Справа № 2а-1970/4324/12
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року
м. Київ К/800/33594/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління Служби безпеки
України в Тернопільській області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити певні дії,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом до Управління Служби
безпеки України в Тернопільській
області про визнання дій
протиправними, зобов'язання провести
перерахунок одноразової грошової
допомоги у зв'язку із інвалідністю
спричиненої захворюванням, що мало
місце під час проходження служби та
стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Тернопільського окружного
адміністративного суду від
11 лютого 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 травня 2013
року, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернувся з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів першої та апеляційної
інстанцій скасувати та ухвалити нову
ухвалу, якою визнати причину пропуску
строку поважною, посилаючись на
порушення судами норм процесуального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_3 без
розгляду, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився і суд
апеляційної інстанції, виходив з того,
що позивач пропустив строк звернення
до суду, встановлений Кодексом
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України).

Такий висновок судів попередніх
інстанцій відповідає обставинам
справи та нормам процесуального права.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що наказом Голови Служби
безпеки України від 30 листопада 2010 року
за № 1472-ос ОСОБА_3 звільнений у запас
Служби безпеки України, а 16 грудня 2011
року отримав одноразову грошову
допомогу в розмірі 87444 грн. у зв'язку із
інвалідністю спричиненої
захворюванням, що мало місце під час
проходження служби.

При цьому, позивач зазначає, що
внаслідок несвоєчасної та не в повному
розмірі виплати вказаної допомоги
відповідачем, 29 грудня 2011 року потрапив
на стаціонарне лікування до лікарні, де
знаходився по 06 січня 2012 року, а з 07
січня 2012 року по 20 січня 2012 року
перебував на амбулаторному лікуванні.
Окрім цього, з 01 червня 2012 року по 19
червня 2012 року заходився на
стаціонарному лікуванні у
травматологічному відділенні КЗ
«Криворізька міська лікарня №11».

26 грудня 2012 року ОСОБА_3 звернувся в суд
з зазначеними вимогами до відповідача,
мотивуючи вимогу щодо поновлення
строку тим, що довгий час перебував на
лікуванні і не мав фізичної змоги
звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до абзацу 1 частини 2 статті 5
КАС України передбачено, що
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

За приписами частини 2 статті 99 КАС
України для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до статті 100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Враховуючи викладене, а також те, що
позивач звернувся з вищевказаним
позовом до суду 26 грудня 2012 року, та не
надав до суду доказів на підтвердження
поважності причин пропущення
вказаного процесуального строку,
колегія суддів погоджується з
висновком судів попередніх інстанцій,
що позивачем було пропущено
шестимісячний строк звернення до суду
з адміністративним позовом.

Відповідно до частини третьою статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11 лютого 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 травня 2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: