Справа № 1909/2а-5127/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2014 року
Справа № 876/7685/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Довгої О.І., Запотічного І.І.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Кременецькому районі
Тернопільської області на ухвалу
Кременецького районного суду
Тернопільської області від 30 грудня 2013
року про зміну способу і порядку
виконання рішення у адміністративній
справі №2а-5127/11 за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області про стягнення виплат «дитині
війни»,-

В С Т А Н О В
И В :

Відділ примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області звернувся до
суду із заявою про зміну способу
виконання судового рішення.

Ухвалою Кременецького районного суду
Тернопільської області від 30 грудня 2013
року заяву задоволено. Змінено спосіб
виконання постанови Кременецького
районного суду Тернопільської області
від 03.09.2013р., зобов'язавши управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області нараховувати та виплачувати на
користь ОСОБА_1 підвищення до пенсії в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком
відповідно до ст..6Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» за
період з 17.02.2011 року по 22.07.2011 року з
врахуванням ст..28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та виплачених сум.

Відповідач ухвалу оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана ухвала
винесена з порушенням норм
процесуального права та є незаконною,
просить оскаржувану ухвалу скасувати
та прийняти нову, якою у задоволенні
подання державного виконавця
Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу і порядку виконання рішення по
справі №1909/2-а-5127/11 - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України,
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про зміну способу
виконання судового рішення суд першої
інстанції виходив з того, що сума
заборгованості нарахована позивачу,
однак не сплачена, що вказує на його
часткове виконання.

Проте колегія суддів апеляційного суду
не погоджується з висновками суду
першої інстанції та вважає їх
помилковими з огляду на наступне.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції задовольнив позовні
вимоги у тому числі й стосовно
зобов'язання відповідача здійснити
позивачу виплату підвищення до пенсії
як «дитині війни».

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Зобов'язання про нарахування та
виплату пенсії, покладені на
відповідача судом, є позовними
вимогами як обраним судом видом
захисту порушених прав позивача, які
суд задовольнив, а вимога про стягнення
коштів не була предметом розгляду та
дослідження адміністративного суду
під час прийняття цієї постанови.

Таким чином, суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім цього, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України, тобто
виконання постанови суду фактично
можливе, хоча й за певних умов, що
свідчить про відсутність підстави для
зміни способу виконання рішення суду
першої інстанції.

«Захист порушеного права у судовому
рішенні» і «спосіб виконання судового
рішення» не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами), тому суд
першої інстанції, змінюючи спосіб
виконання постанови суду, фактично
змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Вирішення питання про стягнення коштів
як заборгованості невиплаченої
доплати до пенсії, яка нарахована у
разі виконання рішення
адміністративного суду, відноситься до
юрисдикції цивільних судів.

Крім цього, судом першої інстанції не
враховано наступне. Відповідно до ч. 1
ст. 11 Закону України «Про виконавче
провадження», державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 цього Закону,
державний виконавець, здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Із заяви виконавчої служби про зміну
способу виконання судового рішення, не
вбачається, що державним виконавцем
вжиті усі можливі передбачені Законом
України «Про виконавче провадження»
заходи для виконання вказаного
судового рішення, а лише посилання на
лист УПФУ про відсутність коштів.

З урахуванням того, що судом першої
інстанції неправильно застосовано
норми процесуального права, відповідно
до повноважень, наданих статтею 202 КАС
України, колегія суддів вважає, що
ухвала суду першої інстанції підлягає
скасуванню, а підстав для задоволення
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду - немає.

Керуючись статтями 160, 167, 195, 197, 199, 202, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В
:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Кременецькому районі Тернопільської
області - задовольнити.

Ухвалу Кременецького районного суду
Тернопільської області від 30 грудня 2013
року про зміну способу і порядку
виконання рішення у адміністративній
справі №2а-5127/11 - скасувати.

У задоволенні заяви відділу
примусового виконання рішень
управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Тернопільській області про зміну
способу виконання судового рішення -
відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після надіслання її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М. Ліщинський

Судді
О.І. Довга

І.І.Запотічний