Справа № 812/9690/13-а
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/13437/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

Олендера І.Я. (доповідача),
Малиніна В.В., Юрченка В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Держаного архіву
Луганської області про визнання
протиправними дій, зобов'язання
вчинити певні дії, провадження в якій
відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року та постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
16 січня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач - ОСОБА_4
звернувся до суду першої інстанції з
адміністративним позовом, в якому
просив визнати протиправною
бездіяльність відповідача щодо
ненадання йому повних копій документів
кримінальної справи стосовно ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати відповідача
надати йому вказані документи.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 26 лютого 2014
року, в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Суди попередніх інстанцій, мотивували
свої рішення тим, що запит позивача не є
запитом в розумінні Закону України
«Про публічну інформацію», оскільки
інформація, яку позивач просить
відповідача надати не є інформацією
відображеною та задокументованою
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях, що була отримана або створена в
процесі виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених Законом України «Про доступ
до публічної інформації», а є заявою в
порядку ст. 3 Закону України «Про
звернення громадян» на яку надано
повну та обґрунтовану відповідь у
встановлені законодавством строки.

У поданій касаційній скарзі позивач
заявив вимоги про скасування рішень
судів попередніх інстанцій, як таких,
що постановлені із порушенням норм
матеріального і процесуального права,
ухвалити нове рішення про задоволення
позовних вимог.

У доводах касаційної скарги, позивач
зазначає, що дії відповідача щодо
відмови у наданні повних копій
документів кримінальної справи є
протиправними, оскільки запит на
інформацію стосується офіційних
документів, створених в процесі
здійснення суб'єктом владних
повноважень своєї діяльності, які на
даний час знаходяться у володінні
відповідача; суди попередніх інстанцій
дійшли помилкового висновку про те, що
його запит на інформацію від 08.11.2013 року
слід розглядати в порядку визначеному
Законом України «Про звернення
громадян», оскільки неправильно
застосували спеціальну норму щодо
розгляду таких звернень та не
застосували норми Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

Судами попередній інстанцій
встановлено наступні обставини.

08.11.2013 року ОСОБА_4 звернувся до
Державного архіву Луганської області з
запитом про надання повних копії
документів кримінальної справи
стосовно його діда ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1
(Р-3747, оп. 2, спр.8938-р), якого було
реабілітовано в порядку Закону України
«Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні». Звернення
обґрунтоване вимогами Закону України
«Про доступ до публічної інформації».

Листом від 19.11.2013 року Державний архів
Луганської області роз'яснив позивачу,
що відповідно до Наказу Державного
комітету архівів України від 07.06.2011
року № 63 та наказу Державного архіву
Луганської області від 12.11.2012 року № 83
державні архівні установи не є
розпорядниками інформації за запитами
на інформацію стосовно інформації
інших державних органів України,
органів влади інших держав,
міжнародних організацій; стосовно
інформації, яка може бути отримана
шляхом узагальнення, аналітичної
обробки даних або яка потребує
створення в інший спосіб. Згідно
роз'яснення Державного комітету
телебачення та радіомовлення України
від 01.10.2012 року запити з питань
отримання відомостей за архівними
документами не відносяться до
категорії запитів, що підпадають під
дію Закону України «Про доступ до
публічної інформації», порядок
розгляду та виконання таких запитів
регулюється положеннями законів
України «Про звернення громадян», «Про
інформацію» та «Про національний
архівний фонд та архівні установи».

Листом від 21.11.2013 року № У-1806 відповідач
надіслав на адресу позивача копії
документів непроцесуального характеру
з архівно-слідчої справи ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1.

Листом Державної архівної служби
України від 15.11.2013 року № 02.4/3886 на
звернення Державного архіву
Луганської області від 31.10.2013 року №
01/1-05/68 щодо можливості надання ОСОБА_4
копій усіх матеріалів архівно-слідчої
справи на його діда ОСОБА_5 повідомлено,
що виготовлення копій документів з
архівно-слідчих справ здійснюється у
відповідності з п. 15 Постанови
Верховної Ради України від 24.12.1993 року
№ 3812-ХІІ «Про тлумачення Закону
України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні».
Укрдержархів вважає дії Держархіву
Луганської області щодо надання ОСОБА_4
лише копій документів
непроцесуального характеру з
архівно-слідчої справи на його діда
ОСОБА_5 такими, що відповідають чинному
законодавству.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, відповідно до пункту
першого частини першої статті 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами норм матеріального і
процесуального права, колегія суддів
приходить до висновку, що зазначена
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступних
мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»
(далі - Закон) визначено, що публічна
інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 13 Закону встановлено, що
розпорядниками інформації для цілей
цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з
державного, місцевих бюджетів, бюджету
Автономної Республіки Крим, - стосовно
інформації щодо використання
бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають
домінуюче становище на ринку або
наділені спеціальними чи виключними
правами, або є природними монополіями, -
стосовно інформації щодо умов
постачання товарів, послуг та цін на
них.

Згідно ст. 19 Закону запит на інформацію
- це прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону
розпорядник інформації має надати
відповідь на запит на інформацію не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
доступ до публічної інформації» доступ
до інформації забезпечується шляхом: 1)
систематичного та оперативного
оприлюднення інформації: в офіційних
друкованих виданнях; на офіційних
веб-сайтах в мережі Інтернет; на
інформаційних стендах; будь-яким іншим
способом; 2) надання інформації за
запитами на інформацію.

Суди попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку, що відповідач
щодо інформації, яку позивач просить
надати, не визначається розпорядником
такої для цілей Закону України «Про
доступ до публічної інформації».

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 1
Закону України «Про звернення
громадян» громадяни України мають
право звернутися до органів державної
влади, місцевого самоврядування,
об'єднань громадян, підприємств,
установ, організацій незалежно від
форм власності, засобів масової
інформації, посадових осіб відповідно
до їх функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
звернення громадян» звернення,
оформлені належним чином і подані у
встановленому порядку, підлягають
обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України
«Про звернення громадян» відповідь за
результатами розгляду заяв (клопотань)
в обов'язковому порядку дається тим
органом, який отримав ці заяви і до
компетенції якого входить вирішення
порушених у заявах (клопотаннях)
питань, за підписом керівника або
особи, яка виконує його обов'язки.

Частиною 1 та 2 ст. 20 Закону України «Про
звернення громадян» встановлено, що
звернення розглядаються і вирішуються
у термін не більше одного місяця від
дня їх надходження, а ті, які не
потребують додаткового вивчення, -
невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти
днів від дня їх отримання. Якщо в
місячний термін вирішити порушені у
зверненні питання неможливо, керівник
відповідного органу, підприємства,
установи, організації або його
заступник встановлюють необхідний
термін для його розгляду, про що
повідомляється особі, яка подала
звернення. При цьому загальний термін
вирішення питань, порушених у
зверненні, не може перевищувати сорока
п'яти днів.

Згідно ст. 19 Закону України «Про
звернення громадян», органи державної
влади і місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації
незалежно від форм власності,
об'єднання громадян, засоби масової
інформації, їх керівники та інші
посадові особи в межах своїх
повноважень зобов'язані: об'єктивно,
всебічно і вчасно перевіряти заяви чи
скарги; письмово повідомляти
громадянина про результати перевірки
заяви чи скарги і суть прийнятого
рішення; у разі визнання заяви чи
скарги необґрунтованою роз'яснити
порядок оскарження прийнятого за нею
рішення;особисто організовувати та
перевіряти стан розгляду заяв чи скарг
громадян, вживати заходів до
усунення причин, що їх породжують,
систематично аналізувати та
інформувати населення про хід цієї
роботи.

Отже, чинним законодавством України
встановлений обов'язок суб'єкта
владних повноважень повідомляти
громадянина про наслідки розгляду його
звернення (заяви, клопотання) та
знайомити громадянина з рішенням
суб'єкта владних повноважень,
прийнятого за наслідками звернення
громадянина, з зазначенням інформації
по суті викладених особою у зверненні
питань.

З вищенаведених норм Закону
вбачається, що відповідачем правильно
класифіковано заяву позивача, як таку,
що відповідає нормам ст. 3 Закону
України «Про звернення громадян» та
надано відповідну відповідь згідно
вимог вказаного Закону.

Частина 4 ст. 16 Закону України «Про
Національний архівний фонд та архівні
установи» визначає, що доступ до
документів Національного архівного
фонду, що містять конфіденційну
інформацію про особу, а також створюють
загрозу для життя чи недоторканності
житла громадян, обмежується на 75 років
від часу створення цих документів, якщо
інше не передбачене законом. Раніше
зазначеного строку доступ
здійснюється з дозволу громадянина,
права та законні інтереси якого можуть
бути порушені, а в разі його смерті - з
дозволу спадкоємців.

Відповідно до п. 15 Постанови Верховної
Ради України «Про тлумачення Закону
України «Про реабілітацію жертв
політичних репресій в Україні»
реабілітовані або за їх згодою чи в
разі їх смерті близькі родичі мають
право знайомитись з матеріалами
закритих провадженням кримінальних та
адміністративних справ і одержувати
копії документів не процесуального
характеру. Знайомитися з такими
справами вони можуть тільки в разі,
якщо в них немає даних, які можуть
негативно вплинути на гідність,
законні права та інтереси як самих
потерпілих, їх рідних, так і інших
громадян.

Реабілітовані особи та їх спадкоємці
мають право на одержання рукописів,
фотокарток, інших особистих речей, які
збереглися у справах. Державні органи
зобов'язані повідомити рідних
реабілітованого про місце його
загибелі (смерті) при наявності таких
даних.

Як вбачається з листа відповідача від
21.11.2013 року № У-1806, та наявних в
матеріалах справи доказів, такий
містить запитувану позивачем
інформацію в обсязі передбаченому п. 15
Постанови Верховної Ради України «Про
тлумачення Закону України «Про
реабілітацію жертв політичних
репресій в Україні» та ч. 4 ст. 16 Закону
України «Про Національний архівний
фонд та архівні установи», відповідає
вимогам Закону України «Про звернення
громадян».

Враховуючи вищевикладене, суд
касаційної інстанції погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
щодо правомірності дій відповідача.

Доводи касаційної скарги
спростовуються викладеними вище
нормами права та установленими
обставинами справи, у зв'язку з чим
відсутні підстави для її задоволення
та скасування оскаржуваних судових
рішень.

За змістом ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права,
обґрунтованим - ухвалене судом на
підставі повного та всебічного
з'ясування обставин в адміністративній
справі, підтверджених доказами,
дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 223 КАС України
суд касаційної інстанції за наслідками
розгляду касаційної скарги має право
залишити касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів приходить до висновку, що з
оскаржуваних судових рішень
вбачається, що при їх ухвалені, суди
попередніх інстанцій не допустили
порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли б бути
підставою для скасування чи зміни
судового рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 220, 222, 223, 224, 231, 254
КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 26 лютого 2014 року та постанову
Луганського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року у справі № 812/9690/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі та
оскарженню не підлягає.

Судді
І.Я. Олендер

В.В. Малинін

В.В. Юрченко