Справа № 826/5868/13-а
Суддя: Моторний О.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Київ К/800/52688/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Моторного О.А.

Суддів
Борисенко І.В.,

Кошіля В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013

у справі № 826/5868/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Міжнаціональне
культурне агентство України"

до Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі м. Києва
Державної податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.05.2013 в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013
скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
20.05.2013 та прийнято нову постанову, якою
позов задоволено: визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення від 08.04.2013 №
та № .

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції, посилаючись на
порушення апеляційним судом норм
матеріального та процесуального права.

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з доводами та вимогами
заявника не погодився, просив скаргу
залишити без задоволення, оскаржуване
рішення - без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем
документальної позапланової невиїзної
перевірки позивача з питань
правильності нарахування, повноти і
своєчасності сплати податку на додану
вартість та податку на прибуток по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з ТОВ "Вест Інтер'єр"
за період з 01.09.2009 по 30.09.2012, складено акт
від 27.03.2013 №166/1-22-70-16481214, в якому
зафіксовано порушення позивачем: п. 198.6
ст.198, п. 200.1 та п. 200.2 ст.200 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість,
який підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет на загальну суму 11 827,96 грн.; п.138.1
ст.138, пп.139.1.9 п. 139.1 ст.139 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на прибуток на
загальну суму 12 419,35 грн.

На підставі акта перевірки, 08.04.2013
відповідачем були прийняті податкові
повідомлення-рішення: №, яким
визначено податкове зобов'язання з
податок на додану вартість в сумі 14784,95
грн., в тому числі 11827,96 грн. - основний
платіж та 2956,99 грн. - штрафні (фінансові)
санкції; та № за платежем з
податку на прибуток в сумі 15 524,18 грн., в
тому числі 12419,35 грн. - основний платіж
та 3104,83 грн. - штрафні (фінансові)
санкції.

Колегія суддів, переглядаючи
оскаржувані рішення судів попередніх
інстанцій, погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції про
скасування вказаних податкових
повідомлень-рішень, враховуючи
наступне.

Пунктом 138.2 ст.138 Податкового кодексу
України передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно із пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України, не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів /послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до ст. 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
товарів з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Датою виникнення права платника ПДВ
на віднесення сум податку до
податкового кредиту, згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України, вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту,
згідно з пунктом 198.6. цієї статті, суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Факт здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом - TOB "Вест Інтер'єр"
підтверджується наявними у справі
первинними документами
бухгалтерського обліку та податкової
звітності, зокрема: копією договору
підряду (виконання робіт), копіями
актів прийняття-здачі робіт договором
підряду (виконання робіт), копіями
податкових накладних та платіжних
доручень.

Виконані роботи контрагентом були
прийняті позивачем (замовником) та, в
свою чергу, передані, у відповідності
до актів прийняття-здачі робіт, за
Договором виконання робіт № 11/01-1 від
11.01.2011, укладеним між TOB "МКАУ"
(виконавець) та ЗАТ "Центр
агропромслових технологій" (замовник),
що є підтвердженням реальності
настання правових наслідків
здійснених господарських операцій між
позивачем та TOB "Вест Інтер'єр".

Слід зазначити, що чинне законодавство
не ставить в залежність право на
формування податкового кредиту від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
податкового кредиту поширюється
тільки на окремо взятого платника
податків і не ставить цей факт у
залежність від розрахунку з бюджетом
третіх осіб.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази встановлення податковим
органом обставин на підтвердження
того, що укладаючи спірні договори,
учасники договірних відносин діяли з
метою, яка є завідомо суперечною
інтересам держави та суспільства.
Податковим органом не доведено
наявності протиправного умислу та мети
при укладенні угод позивачем з TOB "Вест
Інтер'єр", що мали місце під час
здійснення позивачем підприємницької
діяльності.

Таким чином, вірним є висновок суду
апеляційної інстанції про відсутність
у податкового органу підстав для
прийняття спірних податкових
повідомлень-рішень від 08.04.2013 № та
№.

Доводи, наведені скаржником в
касаційній скарзі, викладеного не
спростовують, а тому колегією суддів
відхиляються.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судом апеляційної
інстанції належним чином з'ясовані
обставини справи та дано їм відповідну
правову оцінку. Порушень норм
матеріального чи процесуального права,
які могли призвести до зміни чи
скасування рішення суду, не
встановлено.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві - відхилити.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 03.10.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя: (підпис) О.А.
МоторнийСудді(підпис) І.В. Борисенко
(підпис) В.В. Кошіль