, що даний спір не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, що в
свою чергу зумовлює застосування п. 1 ч.
1 ст. 109 КАС України, згідно з яким суддя
відмовляє у відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Отже, даний спір не є справою
адміністративної юрисдикції та
підлягає розгляду в порядку цивільного
судочинства.

У відповідності до ст. 159 КАС України
судове рішення повинне бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що ухвала Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
відповідає вимогам ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги Сумської міської
ради колегією суддів не встановлено.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України,
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду першої інстанції
суд апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову чи ухвалу суду
- без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
дослідив наявні докази, надав їм
належну оцінку та прийняв законне і
обґрунтоване рішення, з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Сумської міської
ради залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі № 818/1864/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Дюкарєва
С.В.Судді(підпис) (підпис) Жигилій С.П.
Перцова Т.С.