Справа № 9101/156651/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа №
2а-9308/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Центрально-Міської районної у
місті Кривому Розі ради
Дніпропетровської області

на постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
жовтня 2011 р. у справі № 2а-9308/2011

за позовом ОСОБА_2

до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області

про зобов'язання вчинити певні
дії,-

встановив:

У вересні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- зобов'язати відповідача
нарахувати щорічну одноразову
допомогу на оздоровлення згідно ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
як інваліду ІІІ групи - у розмірі 4
мінімальних заробітних плат за 2011 рік у
сумі 3750 грн., з урахуванням отриманих
сум за вказаний період.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
жовтня 2011 року позов задоволено, а саме:

- зобов'язано відповідача нарахувати та
виплатити на користь позивача,
недоплачену суму щорічної одноразової
допомоги на оздоровлення за 2011 рік, з
урахуванням сум, що ним отримані, у
відповідності з вимогами
встановленими ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з розрахунку чотирьох
мінімальних заробітних плат,
встановленому Законом України «Про
державний бюджет України» у
відповідному календарному році.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з

наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача, як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, має інвалідність третьої
групи та, відповідно до ст. 48 Закону
України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлено щорічну допомогу
інвалідам 3 групи у сумі 90 гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2011 році зміст статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року, застосуванню не
підлягає.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 11
жовтня 2011 року у справі № 2а-9308/2011
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун