Справа № 810/3915/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року 810/3915/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючий суддя: Головенко О.Д.,

при секретарі судового засідання
Гололобові В.Ю.,

за участю:

представника позивача: Наконечного В.Л.

представника відповідача: Вендоліної
А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фоззі -
Фуд» до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування заявленої
митної вартості -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд»
звернулось до суду з позовом до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів України про визнання
протиправним та скасування рішення про
коригування заявленої митної вартості
№ 100270004/2013/310309/2 від
27.12.2013.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що у грудні 2013 року
відповідачем було прийнято рішення про
коригування митної вартості товару, що
надійшов позивачу на умовах контракту
купівлі - продажу № 286 від 18.03.2011,
укладеного ним з компанією «Meat - Trade AG»
(Лихтенштейн) щодо поставки печінки
яловичини замороженої, що не піддіна
тепловій та кулінарній обробці
(виробник «Nortura SA Avd» (EFTA309), країна
виробник - Норвегія).

Позивач вважає, що оскаржуване рішення
про коригування митної вартості із
застосуванням резервного методу, тобто
за інформацією бази даних митних
оформлень є протиправним, оскільки
було прийнято з порушенням визначеного
законом порядку, без дотримання
основних принципів митного
регулювання.

На думку позивача ним було вірно
визначена митна вартість товару із
застосуванням 1-го методу, а саме за
ціною договору. Крім того вказує, що до
митних декларацій були надані
комплекти обов'язкових документів для
визнання митної вартості товару,
передбачений ч. 1, 2 ст. 53 Митного кодексу
України (надалі - МК України).

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав та просив
його задовольнити в повному обсязі

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив та
просив відмовити у його задоволенні.
Подав суду письмові заперечення проти
позову, у якому вказав, що оскаржуване
рішення винесенно правомірно, оскільки
метод визначення за ціною договору не
застосовувався тому, що декларантом не
подано додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Вказав,
що резервний метод був використаний з
урахуванням інформації, наявної в
митному органі. Вважає, що перелік
вимог щодо надання додаткових
документів, передбачений ч. 3 ст. 53 МК
України був дотриманий.

На думку відповідача спірні рішення є
законним та такими, що винесені в межах
визначеного законом порядку.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, заслухавши
пояснення представника позивача, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між позивачем -
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» та «Meat -
Trade AG» (Лихтенштейн) 18.03.2011 був укладе
контракт купівлі - продажу м'ясної
продукції № 286, виробник «Nortura SA Avd»
(EFTA309), країна виробник - Норвегія.

26.12.2013 позивачем до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
була подана митна декларація №
100270004/2013/266136 з метою митного оформлення
товару, а саме печинки яловичи
замороженої, що не підлягала теплової
та кулінарної обробці.

На підтвердження задекларованої
митної вартості ТОВ «Фоззі-Фуд» надало
наступні документи, які відповідно до
ч. 2 ст. 53 МК України підтверджують митну
вартість: декларація митної вартості,
що подається у випадках, визначених у ч.
5 і 6 ст. 52 цього Кодексу; картку обліку
особи, яка здійснює операції з
товарами; міжнародна автомобільна
декларація (CMR); платіжний документ, що
підтверджує вартість товару (платіжне
доручення); документ, що підтверджує
вартість перевезення товару; рахунок -
фактури (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу;
доповнення до зовнішньоекономічного
договору (додаткова угода); договір
(контракт) на перевезення; ветеринарні
свідоцтва форми Ф-1, Ф-2, інформація про
позитивні результати здійснення
радіологічного контролю товару;
резервна пропозиція; сертифікат про
походження товару загальної форми.

Тобто позивачем було надано необхідні
та усі наявні документів, які повинні
бути надані відповідно до ч. 2 ст. 53 МК
України для підтвердження заявленої
митної вартості.

Крім того, для підтвердження митної
вартості товару разом з митними
деклараціями позивачем було подано
додаткові документи за власним
бажанням, а саме: виписка по особовому
рахунку, сертифікат якості, дані з
держститастики щодо вартості
аналогічного товару, піст
підприємства.

Натомість відповідач повідомив ТОВ
«Фоззі-Фуд», що відповідно до п. ст. 53 МК
України необхідно подати додаткові
документи, що підтверджують митну
вартість товару, а саме: за наявності -
інші платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару.

На вимогу відповідача листом від 26.12.2013
позивач надав такі документи:
комерційну пропозицію виробника,
експортну декларацію, прайс - лист
виробника та дані з держстатистики.

Як наслідок відповідачем було винесено
спірне рішення про коригування митної
вартості товару № 100270004/2013/310309/2 від
27.12.2013, згідно якої митна вартість
визначена за резервним методом, при
цьому не зазначено конкретної підстави
для прийняття такого рішення.

Частиною 1 ст. 49 МК України визначено, що
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів
декларант або уповноважена ним особа
може надати митному органу додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Відповідно до ч. 9 ст. 55 МК України у разі
надання декларантом або уповноваженою
ним особою додаткових документів
митний орган розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

Однак, додаткові подані документи не
стали підставою для підтвердження
заявленої митної вартості товару,
оскільки вони містять розбіжності.

З огляду на вищевказане суд зазначає
таке. Стаття 53 МК України визначає
перелік документів, що подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості. Так,
відповідно до ч. 2 цієї статті
документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є:

-декларація митної вартості, що
подається у випадках та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості (у випадку, коли такі витрати
не включені до складу митної вартості;

-зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

-рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі- продажу);

-якщо рахунок сплачено - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

-за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

-транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

-копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

-якщо здійснювалося страхування -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Усі наявні та обов'язкові документи
були надані митному органу під час
здійснення митного оформлення товарів.

Разом з тим, ч. 3 ст. 53 МК України
передбачає виключний перелік підстав,
за яких митним органом можуть бути
затребувані додаткові документи. До
таких випадків належать: 1) у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки; 2) якщо такі
документи не містять всіх відомостей,
що підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів; 3)
якщо такі документи не містять
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

В такому випадку декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи,
виключний перелік яких зазначений у ч. 3
ст. 53 МК України.

Позивачем на виконання вимог митного
органу були надані усі наявні
документи.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 57 МК
України визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:
основний - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); другорядні: а) за
ціною договору щодо ідентичних
товарів; б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів; в) на
основі віднімання вартості; г) на
основі додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

На думку суду надані позивачем
документи містили усю необхідну
інформацію про вартість товару та
транспортних послуг, а також реквізити,
необхідні для ідентифікації ввезеного
товару.

Крім того, відповідачем було вказано
про те, що дана партія товару
поставлялась на умовах 100% предоплати
відповідно до контракту № 286 від 18.03.2011,
однак позивачем згідно платіжного
доручення № 13299 від 04.12.2013 було сплачено
лише 14 976,00 доларів США, замість 15 210,00
доларів США, тому, як наслідок на думку
відповідача дане платіжне доручення
неможливо використати для
підтвердження митної вартості товару,
однак суд не погоджується з даними
твердженнями митного органу, оскільки
товар було постановлено на сплачену
позивачем суму, тобто відбулась
фактична предоплата постановленого
товару на суму 14 976,00 доларів США.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
державні органи та їх посадові особи
діють у спосіб, в межах повноважень та
на підставах, передбачених
Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Отже, суд дійшов висновку, що митним
органом не доведено правомірності
своїх дій при винесенні рішень про
коригування митної вартості товарів №
100270004/2013/310309/2 від 27.12.2013 із
застосуванням резервного методу.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів України про
коригування заявленої митної вартості
№ 100270004/2013/310309/2 від 27.12.2013.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фоззі - Фуд» судовий
збір в сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 22 серпня 2014 р.