Справа № 821/3584/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3584/14
Херсонський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Дубровної В.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Генічеської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення податкового
боргу,

встановив:

Генічеська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області (далі - позивач, Генічеська
ОДПІ) звернулась до Херсонського
окружного адміністративного суду з
позовом до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1), у
якому просить стягнути податковий борг
по єдиному податку у сумі 1457,70 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає, що згідно заяви про
застосування спрощеної системи
оподаткування ФОП ОСОБА_1 є платником
єдиного податку на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб. Оскільки
відповідачем частково не сплачено
грошове зобов'язання зі сплати єдиного
податку за 2013 рік, а також грошове
зобов'язання, визначене згідно
податкових повідомлень - рішень від
20.12.2013 року №, від 31.03.2014 року
№ та № та нарахована пеня,
тому позивач просить його стягнути у
судовому порядку.

Ухвалою суду від 28.08.2014 року відкрито
провадження в адміністративній справі.

В судове засідання, призначене на 11
вересня 2014 року, представники сторін не
з'явилися.

В позовній заяві позивач просив справу
розглянути в порядку письмового
провадження.

Відповідач заперечень на позов не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, про що свідчить наявне
в матеріалах справи рекомендоване
повідомлення про вручення поштового
відправлення з відміткою про вручення
02.09.2014 року.

Частиною 4 ст.128 КАС України
передбачено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає
за можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ОСОБА_1
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 01.04.2013 року та
перебуває на обліку платника податків
з 02.04.2013 року в Нижньосірогозькому
відділенні Генічеської ОДПІ.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_1 було подано до
Нижньосірогозького відділення
Генічеської ОДПІ заяву від 03.04.2013 року
про застосування спрощеної системи
оподаткування, відповідно до якої ФОП
ОСОБА_1 було переведено на спрощену
систему оподаткування з 01.05.2013 року, про
що 03.04.2013 року було видано свідоцтво.

Відповідно до пп. 291.2, 291.4 ст. 291
Податкового кодексу України спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності. Суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку: перша група - фізичні
особи - підприємці, які не
використовують працю найманих осіб,
здійснюють виключно роздрібний продаж
товарів з торговельних місць на ринках
та/або провадять господарську
діяльність з надання побутових послуг
населенню і обсяг доходу яких протягом
календарного року не перевищує 150000
гривень; друга група - фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Згідно пп. 293.1., 293.2 ст. 293 Податкового
кодексу України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки). Фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць: 1) для першої
групи платників єдиного податку - у
межах від 1 до 10 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати; 2) для
другої групи платників єдиного податку
- у межах від 2 до 20 відсотків розміру
мінімальної заробітної плати.

Згідно заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування ФОП
ОСОБА_1 обрано вид діяльності згідно з
КВЕД - 10.61 виробництво продуктів
борошномельно-круп'яної промисловості
тощо.

Як встановлено судом, обраний
відповідачем вид господарської
діяльності відноситься до другої групи
платників єдиного податку, ставка
єдиного податку для якого становить 20%
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року,
що складає 229,40 грн. у 2013 році.

Пунктом 295.1. ст. 295 Податкового кодексу
України встановлено, що платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Судом встановлено, що згідно
зворотного боку облікової картки
платника податків, відповідач не
сплатив єдиний податок за 2013 рік у сумі
229,40 грн.

Крім цього, у період з 16.12.2013 року по
18.12.2013 року податковим органом було
проведено документальну перевірку з
питання нарахування, утримання,
повноти та своєчасності перерахування
до бюджету єдиного податку суб'єкта
підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1
за період з 02.04.2013 року по 01.08.2013 року, за
результатами якої було складено акт
від 20.12.2013 року №152/17-3/НОМЕР_1. На
підставі вказаного акту перевірки було
прийнято податкове повідомлення -
рішення від 20.12.2013 року № про
збільшення грошового зобов'язання по
єдиному податку за штрафними санкціями
у сумі 344,10 грн., яке було вручено
відповідачу 24.12.2013 року.

Також, у період з 21.03.2014 року по 25.03.2014
року податковим органом було проведено
документальну перевірку своєчасності,
достовірності, повноти нарахування та
сплати податків, зборів (обов'язкових
платежів) суб'єкта підприємницької
діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 02.04.2013
року по 21.03.2014 року, за результатами
якої було складено акт від 31.03.2014 року
№12/17-3/НОМЕР_1. На підставі вказаного
акту перевірки були прийняті податкові
повідомлення - рішення від 31.03.2014 року
№ про збільшення грошового
зобов'язання по єдиному податку за
штрафними санкціями у сумі 170,00 грн. та
№ про збільшення грошового
зобов'язання по єдиному податку за
штрафними санкціями у сумі 573,50 грн., які
були вручені відповідачу 31.03.2014 року.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового
кодексу України, у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Судом зазначає, що відповідачем до
матеріалів справи не надано доказів
оскарження вищевказаних податкових
повідомлень - рішень.

Таким чином, відповідно до ст. 57
Податкового кодексу України, грошове
зобов'язання, визначене в податкових
повідомленнях - рішеннях від 20.12.2013 року
№, від 31.03.2014 року № та
№ вважається узгодженим та таким,
що підлягає сплаті.

Згідно зворотного боку облікової
картки платника податків відповідач
грошове зобов'язання за податковими
повідомленнями - рішеннями у загальній
сумі 1087,60 грн. не сплатив.

Крім цього, за несвоєчасну сплату
грошового зобов'язання по єдиному
податку, відповідно до пп. 129.1.1 п. 129.1 ст.
129 Податкового кодексу України,
податковим органом нарахована пеня у
сумі 140,70 грн., правомірність
нарахування якої підтверджується
наданим до матеріалів справи
розрахунком.

Таким чином загальна сума несплаченого
грошового зобов'язання по єдиному
податку станом на дату судового
засідання складає 1457,70 грн.

Положеннями пп.14.1.175 п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України визначено,
що податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгодженого платником податків або
узгодженого в порядку оскарження, але
не сплаченого у встановлений цим
Кодексом строк, а також пеня,
нарахована на суму такого грошового
зобов'язання.

За таких обставин, якщо платник податку
не сплатив у встановлені строки
узгоджені грошові зобов'язання, вони
стають податковим боргом.

У разі коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку, визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення (п.59.1. ст. 59 ПК
України).

Відповідно до п.59.1. ст. 59 ПК України,
відповідачу 12.09.2013 року була вручена
податкова вимога від 06.09.2013 року №5.
Проте, згідно зворотного боку
облікової картки платника податків по
платежу «єдиний податок з фізичних
осіб», загальна сума податкового боргу
у розмірі 1457,70 грн. залишається не
погашеною.

Відповідно до пп.20.1.19 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право,
зокрема, стягувати до бюджетів та
державних цільових фондів суми
грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом
та іншими законами України.

Підпунктом 87.11 п. 87 ст. 87 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи.

Оскільки, сума несплаченого
податкового боргу підтверджена
наявними у справі документами, а
відповідач не скористався правом
надати заперечення проти позову або
докази погашення податкового боргу,
тому суд приходить до висновку щодо
задоволення позовних вимог
Генічеської ОДПІ про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
податкового боргу з єдиного податку у
сумі 1457,70 грн.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 12, 19, 128, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової
картки платника податків НОМЕР_1) до
місцевого бюджету податковий борг з
єдиного податку у сумі 1457,70 грн. (одна
тисяча чотириста п'ятдесят сім гривень
70 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення. В разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя

Дубровна В.А.

кат. 8.2.3