Справа № 803/1582/14
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року Справа № 803/1582/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання
Грушецькому П.В.,

з участю представника позивача
Балабана О.Ю.,

представника відповідача Шляхтича Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вест Ойл Груп» до
Державної інспекції сільського
господарства у Донецькій області,
державного інспектора Державної
інспекції сільського господарства у
Донецькій області Бережного Іллі
Олександровича про визнання
протиправними та скасування приписів
№0444, №0445, №0446, №0447 від 20.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вест Ойл Груп» (далі
ТзОВ «Вест Ойл Груп»), звернулося з
адміністративним позовом до Державної
інспекції сільського господарства у
Донецькій області, державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства у Донецькій
області Бережного Іллі Олександровича
про визнання протиправними дій
відповідача щодо складання акту
перевірки № 27/01/14-131114 від 20.02.2014 року,
про визнання протиправними та
скасування приписів №0444, №0445, №0446, №0447
від 20.02.2014 року

05.09.2014 року позивачем подано заяву про
уточнення позовних вимог, в якій він
просить визнати протиправними та
скасувати приписи №0444, №0445, №0446, №0447
від 20.02.2014 року, виданих державним
інспектором Державної інспекції
сільського господарства у Донецькій
області, Бережним І.О.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
03.02.2014 по 24.02.2014 року Державною
інспекцією сільського господарства у
Донецькій області проводилась
перевірка дотримання вимог земельного
законодавства під автозаправними
станціями, які належать ТзОВ «Вест Ойл
Груп» і функціонують на території
Донецької області, за результатами
якої був складений Акт перевірки
№27/01/14-131114 від 20.02.2014 року та видані
приписи № 0446, №0447, №0445, №0444 від 20.02.2014
року.

На підставі даного акту позивачу
направлено приписи № 0446, №0447, №0445, №0444
від 20.02.2014 року в яких зафіксовані
порушення земельного законодавства: не
вжито заходів по боротьбі з бур'янами в
порушення вимог ст.96 ЗК України та ст. 35
Закону України «Про охорону земель»; що
на земельній ділянці площею 0,0027 га в м.
Курахове, промзона, 63/103 земель житлової
та громадської забудови, при
будівництві споруд АЗС було знято та
перенесено без спеціального дозволу
грунтовий покрив, в порушення вимог
ст.168 ЗК України; земельна ділянка
площею 0,0720 га м. Курахове, промзона, 63/103
земель житлової та громадської
забудови самовільно зайнята та
використовується під виїзними та
в'їзними шляхами до АЗС в порушення
вимог ст.125 ЗК України; на цій земельній
ділянці відсутні межові знаки, що є
порушенням ст. 96 ЗК України.

Позивач вважає, що перевірка
відповідачем проведена із порушенням
вимог чинного законодавства, які
регламентують її проведення, а саме в
частині повідомлення про її
проведення, перевірка проводилась без
представника підприємства, у зв'язку з
чим вони не мали можливості надати
відповідні пояснення та документи.

Крім того, позивач вказує, що
відповідачем не були дотримані терміни
проведення перевірки, не було
надіслано копії направлень на
проведення планової перевірки.

Також зазначає, що висновки про наявні
порушення позивачем вимог чинного
земельного законодавства, викладені в
акті перевірки та виданих приписах,
ґрунтуються на припущеннях, є
безпідставними та не відповідають
фактичним обставинам справи.

Вважають, що будь-яких порушень
земельного законодавства які
зазначені у приписах, ними допущено не
було, і вони повністю спростовуються
наявними у позивача документами які
регламентують діяльність АЗС.

Крім цього, зазначають що під час
перевірки відповідач чітко не визначив
межі ніби самовільно зайнятої ділянки,
у відповідності до встановлених
методик.

На підставі викладеного просить
визнати протиправними та скасувати
зазначені приписи .

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги, з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог від
05.09.2014 року, підтримав з підстав,
викладених у позові, та просить позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача Державної
інспекції сільського господарства у
Донецькій області в судовому засіданні
та наданих суду письмових запереченнях
позов не визнав, суду пояснив, що
відповідачем повністю було дотримано
вимоги Закону України «Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності» та
Порядку планування та здійснення
контрольних заходів з питань
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства,
затвердженого Наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.02.2013 року № 132 в частині
направлення суб'єкту господарювання
повідомлення про проведення перевірки,
яке було надіслано 24.01.2014 року.

Відмітка про відсутність представника
позивача під час перевірки була
зроблена в акті перевірки від 20.02.2014
року.

Під час проведення планового заходу
встановлено, що ТОВ «Вест Ойл Груп»
використовує земельну ділянку площею
1,642 га на підставі договору оренди
земельної ділянки від 17.12.2009 року
укладеного з Курахівською міською
радою.

Під час перевірки інспектором
встановлено порушення ТОВ «Вест Ойл
Груп» ст. ст. 96, 125, 168 ЗК України, ст.35
Закону України «Про охорону земель»,
про що зазначено в акті.

Крім того, за результатами обстеження
земельної ділянки та вивчення
технічної документації державним
інспектором наведено план-схему
земельної ділянки, схематичний обрис,
зазначені ділянки на яких виявлені
порушення.

На підставі акту перевірки, державним
інспектором вручено позивачу приписи
№0444, №0445, №0446, №0447 від 20.02.2014 року, про
усунення виявлених порушень
земельного законодавства.

Вважає, що вказані приписи винесені у
чіткій відповідності до вимог чинного
законодавства, є законними та просить в
задоволені позову відмовити.

Відповідач Бережний І.О. в судове
засідання не прибув, хоча про час і
місце судового засідання був належним
чином повідомлений.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов слід
задовольнити повністю з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Згідно із частиною другою статті 17 КАС
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на публічно-правові
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Судом встановлено, що відповідачем
проведено перевірку ТзОВ «Вест Ойл
Груп», за результатами якої складено
акт № 27/01/14-131114 від 20.02.2014 року.

11.02.2014 року державним інспектором
Бережним І.О. складено акт обстеження
земельної ділянки № 11,02,14-131-2 із
долученою до нього план схемою.

Перевіркою встановлено: відсутність
межових знаків, що є порушенням ст.96 ЗК
України; самовільно зайнята та
використовується земельна ділянка під
виїзними та в'їзними шляхами до АЗС
площею 0,0720 га, що є порушенням ст.125 ЗК
України; резервуар очисних
стоків,очисні споруди, рекламні стели з
прапорами АЗС та колонка ДП, яка
належить позивачу, розташовані за
межами відведеної земельної ділянки;
під час будівництва резервуара
очисних стоків,очисних споруд,
рекламних стел, флагштока із прапорами
АЗС та колонки ДП було знято та
перенесено грунтовий покрив без
відповідного дозволу, що є порушенням
ст.168 ЗК України ; не вжито заходів щодо
боротьби з бур'янами, забруднено
територію в порушення ст.96 ЗК України
ст. 35 Закону України «Про охорону
земель».

На підставі даного акту позивачу
внесено приписи № 0446, №0447, №0445, №0444
від 20.02.2014 року про усунення виявлених
порушень земельного законодавства.

Підставами для їх внесення були
виявлені під час перевірки порушення
ст. ст. 96, 125, 168 ЗК України, ст. 35 Закону
України «Про охорону земель».

Згідно договору оренди землі від 17.12.2009
року, укладеного між Курахівською
міською радою та ТЗоВ «Вест Ойл Груп»,
позивачу передано в оренду земельну
ділянку несільськогосподарського
призначення площею 1,6246 га за адресою
Донецька область м.
Курахове,Промислова зона 63/1, у тому
числі 0,082 га - капітальна забудова,0,0046
га -споруди, 1,0729 га - проїзди, проходи,
площадки, 0,5389 га - інше.

Земельна ділянка передана позивачу
згідно акту передачі земельної ділянки
17.12.2009 року та відповідно 07.12.2009 року,
складено акт про визначення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості).

Із витягу з Державного реєстру прав на
нерухоме майно про реєстрацію прав
власності від 01.12.2013 року вбачається, що
за позивачем зареєстровано нерухоме
майно за адресою Донецька область м.
Курахове, Промислова зона 63/1.

Аналізуючи зібрані та досліджені в
ході судового засідання докази, суд
приходить до висновку, що оскаржувані
приписи винесені із порушенням вимог
чинного законодавства, а саме ЗК
України, Закону України «Про охорону
земель» та Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охоронною земель» є протиправними та
підлягають скасуванню з наступних
підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 35 Закону України «Про охорону
земель» визначено, що власник або
землекористувач земельної ділянки в
тому числі повинен забезпечувати
захист земель від ерозії, виснаження,
забруднення, засмічення, засолення,
осолонцювання, підкислення,
перезволоження, підтоплення,
заростання бур'янами, чагарниками і
дрібноліссям;

Із ст. 96 ЗК України вбачається, що
землекористувачі зобов'язані:
забезпечувати використання землі за
цільовим призначенням та за свій
рахунок приводити її у попередній стан
у разі незаконної зміни її рельєфу, за
винятком випадків незаконної зміни
рельєфу не власником такої земельної
ділянки; додержуватися вимог
законодавства про охорону довкілля;
зберігати геодезичні знаки,
протиерозійні споруди, мережі
зрошувальних і осушувальних систем.

Підставою винесення оскаржуваних
приписів № 0446, №0447, №0445, №0444 від 20.02.2014
року є зафіксовані порушення
земельного законодавства: не вжито
заходів по боротьбі з бур'янами,
закінчення території в порушення вимог
ст.96 ЗК України та ст.35 Закону України
«Про охорону земель»; на земельній
ділянці площею 0,0027 га в м. Курахове,
промзона, 63/103 земель житлової та
громадської забудови,при будівництві
споруд АЗС було знято та перенесено без
спеціального дозволу грунтовий покрив,
в порушення вимог ст.168 ЗК України;що
земельна ділянка площею 0,0720 га м.
Курахове, промзона, 63/103 земель житлової
та громадської забудови самовільно
зайнята та використовується під
виїзними та в'їзними шляхами до АЗС в
порушення вимог ст.125 ЗК України; що на
цій земельній ділянці відсутні межові
знаки, що є порушенням ст. 96 ЗК України.

Однак із такими твердженням
відповідачів погодитись не можна,
виходячи із наступного.

Відповідач стверджує, що до такого
висновку він прийшов в результаті
проведеної перевірки, в ході якої ним
було складено акт обстеження земельної
ділянки від 11.02.2014 року та акт перевірки
від 20.02.2014 року, де зафіксовано ці
порушення.

Зокрема, ні в акті обстеження земельної
ділянки, ні в акті перевірки чітко не
зафіксовано, де саме виявлено
забруднення території, яким чином і в
чому воно проявляється.

Тобто, із вищенаведених документів
неможливо встановити, де саме виявлено
порушення (місце забруднення) та хто
його допустив. Вказане взагалі не
відображено в актах перевірки.

Також суд звертає увагу на ту
обставину, що перевірка проводилась в
зимовий період, тому незрозумілим є,
яким чином інспектор встановив факт
забур'янення території.

Тому, враховуючи вищевикладене суд
вважає, що з наявних в матеріалах
справи доказів неможливо встановити,
де виявлено це порушення, в чому воно
полягає і, що саме позивач його
допустив. Тобто, є недоведеними
належними та допустимими доказами
порушення позивачем ст.35 Закону
України «Про охорону земель» та ст.96 ЗК
України в частині охорони довкілля.

Що стосується зазначених в приписах
порушень ст.96 ЗК України в частині
відсутності межових знаків, то суд
зазначає наступне.

Згідно акту визначення меж земельної
ділянки в натурі на (місцевості) від
17.12.2009 року, який складався на підставі
договору оренди земельної ділянки,
укладеного між позивачем та
Курахівською сільською радою,
зазначено, що межі земельної ділянки
встановлено, з півночі по
залізобетонній огорожі, зі сходу по
умовній лінії з півночі на південь, з
півдня - по умовній лінії вздовж
гаражів, з заходу по металевій огорожі.

Пунктом 3.8. «Інструкції про
встановлення (відновлення) меж
земельних ділянок в натурі (на
місцевості) та їх закріплення межовими
знаками», затвердженої Наказом
Державного комітету із земельних
ресурсів від 18.05.2010 року № 376 визначено,
що на бажання власника (користувача) - у
разі якщо межі земельних ділянок в
натурі (на місцевості) збігаються з
природними та штучними лінійними
спорудами і рубежами (річками,
струмками, каналами, лісосмугами,
шляхами, шляховими спорудами,
парканами, огорожами, фасадами
будівель та іншими лінійними спорудами
і рубежами тощо), межові знаки не
встановлюються.

Із акту визначення меж земельної
ділянки, наданих фотографій
вбачається, що територія АЗС з трьох
сторін є огородженою по лінії межі із
сусідньою ділянкою, що відповідно до
зазначеного пункту Інструкції не
потребує наявності межових знаків.

Крім цього, згідно п. «є» ч.1 ст. 96 ЗК
України на землекористувача земельної
ділянки покладено обов'язок зберігати
геодезичні знаки, протиерозійні
споруди, мережі зрошувальних і
осушувальних систем.

Слід зазначити, що чинним
законодавством передбачена
відповідальність за знищення межових
знаків,а не за їх відсутність.

Згідно норм ЗК України, Інструкції, та
Закону України «Про
топографо-геодезичну і картографічну
діяльність» поняття межових знаків та
геодезичних знаків, є різними за своїми
функціями та призначеннями.

Тобто враховуючи зазначене, позивачем
не було допущено порушень ст. 96 ЗК
України.

В приписі № 0445 від 20.02.2014 року
інспектором констатовано факт зняття
та перенесення без спеціального
дозволу грунтового покриву, що є
порушенням ст.168 ЗК України, під час
будівництва резервуара очищених
стоків, очисних споруд, рекламних стел,
флагштока з прапорами, колонки ДП.

Частиною 2 ст. 168 ЗК України визначено,
що власники земельних ділянок та
землекористувачі не мають права
здійснювати зняття та перенесення
ґрунтового покриву земельних ділянок
без спеціального дозволу центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері здійснення
державного нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.

Однак, з такими твердженнями
інспектора суд не погоджується,
виходячи із наступного.

Як встановлено в судовому засіданні,
право власності на нерухомі об'єкти,
розміщені на АЗС, до ТЗОВ «Вест Ойл
Груп», перейшло згідно укладених
цивільно-правових угод із ПП «Схід
-Плаза».

В матеріалах справи є наявне
Заключення про геологічну будову,
екологічні, гідрогеологічні умови і
наявність корисних копалин під
площадкою будівництва автозаправочної
станції по вул..Маяковського в
м.Курахово та Позитивний висновок
комплексної експертизи від 09.10.2008 року
№ 482/2 по робочому проекту «АЗК з АГЗП по
проспекту Маяковського. Промзона, 63/1,
62/2 в м.Курахово, який також виконувався
на замовлення ПП «Схід -Плаза» , де в
розділі архітектурно-будівельна
частина передбачені зазначені об'єкти.

В цьому ж висновку зазначено, що
земельна ділянка, яка відведена під
будівництво, розташована на території
колишнього автобусного АТП м. Курахово,
яке підлягає до зносу.

Тобто по характеристиці ділянки,
викладеної у висновку в розділі
«Генплан», можна зробити висновок, що
земельна ділянка вже була забудована
раніше та не передбачалося згідно
даного висновку зняття грунтового
покриву для будівництва передбачених
ним об'єктів.

Також суд звертає увагу на ту
обставину, що ні в акті перевірки, ні в
приписі не зазначено, яким чином
інспектор встановив, що там був наявний
грунтовий покрив та прийшов до
висновку, що саме позивач допустив
вказане порушення та коли воно було
допущено.

Як встановлено, будь-яких документів
щодо діяльності АЗС чи пояснень у
посадових осіб інспектором не
витребовувалось.

Тому, на думку суду факт порушення ст.168
ЗК України відповідачем належними та
допустими доказами не було доведено, а
відтак винесений припис № 0445 від 20.02.2014
року та розрахунок заподіяної шкоди по
встановленому порушенні не
відповідають вимогам чинного
законодавства, є протиправними.

В приписі №0446 від 20.02.2014 року
відповідачем Бережним І.О. зазначено,
що позивачем самовільно зайнята та
використовується земельна ділянка під
виїзними та вїзними шляхами в
порушення вимог ст.125 ЗК України.

Статтею 125 ЗК України визначено , що
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Як встановлено ст. 126 даного Кодексу,
право власності, користування
земельною ділянкою оформлюється
відповідно до Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Абзацом 16 ст.1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охоронною земель» встановлено, що
самовільне зайняття земельної ділянки
- будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

В даному випадку відповідач повинен
був довести ті обставини, що земельна
ділянка використовується за
відсутності рішення відповідного
органу або за відсутності правочину
щодо такої земельної ділянки.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази вважає, що зазначене в
приписі порушення не знайшло свого
підтвердження, виходячи із наступного.

По-перше, згідно п. 5.7 Порядку
планування та здійснення контрольних
заходів з питань перевірки стану
дотримання суб'єктами господарювання
вимог земельного законодавства.
затвердженого Міністерством аграрної
політики та продовольства України № 132
від 25.02.2013 року, зареєстрованого в
Мінюсті 14.03.2013 р. за N 412/22944, планові та
позапланові заходи щодо перевірки
стану фактичного використання та
охорони земель проводяться в
обов'язковому порядку на території
земельних ділянок, що використовуються
суб'єктами господарювання. При
проведенні заходу можуть бути присутні
особи, права чи законні інтереси яких
порушені внаслідок неправомірної
діяльності суб'єкта господарювання, а
також особи, безпосередньо причетні до
порушення вимог земельного
законодавства.

Тобто проводились перевірка суміжних
ділянок, які перебувають в
користуванні служби автомобільних
доріг, та є землями загального
користування Курахівської міської
ради.

По-друге, виходячи із змісту ст.ст. 25, 26
Закону України «Про землеустрій»
проведення таких обстежень (топографо -
геодзійної зйомки уточнення фактичних
меж земельної ділянки) повинно бути
проведено спеціалізованою
ліцензованою установою з конкретною
прив'язкою до загальнодержавної
системи координат земельної ділянки,
чого в даному випадку зроблено не було.

Обстеження, проведено інспектором та
зафіксовано ним схематично, без
зазначення відповідних прив'язок до
загальнодержавної системи координат
земельної ділянки в додатку до акта
обстеження земельної ділянки від 11.02.2014
року та визначення фактичного розміру
такої ділянки. За відсутності прив'язок
до кординат неможливо встановити, чи
дійсно ця земельна ділянка виходить за
межі наданої в оренду позивачу,

Крім цього, інспектором в акті
перевірки не зазначено, до якої
категорії земель відносяться в'їзні та
виїзні шляхи, яким є їх режим
використання та чи потребує це якогось
правового оформлення.

Висновком комплексної експертизи від
09.10.2008 року № 482/2 передбачено наявність
в'їзних та виїзних шляхів до АЗС.

Тобто на думку суду, будь - яким
документом, який знаходиться в
матеріалах справи не встановлено, що
позивачем самовільно зайнято та
використовується земельна ділянка
поза межами встановленим договором
оренди від 17.12.2009 року.

Відповідно до частини другої статті 71
КАС України в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що в даному випадку
Іспекцією сільського господарства у
Донецькій області належними та
допустимими доказами не доведено
правомірності винесенихо приписів №№
0444, 0445, 0446, 0447 від 20.12.2014 року та
допущених позивачем порушень ст. 96, 125,
168 ЗК України, ст.35 Закону України «Про
охорону земель».

Отже, виходячи із вищенаведеного,
оспорювані приписи винесені з
порушенням вимог чинного
законодавства , є протиправними та
підлягають скасуванню , а позов до
повного задоволення.

Відповідно до п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 2 КАС
України, надаючи оцінку діям та
рішенням суб'єкта владних повноважень,
які є предметом оскарження, суд
перевіряє чи прийняті (вчинені) вони на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії).

Суд вважає, що відповідачами при
прийнятті оспорюваного рішення не були
дотримані вказані принципи.

Виходячи із наявних інспекції прав та
покладених на неї обов'язків
Положенням про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затверджених Указом Президента
України 13 квітня 2011 року № 459/2011,
Положення про державну інспекцію
сільського господарства в АР Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
затверджених Наказом Міністерством
аграрної політики та продовольства
України від 23.12.2011 року № 770,
Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12 січня 2012 р. за № 34/20347 Законів
України «Про державний контроль за
використанням та охоронною земель»,
«Про охорону земель» вона була
наділена всіма правами,щодо
встановлення фактичних обставин по
справі, якими в повній мірі не
скористалася, що призвело до видачі
незаконного припису.

Інші доводи представника відповідача
не спростовують висновків суду,
зроблених в судовому засіданні.

Позов в даному випадку підлягає до
задоволення в повному об'ємі до двох
відповідачів, оскільки інспектор
Бережний І.О. є посадовою особою
інспекції та діє від її імені.

Керуючись статтями 11, 17, 158, 160 ч. 3, 162, 163,
186 КАС України, на підставі Земельного
Кодексу України, Закону України «Про
охорону земель», Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охоронною земель», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
приписи №0444, №0445, №0446, №0447 від 20.02.2014
року, видані державним інспектором
Державної інспекції сільського
господарства у Донецькій області,
Бережним Іллєю Олександровичем.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого ст. 186 КАС
України. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі до 10 вересня
2014 року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий
Р.С. Денисюк