Справа № 41464/3137/13-а, 2а-464/112/13
Суддя: Мікула О.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року Справа № 876/7057/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді -
Мікули О.І.,

суддів -
Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Сихівського
районного суду міста Львова від 09
квітня 2013 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про визнання дій
протиправними та зобов'язання до
вчинення дій,-

в с т а н о
в и в :

29 березня 2013 року позивач - ОСОБА_1
звернувся в суд з позовом до
відповідача - Сихівського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради, в якому просив визнати
протиправними дії відповідача в
частині недонарахування та недоплати
коштів на компенсацію 50 % вартості
продуктів харчування за нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України за період
жовтень-грудень 2012 року; зобов'язати
Сихівський відділ соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради нарахувати та
виплатити позивачу недоотриману суму
коштів на компенсацію 50 % вартості
продуктів харчування за нормами,
встановленими Міністерством охорони
здоров'я України згідно п.14 ст. 20 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період жовтень-грудень 2012 року;
звернути постанову до негайного
виконання; зобов'язати відповідача
подати у встановлений термін звіт про
виконання постанови.

Постановою Сихівського районного суду
міста Львова від 09 квітня 2013 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та підлягає скасуванню, покликаючись
на те, що судом першої інстанції не
надано належної правової оцінки тому
факту, що йому, як інваліду, який
віднесений до I категорії, на підставі
п.14 ч.1 ст. 20 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" передбачене забезпечення
продуктами харчування за медичними
нормами, які встановлені Міністерством
охорони здоров'я і затверджені
Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 травня 1992 року № 258, у вигляді
компенсації 50% вартості цих продуктів
харчування. Разом з тим, така
компенсація виплачується не в
розмірах, визначених зазначеною
статтею Закону, а відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України у
значно занижених розмірах. Просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою позов задовольнити.

Суд відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, оскільки
апеляційну скаргу подано на постанову
суду першої інстанції, яка прийнята в
порядку скороченого провадження за
результатами розгляду справи,
передбаченої п.2 ч.1 ст.183-2 КАС України.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційну скаргу
необхідно задовольнити, а оскаржувану
постанову - скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач- Смеричинський В.Б. є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом
ІІІ групи та відноситься до I категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1, довідкою МСЕК серії ЛВА - 1 №
035440.

На підставі зазначеного та наказу
Міністерства соціальної політики
України від 30 січня 2012 року № 44 "Про
встановлення розмірів грошової
компенсації вартості продуктів
харчування громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
на 2012 рік" позивачеві як учаснику
ліквідації аварії на ЧАЕС I категорії,
виплачується грошова компенсація
вартості продуктів харчування для
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, в розмірі 302
грн. щомісячно.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що при нарахуванні та виплаті
позивачу спірних сум відповідач діяв
відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції та
вважає його помилковим, виходячи з
наступного.

Ч.3 ст.22 Конституції України передбачає,
що при прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та інших
випадках, передбачених законом.

Згідно з п.14 ч.1 ст.20 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" особам,
віднесеним до категорії 1, надаються
такі гарантовані державою компенсації
та пільги: забезпечення продуктами
харчування за медичними нормами з
обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем
проживання та компенсацією 50 процентів
вартості продуктів харчування за
медичними нормами, встановленими
Міністерством охорони здоров'я
України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 21 травня 1992 року № 258 "Про норми
харчування та часткову компенсацію
вартості продуктів для осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено фізіологічні
(медичні) норми забезпечення
продуктами харчування розроблені
Міністерством охорони здоров'я
України, відповідно до яких,
громадянам, віднесеним до 1 категорії
учасників ліквідації аварії на ЧАЕС,
держава компенсує 50 % вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України.

Таким чином, наявність такого права у
позивача є визначальною для вирішення
вказаного спору, а вихідним критерієм
обрахунку спірних виплат виступає
компенсація у розмірі 50 % вартості
продуктів харчування (п.14 ч.1 ст.20 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до п.9 Постанови Кабінету
Міністрів України № 936 від 20 вересня 2005
року "Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
Мінсоцполітики в десятиденний строк
після прийняття закону про Державний
бюджет України на відповідний рік,
виходячи з розроблених МОЗ
фізіологічних (медичних) норм
харчування, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 21
травня 1992 року № 258 (ЗП України, 1992р., №
10, ст.236), і даних Держстату щодо
середніх цін на продукти харчування, що
склалися в регіонах за попередні три
місяці, визначає в розрізі Автономної
Республіки Крим, областей, мм.Києва та
Севастополя розміри грошової
компенсації вартості продуктів
харчування відповідно до Закону для
громадян, віднесених до категорій 1 і 2.

Наказом Міністерства соціальної
політики України від 30 січня 2012 року №
44 "Про встановлення розмірів грошової
компенсації вартості продуктів
харчування громадянам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
на 2012 рік" встановлено розмір
компенсації вартості продуктів
харчування з січня 2012 року, яка для
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи, у
Львівській області складає 302 грн.

Разом з тим, наведений розмір
компенсації розрахований без
врахування даних органів статистики
про середні споживчі ціни на
продовольчі товари у торгівельній
мережі Львівської області за
відповідний період, а тому останні
підлягають відповідному перерахунку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань, які встановлені ст.46
Конституції України та Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", щодо
визначення розміру та виплати спірних
виплат.

Дана правова позиція суду,
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини, який
у своєму рішенні від 08 листопада 2005
року в справі «Кечко проти України»
зазначив, що держава самостійно
визначає, які надбавки виплачувати
своїм працівникам з бюджету. Держава
може вводити, припиняти або
закінчувати виплату цих надбавок.
Проте, якщо правове положення, що діє,
передбачає виплату певних надбавок, і
дотримані всі вимоги, необхідні для
цього, органи державної влади не можуть
свідомо відмовляти в цих виплатах, поки
відповідне положення є таким, що діє (п.
23). Одночасно Європейський Суд з прав
людини не прийняв аргумент уряду
України щодо бюджетних асигнувань,
оскільки органи державної влади не
можуть посилатися на відсутність
засобів як на причину невиконання
своїх зобов'язань (п. 26).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди при розгляді справ
застосовують практику Європейського
Суду з прав людини як джерело права.

Щодо вимог позивача про звернення
постанови суду до негайного виконання,
то колегія вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п.8 ч.6 ст.183-2 КАС України у
постанові, прийнятій у скороченому
провадженні, зазначається обов'язок
відповідача виконати постанову
негайно. Водночас постанови, які
виконуються негайно, визначені ст.256
КАС України. До таких постанов згідно з
п.1 ч.1 та абз.9 цієї статті належать
постанови про присудження виплати
пенсій, інших періодичних платежів з
Державного бюджету України або
позабюджетних державних фондів - у
межах суми стягнення за один місяць та
постанови суду, прийняті в порядку
скороченого провадження.

Тобто, звертаючи до негайного
виконання постанови щодо оскарження
фізичними особами рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень з питань обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання виплат та пільг,
прийняті в порядку скороченого
провадження, необхідно застосовувати
положення п. 1 ч. 1 ст. 256 КАС України, який
є спеціальним для даної категорії
справ.

Крім того, колегія суддів вважає, що у
задоволенні позовних вимог в частині
подання у встановлений термін звіту
про виконання постанови необхідно
відмовити, оскільки не встановлено
будь-яких підстав для задоволення
такої вимоги.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги щодо
визнання дій відповідача
неправомірними та зобов'язання
виплатити недоотриману суму коштів
відповідної компенсації є
обґрунтованими та підставними і
повністю спростовують висновки суду
першої інстанції в цій частині.

З врахуванням усіх вищенаведених
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції
неповно з'ясував обставини справи,
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, у зв'язку з чим в силу
вимог ст.202 КАС України постанова суду
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.3 ч.1 ст.198, п.п.1, 4
ч.1 ст.202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

п о с
т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Сихівського районного суду
міста Львова від 09 квітня 2013 року в
адміністративній справі № 41464/3137/13-а,
2а-464/112/13 скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов ОСОБА_1
задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Сихівського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту Департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради з
виплати ОСОБА_1 компенсації вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я на підставі наказу
Міністерства праці і соціальної
політики України від 30 січня 2012 року №44
"Про встановлення розмірів грошової
компенсації продуктів харчування
громадянам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи на 2012 рік", у
розмірі 302 грн., а не на підставі п.14 ст.20
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та постанови Кабінету Міністрів
України від 21 травня 1992 року №258 "Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період
за період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня
2012 року.

Зобов'язати Сихівський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту Департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради здійснити необхідні дії
відповідно до вимог п. 14 ст. 20 Закону
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
та постанови Кабінету Міністрів
України від 21 травня 1992 року №258 "Про
норми харчування та часткову
компенсацію вартості продуктів для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" направлені
на забезпечення ОСОБА_1 продуктами
харчування за медичними нормами з
обов'язковим прикріпленням до
відповідних магазинів за місцем
проживання та компенсацією 50 % вартості
продуктів харчування за медичними
нормами, встановленими Міністерством
охорони здоров'я України за період за
період з 01 жовтня 2012 року по 31 грудня 2012
року, з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

На підставі п.1 ч.1 ст.256 КАС України
допустити зазначену постанову до
негайного виконання у межах суми
стягнення за один місяць.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.
Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий
О.І. Мікула

Судді
А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик