Справа № 803/1581/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року Справа № 803/1581/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Захарчука
С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Головного управління Міндоходів у
Волинській області про визнання
нечинним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі
- ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася з
позовом до Головного управління
Міндоходів у Волинській області (далі -
ГУ Міндоходів у Волинській області,
відповідач) про визнання нечинним та
скасування рішення від 22.05.2014 року
№030513.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
посадовими особами відповідача в
листопаді 2013 року було проведено
фактичну перевірку в магазині
"ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться по
АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку
діяльність позивач. За результатами
перевірки складено акт, в якому вказано
на порушення статті 15-3 Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів" та Положення про
виготовлення, зберігання продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, затвердженого Постановою КМУ
№ 1251 від 27.12.2010 року, а саме: встановлено
факт роздрібної торгівлі горілкою за
цінами, нижчими за встановлені
мінімальні роздрібні ціни на такі
напої; факт продажу слабоалкогольного
напою особі, яка не досягла 18 років;
факт зберігання тютюнових виробів з
підробленими марками акцизного
податку. На підставі даного акту 22.05.2014
року ГУ Міндоходів у Волинській
області було винесене рішення № 030513-21
про застосування до ФОП ОСОБА_3,
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
загальному розмірі 20 300,00 грн. З
вказаним рішенням позивач не
погоджується, вважає його незаконним,
безпідставним виходячи з наступного.

В наказі № 571 від 19 листопада 2013 року
зазначається, що підставою перевірки є
пп. 20.1.29 п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу
України (далі - ПК України). Однак не
зрозуміло яким чином даний підпункт
може бути підставою для фактичної
перевірки, оскільки вищевказаний
підпункт передбачає, що «контролюючі
органи мають право приймати рішення
про розстрочення та відстрочення
грошових зобов'язань або податкового
боргу, а також списання безнадійного
податкового боргу у порядку,
передбаченому законодавством».

Також підставою фактичної перевірки в
наказі № 571 від 19 листопада 2013 року
зазначається пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК
України. Дана норма законодавства
передбачає право на проведення
фактичної перевірки у разі отримання в
установленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування, яка
свідчить про можливі порушення
платником податків законодавства.
Однак при перевірці та в подальшому
позивачу не було надано інформацію про
порушення нею законодавства, яке стало
підставою для фактичної перевірки. У
своєму рішенні Міністерство доходів і
зборів України взагалі не звернуло
уваги на відсутність правових підстав
для проведення перевірки, що є
порушенням п. 56.4. ст. 56 ПК України,
відповідно до якого, під час процедури
адміністративного оскарження
обов'язок доведення того, що будь-яке
нарахування, здійснене контролюючим
органом у випадках, визначених цим
Кодексом, або будь-яке інше рішення
контролюючого органу є правомірним,
покладається на контролюючий орган.

З приводу продажу неповнолітньому
слабоалкогольного позивач зазначає, що
дана особа виглядає на 21 рік, тому
продавцем не вимагалося пред'явлення
паспорту громадянина України. Крім
того, громадянин ОСОБА_6 (неповнолітня
особа) був зацікавленою особою, яку
протягом тривалого часу під примусом
використовував працівник Ратнівського
РВ УМВС України у Волинській області
Назарчук Т.В., який під час перевірки
встановлював особу неповнолітнього.

В акті від 25 листопада 2013 року про
результати фактичної перевірки ФОП
ОСОБА_3 вказується, що в магазині були
виявлені тютюнові вироби з
підробленими марками акцизного
податку. Однак, такі тютюнові вироби
були власністю продавця, під час
попереднього бажання працівників ГУ
Міндоходів у Волинській області
провести контрольну закупку тютюнових
виробів, продавцем було вказано, що в
магазині відсутні для продажу будь-які
тютюнові вироби. Також у вищевказаному
акті вказується, що на продавця ОСОБА_8
було складено протокол про
адміністративне правопорушення за ч. 2
ст. 156 КУпАП, яку в подальшому було
притягнуто до адміністративної
відповідальності постановою
Ратнівського районного суду
Волинської області по справі № 166/110/14-п
від 31.01.2014 року. Даний факт вказує на те,
що за тютюнові вироби з підробленими
марками акцизного податку було
притягнуто особу до відповідальності,
а відповідно до ст. 61 Конституції
України ніхто не може бути двічі
притягнути до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

Отже, враховуючи вищевикладене просить
суд скасувати рішення від 22.05.2014 року
№030513-21.

Відповідач у письмовому запереченні
позовних вимог не визнав з наступних
підстав.

Проведеною 20.05.2013 року перевіркою
магазину "ІНФОРМАЦІЯ_1", який
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, де
здійснює торгівельну діяльність
позивач, було встановлено порушення
вимог 15-3 Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів" та Положення про виготовлення,
зберігання продаж марок акцизного
податку та маркування алкогольних
напоїв і тютюнових виробів,
затвердженого Постановою КМУ № 1251 від
27.12.2010 року, а саме: роздрібна торгівля
горілкою за цінами, нижчими за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такі напої; продаж
слабоалкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років; зберігання тютюнових
виробів з підробленими марками
акцизного податку.

Тому, на підставі акта перевірки
№71/21-02/НОМЕР_1 від 26.11.13 року начальником
Головного управління Міндоходів у
Волинській області прийнято рішення
від 22.05.2014 року №030513-21 про застосування
фінансових санкцій у вигляді штрафу в
розмірі 20 300,00 грн., у тому числі 5000,00
грн. - за роздрібну торгівлю горілкою
за цінами нижчими за встановлені
мінімальні роздрібні ціни на такі
напої; 6800,00 грн. - за продаж
слабоалкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років; 8500,00 грн. - за
зберігання тютюнових виробів з
підробленими марками акцизного
податку.

Зазначив, що відповідні правові
підстави встановлені Податковим
кодексом України, для проведення
перевірки у підприємця ОСОБА_3 були та
вони зазначені в наказі.

Також зазначив, що під час розгляду
справи про застосування фінансових
санкцій до підприємця повністю
підтверджено виявлені в ході перевірки
порушення.

Відповідач вважає, що прийняте рішення
відповідає вимогам чинного
законодавства, тобто, є законним, а тому
просить у задоволенні позову
відмовити повністю.

Представник позивача у судовому
засіданні зазначила, що оскаржуване
рішення є безпідставним,
необґрунтованим, просить його визнати
протиправним та скасувати.

У судовому засіданні представник
відповідача позовні вимоги заперечив з
підстав, викладених у письмовому
запереченні, просив у задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши письмові докази, суд вважає,
що адміністративний позов не підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори, зокрема, спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами у судовому
засіданні, ОСОБА_3 зареєстрована як
фізична особа-підприємець.

25.11.2013 року на підставі наказу ГУ
Міндоходів у Волинській області від
19.11.2013 року № 571, направлень від 19.11.2013
року №№ 000159 та 000160 проведено фактичну
перевірку в магазині "ІНФОРМАЦІЯ_1" що
знаходиться по АДРЕСА_1, де здійснює
підприємницьку діяльність позивач.

За результатами проведеної фактичної
перевірки посадовими особами ГУ
Міндоходів у Волинській області
складено акт від № 71/21-02/НОМЕР_1 від
26.11.2013 року, в якому вказано на
порушення статті 15-3 Закону України "Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів" (Далі Закон № 481/95
-ВР), а саме: факт продажу
слабоалкогольного напою особі, яка не
досягла 18 років, при перевірці
контрольних стрічок РРО встановлено
порушення вимог Постанови КМ України №
957 від 30.10.2008 рокут «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв», та виявлено 25
пачок цигарок, які були марковані
акцизними марками з ознаками підробки
(під дією ультрафіолетового
випромінювання відсутнє свічіння
захищених волокон червоного та
блакитного кольору, відсутні відомості
в АС «Акцизні марки»), чим порушено ст.11
Закону № 481/95-ВР та Пложення про
встановлення, зберігання, продаж марок
акцизного податку та маркування
алкогольних напоїв і тютюнових
виробів, затверджених Постановою КМ
Укаїни № 1251 від 27.12.2010 року.

Перевірку проведено у присутності
особи, що фактично проводила
розрахункові операції - продавця
ОСОБА_8 яка ознайомилась з вищевказаним
наказом про проведення перевірки, будь
яких заперечень до акту перевірки не
висловила.

На підставі акту перевірки від 26.11.2013
року та за результатами розгляду
матеріалів відповідачем 22.05.2014 року
винесено рішення № 030513 про
застосування до ОСОБА_10 фінансових
санкій в розмірі 20300 гривень, а саме 5000
грн. - за торгівлю горілкою за цінами
нижчими ніж мінімальні ціни
встановлені на такі напої; 6800 гривень -
продаж слабоалкогольного напою особі
яка не досягла 18 років; та 8500 грн. - за
зберігання тютюнових виробів з
підробленими акцизними марками.

ФОП ОСОБА_3 оскаржила вказане рішення в
адміністративному порядку до
Міністерста доходів і зборів України,
яке своїм рішенням від 20.06.2014 року
залишило без змін рішення відповідача
від 22.05.2014 року про застосування
фінансових санкцій до позивача.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд врахував те, що
оскаржувані рішення, прийняті ГУ
Міндоходів у Волинській області як
суб'єктом владних повноважень, а тому
при вирішенні даного спору вони
перевірялись судом на відповідність
вимогам частини третьої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України (КАС України).

Відповідно до частини третьої статті 2
КАС України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи всім формам
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

У своїй позовній заяві позивач та її
представник в судовому засіданні
оспорили наявність правових підстав
для проведення фактичної перевірки ФОП
ОСОБА_3 зазначені в наказі № 571 від
19.11.2013 року.

Однак, суд з такими твердженнями не
погоджується виходячи із наступного.

Відповідно до п.80.1.ст.80 ПК України
фактична перевірка здійснюється без
попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2. встановлено, що фактична
перевірка може проводитися на підставі
рішення керівника органу податкової
служби, оформленого наказом, копія
якого вручається платнику податків або
його уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції, під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин:

Підставою для проведення такої
перевірки згідно з п.п. 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК
України є отримання в установленому
законодавством порядку інформації від
державних органів або органів
місцевого самоврядування, яка свідчить
про можливі порушення платником
податків законодавства, контроль за
яким покладено на органи державної
податкової служби, зокрема, щодо
здійснення платниками податків
розрахункових операцій, ведення
касових операцій, наявності патентів,
ліцензій, та інших документів, контроль
за наявністю яких покладено на органи
державної податкової служби,
виробництва та обігу підакцизних
товарів;

Така інформація листом від 18.11.2013 року
№ 4400 на адресу відповідача надійшла
від Ратнівського РВ Управління МВС
України у Волинській області.

Проведення таких перевірок також
закріплено за відповідачем Законом №
481/95-ВР.

Тобто правові підстави для проведення
перевірки встновлені нормами чинного
законодавства у відповідача були та
вони зазначені в наказі.

Що стосується посилання представника
позивача на те, що в наказі № 571 невірно
зазначений підпункт ст. 20 ПК України,
яким керувалося Міндоходів для
призначення перевірки то вони судом до
уваги не приймаються, оскільки невірне
зазначення підпункту певної статті при
наявності законних підстав для
проведення перевірки не є підставою
для визнання такого наказу
протиправним.

Крім цього, суд зазначає, що ОСОБА_11
наказ на проведення перевірки не було
оскаржено у встановленому
законодавством порядку.

Позивачем рішення про застосування
фінансової санкції оспорюється в
повному об'ємі.

Однак, як вбачається із позовної заяви
та згідно пояснень представника
позивача в судовому засіданні ними не
оспорюється факт продажу алкогольних
напоїв за цінами нижчими за
встановлені мінімальні роздрібні ціни
на такі товари.

Тобто позивач визнає наявність такого
факту порушення, яке зафіксовано в акті
перевірки, що підтверджено
відповідними чеками з РРО та
погоджується в цій частині із рішенням
відповідача від 22.05.2014 року про
застосування фінансової санкції в
розмірі 5000 гривень.

Тому, на думку суду, наявність такого
порушення є встановленим та
підтвердженим.

Основні засади державної політики щодо
регулювання обігу алкогольних напоїв і
тютюнових виробів на території України
визначає Закон України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів".

Згідно зі статтею 15 вказаного Закону
імпорт, експорт і оптова торгівля
алкогольними напоями та тютюновими
виробами можуть здійснюватися
суб'єктами господарювання всіх форм
власності за наявності ліцензій.
Частиною 28 цієї статті передбачено, що
ліцензія анулюється шляхом прийняття
органом, який видав ліцензію,
відповідного письмового розпорядження
на підставі порушення вимог статті 15-3
цього Закону щодо продажу алкогольних
напоїв, тютюнових виробів особам, які
не досягли 18 років, або у не визначених
для цього місцях.

Статтею 15-3 зазначеного Закону
забороняється продаж пива (крім
безалкогольного), алкогольних,
слабоалкогольних напоїв, вин столових
та тютюнових виробів особам, які не
досягли 18 років. Згідно з частиною
четвертою статті 15-3 Закону продавець
пива (крім безалкогольного),
алкогольних, слабоалкогольних напоїв,
вин столових або тютюнових виробів
зобов'язаний отримати у покупця, який
купує пиво (крім безалкогольного),
алкогольні напої, слабоалкогольні
напої, вина столові або тютюнові
вироби, паспорт або інші документи, які
підтверджують вік такого покупця, якщо
у продавця виникли сумніви щодо
досягнення покупцем 18-річного віку.

Відповідно до частини другої статті 17
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" за порушення вимог статті 15-3
Закону до суб'єктів господарювання
застосовуються фінансові санкції у
вигляді штрафів у розмірі 6800,00 грн.

У судовому засіданні встановлено, що
позивач не оспорює факт продажу
слабоалкогольного напою неповнолітні
осоі, однак зазначає, що ця особа діяла
під примусом працівника міліції,
зазначає також, що дана особа виглядає
на 21 рік, тому продавцем не вимагалося
пред'явлення паспорту.

Однак, з такими твердженнями позивача
та його представника суд не
погоджується, виходячи із наступного.

Факт продажу слабоалкогольного напою
25.11.2013 року неповнолітньому ОСОБА_6
зафіксовано в акті перевірки, де
уповноваженими особами власника не
зроблено будь якого запису, що вони не
згідні із цим.

Продаж слабоалкогольного напою
зафіксовано через РРО.

В акті перевірки зазначено, що особу
неповнолітнього було встановлено
працівником Ратнівського РВ УМВС у
Волинській області Назаруком Т.В. за
допомогою паспорта серії НОМЕР_2.

Аналізуючи зібрані та досліджені
докази суд вважає, що враховуючи вік
неповнолітнього, продавець при продажі
йому слабоалкогольного напою була
зобов'язана перевірити, чи ця особа
досягла 18-річного віку, чого нею не було
зроблено.

Також суд зазначає, що з аналізу
вищенаведених норм закону вбачається,
що умовою виявлення факту продажу
слабоалкогольного напою
неповнолітньому є встановлення особи з
перевіркою документів, що засвідчує її
вік. При цьому закон не вимагає
обов'язкового витребовування
продавцем у покупця при продажу йому
алкогольних напоїв документів, що
засвідчують його особу для
встановлення віку. Така вимога
поширюється лише на особу, до якої у
продавця виник сумнів щодо її віку. З
наведеного слід дійти висновку, що
продаж неповнолітньому
слабоалкогольних напоїв може бути
визнаний порушенням вимог статті 15-3
Закону України "Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів" лише в разі наявності
обставин, що дають підстави продавцю
сумніватись у віці особи, якій
реалізуються тютюнові вироби, або
обізнаності продавця щодо її
неповнолітнього віку.

Тобто ця вимога має спонукати суб'єкта
господарювання дотримуватись
відповідного рівня обачності, який би
унеможливлював порушення чітко
визначеної заборони продавати
неповнолітній особі зазначену
продукцію.

Відсутність у продавця сумніву щодо
віку покупця та продаж у зв'язку з цим
забороненого товару неповнолітній
особі не може бути підставою для
звільнення суб'єкта господарювання від
відповідальності. (Постанова ВСУ від
26.03.2013 року у справі № 21-48а13).

Твердження представника позивача про
те, що неповнолітня особа ОСОБА_6 діяв
під примусом працівника міліції до
уваги судом не приймаються, оскільки ця
обставина нічим не підтверджена та не
може спростувати факт продажу
слабоалкогольного напою неповнолітній
особі.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає,
що відповідачем доведено факт продажу
неповнолітньому слабоалкогольногь
напою позивачем та вірно застосовано
фінансову санкцію за це в порядку та
розмірах визначених Законом № 481/95 - ВР.

Що стосується зафіксованого в акті
перевірки порушення, щодо виявлення
тютюнових виробів із акцизними марками
з ознаками підробки, то суд зазначає
наступне.

Абзацом 3 ч.4 ст.11 Закону № 481/95-ВР
визначено, що алкогольні напої та
тютюнові вироби, які виробляються в
Україні, а також такі, що імпортуються в
Україну, позначаються марками
акцизного податку в порядку,
визначеному законодавством.

Згідно абзацу 15 ч.2 ст.17 Закону № 481/95 -ВР
встановлено, що до суб'єктів
господарювання застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафів у
разі: виробництва, зберігання,
транспортування, реалізації
фальсифікованих алкогольних напоїв чи
тютюнових виробів; алкогольних напоїв
чи тютюнових виробів без марок
акцизного податку встановленого
зразка або з підробленими марками
акцизного податку - 200 відсотків
вартості товару, але не менше 17000
гривень.

Під час проведення перевірки було
виявлено за місцем здійснення
торгівельної діяльності підприємцем
ОСОБА_3 25 пачок цигарок з акцизними
марками, які мають ознаки підробки, а
саме: під дією ультрафіолетового
випромінювання відсутнє свічіння
захищених волокон червоного та
блакитного кольору, відсутні відомості
в АС «Акцизні марки».

В додатку № 2 до акту здійснено
перелік вказаних тютюнових виробів із
зазначенням номера та серії кожної
акцизної марки.

В ході проведення перевірки та
розгляду матеріалів, в судовому
засіданні встановлено, що зазначені в
даному додатку акцизні марки є
відсутніми в АС «Акцизні марки», (що
підтверджено відповідними витягами з
даної системи які є наявними в
матеріалах справи) та мають зовнішні
ознаки підробки.

Тобто фактично встановлено, що
акцизні марки які були виявлені під час
перевірки є підробленими.

Тому на думку суду відповідачем
правомірно було застосовано фінансові
санкції до позивача визначені абз.15 ч.2
ст.17 Закону 481/95-ВР в розмірі 8500 гривень.

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача про те, що
цигарки продавець придбала для власних
потреб, підприємець ОСОБА_3 не
здійснювала продажу тютюнових виробів
виходячи із наступного.

По-перше, тютюнові вироби були вилучені
за місцем здійснення торгівельної
діяльності підприємцем ОСОБА_3, на яку
згідно «Порядку провадження
торгівельної діяльності та правил
торгівельного обслуговування
населення»,затвердженого Постановою
КМ України № 833 від 15.6.2006 року покладено
обов'язок забезпечення нормального
функціонування торгівельного закладу.

По-друге, абз.4 п.23, цього Порядку
визначено, що забороняється зберігання
на місці проведення розрахунку (в касі,
грошовому ящику, сейфі тощо) готівки, що
не належить суб'єкту господарювання, а
також особистих речей касира чи інших
працівників.

По-третє, під час дачі першого свого
пояснення продавець вказала, що ці
тютюнові вироби привіз підприємець і
що вони неякісні вона не знала.

Також слід зазначити, що в підприємця
на момент проведення перевірки була
наявна ліцензія на право роздрібної
торгівлі тютюновими виробами.

По-четверте, тютюнові вироби, які були
виявлені працівниками податкової з
ознаками підроблених акцизних марок,
були різними (з фільтром та без
фільтра), що може також свідчити, що
вони не придбавалися для власних
потреб.

Подальша зміна пояснень продавця, щодо
цих обставин може свідчити лише про
можливість уникнення відповідальності
нею та підприємцем з яким вона
перебуває у трудових відносинах та є
певною мірою залежною.

Протилежного судом не
встановлено.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Частиною 2
статті 71 КАС України передбачено, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладаються на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проаналізувавши вищевикладене, суд
прийшов висновку, що рішення ГУ
Міндоходів у Волинській області від
22.05.2014 року № 030513, прийняте
відповідачем з дотриманням вимог
чинного законодавства України та в
межах наданих йому повноважень, а тому
в задоволенні адміністративного
позову про визнання протиправним та
скасування рішення слід відмовити
повністю.

Що стосується посилань представника на
те, що фактично виявлені цигарки
належали продавцю ОСОБА_8, яка придбала
їх для власних потреб, та те, що
продавця вже було притягнуто до
відповідальності за ст.156 ч 2 КУпАП та
ст.164-5 ч.1 КУпАП за продаж
неповнолітньому алкогольних напоїв та
за зберігання тютюнових виробів з
акцизними марками, що фактично
свідчить про те, що винну особу вже було
притягнуто до відповідальності і
відповідно застосування санкції за ці
порушення до підприємця, що є
порушенням ст.61 Конституції України,
якою встановлено, що ніхто не може бути
двічі притягнутий юридичної
відповідальності одного виду за одне і
те саме правопорушення, судом до уваги
не приймаються виходячи із наступного.

Дійсно продавець ОСОБА_8 була
притягнута до відповідальності за
зазначеними вище статтями Кодексу
України про адміністративні
правопорушення за допущені порушення.

Однак, суд зазначає, що продавець
понесла відповідальність за ці
порушення за адміністративними
нормами, а до підприємця застосовано
фінансові санкції за спеціальним
Законом, які за своєю природою є
різними та не відносяться до одного
виду юридичної відповідальності.

Тому тут не допущено порушення ст.61
Конституції України.

Крім цього, суду зазначає, що понесена
відповідальність продавцем, не
звільняє підприємця від застосування
до нього фінансових санкцій за
допущені ним порушення встановлених
спеціальним Законом.

Інші твердження представника позивача
не спростовують висновків суду,
зроблених в судовому засіданні.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч.3, 162, 163, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Закону України
"Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного
управління Міндоходів у Волинській
області про визнання протиправним та
скасування рішення про застосування
фінансових санкцій від 22 травня 2014 року
№ 030513-21 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі з 09 вересня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р. С. Денисюк