Справа № 826/8182/14
Суддя: Дегтярьова О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2014 року 13 год. 58 хв.
№ 826/8182/14
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: Головуючого -
судді Дегтярьової О.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
адміністративну справуза
позовомПриватного підприємства
«Будремсервіс-С» до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 26 червня 2013 року
До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулось Приватне
підприємство «Будремсервіс-С» (далі -
позивач, ПП «Будремсервіс-С») з позовом
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
(далі - відповідач, ДПІ) про визнання
незаконними та скасування податкових
повідомлень-рішень від 26 червня 2013 року
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що висновки
відповідача, які викладені в Акті
перевірки від 04.06.2013р. № 6/22-721/31057942, про
завищення ПП «Будремсервіс-С» сум
валових витрат і податкового кредиту
за місяці жовтень-листопад 2012 року за
рахунок господарських операцій з ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»,
що на думку податкового органу є
фіктивними, документально та
нормативно не підтверджуються.
Зокрема, позивач наголошує на тому, що
укладені між ПП «Будремсервіс-С» і ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»
договори підряду від 18.10.2012р. № 310-12 та
від 31.10.2012р. № 312-12 щодо виконання робіт
з капітального ремонту прилеглої
території (благоустрою) до будівлі № 5
на пл. І.Франка, повністю відповідає
вимогам, передбаченим ст. 203 Цивільного
кодексу України, та не суперечить іншим
нормам чинного законодавства України.
Також реальність вказаних
господарських операцій
підтверджується всіма необхідними та
належним чином оформленими первинними
і розрахунковими документами.
Відповідач проти позову заперечував,
надавши до суду письмові заперечення
від 08.07.2014р. № 3893/9/26-53-10-15 та
додаткові документи. В обґрунтування
своїх заперечень посилається на те, що
працівником ДПІ у Дніпровському районі
ГУ Міндоходів у м. Києві була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка ПП «Будремсервіс-С»
(ідентифікаційний код 31057942) з питань
правильності нарахування та повноти
сплати до бюджету податку на додану
вартість та податку на прибуток під час
взаємовідносин з рядом підприємств, в
тому числі з ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» (ідентифікаційний
код 33972398) за період з 01.10.2012р. по 31.12.2012р.,
за результатами якої складений Акт від
04.06.2013р. № 6/22-721/31057942. Згідно висновків
цього Акта перевірки ПП
«Будремсервіс-С» допустило порушення
наступних норм податкового
законодавства України: п. 138.1 і п. 138.2, пп.
138.10.3 п. 138.10 ст. 138 та п. 198.1, п. 198.2 і п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження цим
підприємством податку на прибуток за
4-ий квартал 2012 року на суму 125 922, 00 грн.
та заниження податку на додану
вартість на загальну суму 119 926, 00 грн., -
внаслідок формування валових витрат і
податкового кредиту за рахунок
контрагента-виконавця підрядних
будівельних робіт - ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи».
За наслідками проведення вказаної
документальної перевірки позивача ДПІ
у Дніпровському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесено оскаржувані
податкові повідомлення-рішення, що
повністю відповідає вимогам чинного
податкового законодавства.
В судових засіданнях, призначених у
даній справі, представник позивача
підтримав позовні вимоги та просив їх
Представник відповідача в призначених
судових засіданнях заперечував проти
позовних вимог та просив відмовити в їх
07 серпня 2014 року в судовому засіданні
судом було ухвалено перейти до
письмового провадження
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню з огляду на таке.
В ході судового розгляду було
встановлено, що 01 червня 2013 року згідно
з нормами пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 79.1 ст. 79
Податкового кодексу України та на
підставі Наказу ДПІ від 30.05.2014р. №
1149, працівником ДПІ у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві була
проведена документальна позапланова
невиїзна перевірка ПП «Будремсервіс-С»
(ідентифікаційний код 31057942) з питань
правильності нарахування та повноти
сплати до бюджету податку на додану
вартість та податку на прибуток під час
взаємовідносин з рядом підприємств, в
тому числі з ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» (ідентифікаційний
код 33972398) за період з 01.10.2012р. по 31.12.2012р.,
за результатами якої складений Акт від
04.06.2013р. № 6/22-721/31057942 (далі - Акт
В ході проведення вказаної
документальної перевірки перевіряючим
встановлені фінансово-господарські
взаємовідносини між ПП
«Будремсервіс-С» і ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи»
(ідентифікаційний код 33972398), а саме:
договори підряду від 18.10.2012р. № 310-12 та
від 31.10.2012р. № 312-12, за умовами яких
Підрядник (ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи») зобов'язується
виконати на користь Замовника (ПП
«Будремсервіс-С») роботи з
капітального ремонту прилеглої
території (благоустрою) до будівлі № 5
на пл. І.Франк. Відповідно до наданих до
перевірки первинних документів (актів
наданих послуг, податкових накладних,
довідок про вартість виконаних
будівельних робіт, оборотно-сальдові
відомості), банківських виписок ПП
«Будремсервіс-С» сформувало витрати за
4-ий квартал 2012 року на суму 599 630, 00 грн.
та віднесло до складу податкового
кредиту за жовтень 2012 року суму податку
на додану вартість 64 073, 00 грн. і за
листопад 2012 року - 55 853, 00 грн.
При цьому перевіряючим були враховані
висновки та відомості викладені в Акті
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська ДПС від 21.12.2012р. №
7212/224/33972398 про проведення позапланової
невиїзної документальної перевірки
суб'єкта господарювання ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи»
(ідентифікаційний код 33972398) щодо
документального підтвердження
господарських відносин із рядом
платників податків, за висновками
якого валові витрати та податковий
кредит останнього по господарським
операціям за 2011 - 2012 роки не
підтверджені (оскільки були сформовані
за рахунок сумнівних контрагентів), а
тому перевіркою встановлено
відсутність об'єктів оподаткування по
операціях з придбання товарів у
підприємств-постачальників та по
операціях з продажу цих товарів
підприємствам-покупцям за вказані
З урахуванням вищевикладеного
працівник відповідача, в свою чергу,
дійшов висновку про відсутність у ПП
«Будремсервіс-С» правових підстав для
формування сум валових витрат і
податкового кредиту з податку на
додану вартість за вказані звітні
періоди на підставі податкових
накладних, виписаних ПП
«Будремсервіс-С» за наслідками
фіктивних господарських операцій.
В розділі 4 «Висновок» Акта перевірки
від 04.06.2013р. № 6/22-721/31057942 перевіряючий
встановив порушення ПП
«Будремсервіс-С» наступних норм
законодавства України: п. 138.1 і п. 138.2, пп.
138.10.3 п. 138.10 ст. 138 та п. 198.1, п. 198.2 і п. 198.6
ст. 198 Податкового кодексу України, що
призвело до заниження цим
підприємством податку на прибуток за
4-ий квартал 2012 року на суму 125 922, 00 грн.
та заниження податку на додану
вартість на загальну суму 119 926, 00 грн. (в
тому числі за жовтень 2012 року на суму 64
073, 00 грн. і за листопад 2012 року - 55 853, 00
Не погоджуючись з висновками Акта
документальної перевірки позивач
подав 14 червня 2013 року до канцелярії
ДПІ письмові заперечення від 13.06.2013р.
б/н на висновки вказаного Акта
перевірки з обґрунтуванням своєї
Своїм листом від 20.06.2013р. № 602/10/22-111
відповідач залишив висновки Акта
перевірки без змін, а заперечення ПП
«Будремсервіс-С» - без задоволення.
26 червня 2013 року ДПІ у Дніпровському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
підставі Акта перевірки від 04.06.2013р. №
6/22-721/31057942 прийняла наступні спірні у
даній справі податкові
повідомлення-рішення:
ПП «Будремсервіс-С» до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 149 907, 00 грн., в
т.ч. 119 926, 00 грн. - основний платіж, 29 981, 00
грн. - штрафні (фінансові) санкції;
ПП «Будремсервіс-С» до сплати суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 157 403, 00 грн., в т.ч. 125
922, 00 грн. - основний платіж, 31 481, 00 грн. -
штрафні (фінансові) санкції.
Також позивач оскаржив вказані
податкові повідомлення-рішення від
26.06.2013р. в досудовому порядку до
вищестоящих податкових органів, однак
первинна і повторна скарги ПП
«Будремсервіс-С» були залишені без
розгляду згідно рішень Головного
управління Міндоходів у м. Києві від
02.09.ю2013р. № 3909/10/26-15-10-04-04 та Міністерства
доходів і зборів України від 13.11.2013р.
підприємством строку на оскарження
таких рішень контролюючого органу.
При вирішення даного спору суд
виходить з наступного.
В розумінні пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України (далі - ПК
України) «витрати» - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Об'єкт оподаткування цим податком
визначений у ст. 134 ПК України.
Відповідно до п 138.1 ст. 138 цього Кодексу
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
Склад витрат і порядок їх визначення
закріплений в ст. 138 зазначеного
Одночасно нормою абз. 1 п. 138.2 ст. 138 ПК
України встановлено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
При цьому пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.
Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку формувати
валові витрати у зв'язку з реальним
придбанням товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, валові витрати. При цьому
неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
Крім того, розумінні пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
ПК України «податковий кредит» - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно розділу V
Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
В силу п. 198.2 ст. 198 цього Кодексу датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України
встановлено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими п.
201.11 ст. 201 цього Кодексу.
Платник податку зобов'язаний надати
покупцю (отримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються в окремих
рядках обов'язкові реквізити, перелік
яких наведений у п. 201.1 ст. 201 ПК України.
Правовий статус податкової накладної
закріплений в положеннях норм ст. 201
Крім того, зокрема, форма та порядок
заповнення податкової накладної
затверджуються центральним органом
державної податкової служби (п. 201.2 ст.
201 ПК України), а саме - Порядком
заповнення податкової накладної,
затвердженої Наказом Міністерства
фінансів України від 01.11.2011р. № 1379,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 22 листопада 2011 року за
грудня 2011 року та втратив чинність 01
Виходячи з аналізу наведених норм в
сукупності, ПК України визначено
окремі випадки, за яких неможливе
формування податкового кредиту,
зокрема це відсутність зв'язку з
господарською діяльністю, фіктивність
операцій (відсутність поставок),
відсутність податкової
правосуб'єктності, відсутність на
момент перевірки податкових накладних
або видача їх особою, яка не є платником
податку додану вартість. Таким чином,
із зазначеного вище також випливає те,
що при дослідженні факту здійснення
господарської операції, оцінці
підлягають відносини безпосередньо
між учасниками тієї операції, на
підставі якої сформовані дані
При цьому у листі від 02.06.2011р. № 742/11/13-11
Вищий адміністративний суд України
одночасно зазначає, що за відсутності
факту придбання товарів чи послуг або в
разі якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Разом з тим сама по собі наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції (про що також
було зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011р. № 1936/11/13-11).
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999р. №
996-ХІV (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Закон №
996-ХІV), який визначає правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні,
бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
В розумінні Закону № 996-ХІV первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
При цьому згідно норм до п. 2.1 Положення
про документальне забезпечення
записів у бухгалтерському обліку,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.1995р. № 88,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 05 червня 1995 року за №
168/704, (в редакції на момент спірних
правовідносин)(далі - Положення) яке
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
«господарські операції» - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 996-ХІV
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).
Аналіз викладених норм Закону № 996-ХІV
та норм Положення свідчить про те, що
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість має бути фактично
здійснений і підтверджений належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків, що також було
зазначено в листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011р. № 742/11/13-11.
В ході судового розгляду також
встановлено, що протягом жовтня 2012 року
між ПП «Будремсервіс-С» (Замовник), в
особі директора Вороб'я І.Г., та
суб'єктом господарської діяльності -
ТОВ «Виробнича компанія «Віконні
системи» (Підрядник), в особі директора
Іончикова А.Д., були укладені
аналогічні за змістом договори підряду
від 18.10.2012р. № 310-12 та від 31.10.2012р. № 312-12,
за умовами яких Підрядник (ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»)
зобов'язується за дорученням Замовника
(позивача) виконати роботи з
капітального ремонту прилеглої
території (благоустрій) до будівлі № 5
на пл. І.Франк у м. Києві, а Замовник, в
свою чергу, - прийняти результати робіт
і оплатити їх вартість. Характер і
склад робіт визначається кошторисною
документацією, що є невід'ємною
частиною Договору, та затверджується
Замовником. Вартість підрядних робіт
визначається кошторисом і становить 464
439, 00 грн. (з ПДВ) - за договором від
18.10.2012р. № 310-12 та 260 000, 00 грн. (з ПДВ) - за
договором від 31.10.2012р. № 312-12. Остаточна
вартість робіт визначається актом
виконаних робіт Ф-2, яким оформлюється
здача-прийняття робіт, та довідкою про
вартість виконаних будівельних робіт
Розрахунки проводяться протягом 15 днів
з моменту підписання акта ф-2 та довідки
Ф-3 у безготівковій формі, шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок Підрядника у банку.
Підрядник зобов'язується розпочати
виконання робіт протягом 15 днів після
підписання договору та отримання
авансового платежу у безготівковій
Відповідно до письмових додаткових
пояснень позивача, наданих в судовому
засіданні 07 серпня 2014 року, замовлення
та придбання у ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» спірних підрядних
робіт було зумовлено наступним: між ПП
«Будремсервіс-С» і ПАТ «Київенерго»
були укладені договори підряду від
17.10.2012р. за № 1879-12 та від 29.10.2012р., згідно
яких позивач як підрядник мав виконати
роботи з капітального ремонту
прилеглої території (благоустрій) до
будівлі № 5 на пл. І.Франк у м. Києві на
користь Замовника (ПАТ «Київенерго»). У
зв'язку з відсутністю у позивача
достатньої для виконання доручених
будівельних робіт кількості трудових
ресурсів і транспортних засобів, ПП
«Будремсервіс-С» залучило до виконання
підрядних робіт іншу будівельну
організацію - ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» про що були укладені
спірні договори підряду від 18.10.2012р. №
310-12 та від 31.10.2012р. № 312-12. Спірні роботи
контрагентом-субпідрядником власними
силами та з використанням власних
інструментів і матеріалів. Об'єкт
підрядних робіт - будівля за адресою: м.
Київ, пл. І Франка, 5, являється
центральним офісним приміщенням ПАТ
«Київенерго» без встановленої
спеціальної пропускної системи. Перед
початком робіт представники сторін
погодили їх обсяг, визначили вартість
та затвердили відповідні локальні
кошториси. Роботи за спірними
договорами були виконані ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»
в повному обсязі, оплата результатів
робіт була вчинена позивачем після їх
виконання, що також засвідчується
гарантійними листами від 22.10.2012р. № 19 та
від 02.11.2012р. № 21, повністю.
На підтвердження факту виконання ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»
ремонтних робіт на зазначені суми
коштів, та проведення розрахунків,
позивач надав суду наступні оригінали
та копії первинних документів:
додаткових угод № 1 до Договорів
підряду; локальних кошторисів; довідок
про вартість виконаних будівельних
робіт за жовтень і листопад 2012 року,
датовані 24.10.2012р. і 15.11.2012р., (форми №
КБ-3); актів приймання виконаних
будівельних робіт за жовтень і
листопад 2012 року (форми № КБ-2В) на
загальну суму 719 556, 02 (з ПДВ)(датовані
24.10.2012р. і 15.11.2012р.); податкових накладних
від 24.10.2012р. № 97, від 15.11.2012р. № 69, від
15.11.2012р. № 70 з доказами реєстрації
таких податкових накладних в Єдиному
реєстрі податкових накладних, на
загальну суму ПДВ - 119 926, 00 грн.,
виписаних ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» на користь ПП
«Будремсервіс-С», та які підписані
керівником останнього Іончиковим А.Д. і
скріплені печаткою підприємства;
виписок по особовому рахунку позивача
у банку ПП «Будремсервіс-С» за 25.10.2012р.,
31.10.2012р., 05.11.2012р., 26.11.2012р.; гарантійного
листа ПП «Будремсервіс-С» від 22.10.2012р. №
19 та від 02.11.2012р. № 21, адресованих ТОВ
«Виробнича компанія «Віконні системи»;
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи - ТОВ «Виробнича
компанія «Віконні системи» серії А00 №
420593, свідоцтва про державну реєстрацію
платника податку на додану вартість
ТОВ «Виробнича компанія «Віконні
системи» № 04032528 від 26.01.2006р.; ліцензії
серії АВ № 595161, виданої даному
підприємству на право здійснення
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів архітектури
(строк дії з 12.10.2011р. по 12.10.2016р.), та
дозволу № 933.11.12-45.21.1, виданого 19.10.2011р.
на право виконання робіт підвищеної
небезпеки та на експлуатацію машин,
механізмів, устаткування підвищеної
небезпеки (строк дії з 19.10.2011р. по
За результатами дослідження вище
перелічених первинних документів суд
дійшов висновку, що вони оформлені у
відповідності до вимог Закону № 996-ХІV
та Положення, та в повній мірі
відображають зміст і характер вчинених
господарських операцій.
При цьому відповідач не надав доказів
відсутності у контрагента позивача
спеціальної податкової
правосуб'єктності на момент укладення
і виконання описаних вище правочинів,
зокрема того, що вказане підприємства
не було зареєстроване в якості
платника податку на додану вартість
або того, що його реєстрація платником
податку на додану вартість була
анульована в період укладення і
виконання спірного правочину. Відтак,
наявні в матеріалах справи копії
податкових накладних, на підставі яких
позивач сформував податковий кредит за
звітні періоди жовтень-листопад 2012
року, відповідають вимогам,
встановленим ст. 201 ПК України.
Додатково на обґрунтування своїх
позовних вимог ПП «Будремсервіс-С»
надало суду копії наступних
документів, що підтверджують
економіко-правовий статус позивача та
адміністративно-господарських
можливостей для здійснення протягом
перевіряємого періоду господарської
діяльності: свого статуту та витягу з
Єдиного державного реєстр юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
відносно ПП «Будремсервіс-С» станом на
24.07.2012р. (згідно якого до основного виду
діяльності позивача за КВЕД
відносилися - 41.20 будівництво житлових
і нежитлових будівель, що свідчить про
зв'язок спірних господарських операцій
з господарською діяльністю позивача);
штатного розпису, затвердженого
13.08.2012р.; податкової звітності з податку
на додану вартість за спірні місяці 2012
року; договору підряду від 17.10.2012р. №
1879-12 та від 29.10.2012р. № 2022-12, укладених
між ПП «Будремсервіс-С» (як
Підрядником) і ПАТ «Київенерго»
(Замовником), та оформлених за
результатами їх виконання первинних
документів; виписок по особовому
рахунку позивача у банку ПП
«Будремсервіс-С» за 19.10.2012р., 30.10.2012р.,
Відповідачем не було надано до суду
належних доказів, які б свідчили про
відсутність у ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» умов для здійснення
господарської діяльності (відсутність
майна, складських приміщень,
обладнання та виробничих потужностей,
в т.ч. орендованих, а також трудових
ресурсів, в т.ч. із залученням третіх
осіб, на момент вчинення спірних
правочинів. Також кількість
працівників та обсяги інших ресурсів,
які були необхідні даному контрагенту
для виконання спірних операцій під час
розгляду справи з боку ДПІ не доведено.
В силу п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.
Частиною другою ст. 61 Конституції
України встановлений індивідуальний
характер юридичної відповідальності.
Так, безпосередньо в Акті перевірки від
від 04.06.2013р. № 6/22-721/31057942 не наведено
правову норму, в силу якої на платника
податку (Покупця) покладена
відповідальність за недекларування та
несплату податкових зобов'язань
платником податку-контрагентом
(Продавцем), шляхом позбавлення його
права на податковий кредит.
Згідно правової позиції Вищого
адміністративного суду України,
викладеної в його ухвалі від 10.10.2012р. за
податковим органом наявності
замкнутої схеми руху грошових коштів,
яка б могла свідчити про узгодженість
дій позивача та його постачальників по
ланцюгу для одержання Підприємством
незаконної податкової вигоди, останнє
не може зазнавати негативних наслідків
внаслідок діянь інших осіб, що
перебувають поза межами його впливу.
Поняття «добросовісний платник», яке
вживається у сфері податкових
правовідносин, не передбачає
виникнення у платника додаткового
обов'язку з контролю за дотриманням
його постачальниками правил
оподаткування, а сам платник не
наділений повноваженнями податкового
контролю для виконання функцій,
покладених на податкові органи, а тому
не може володіти інформацією відносно
виконання контрагентами податкових
Так, з тексту Акта перевірки позивача
не вбачається фактів недекларування та
несплати як ПП «Будремсервіс-С»,
так і його контрагентом-підрядником (за
даними податкової звітності) сум
податку на додану вартість за
наслідками спірних господарських
Також, в ході розгляду даної справи в
суді відповідачем не було пред'явлено
до суду будь-які належні докази
нікчемності правочинів, укладених між
ПП «Будремсервіс-С» і ТОВ «БК
«Палаццо», а також жодних достовірних
документальних доказів на
підтвердження фактів підписання
спірних правочинів неуповноваженими
В силу ч. 1 ст. 62 Конституції України
особа вважається невинуватою у
вчиненні злочину і не може бути піддана
кримінальному покаранню, доки її вину
не буде доведено в законному порядку і
встановлено обвинувальним вироком
суду. Аналогічну норму містить ч. 2 ст. 2
Кримінального кодексу України.
Доказами в адміністративному
судочинстві, за визначенням ч. 1 ст. 69
Кодексу адміністративного судочинства
України, є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
У відповідності до ч. 1, ч. 4 ст. 70 цього
Кодексу належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
В Акті перевірки відповідача від
04.06.2013р. № 6/22-721/31057942 відсутні посилання
безпосередньо на випадки ухиляння
підприємством ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи» від сплати податків
та зборів, визначення йому сум
податкових зобов'язань, винесення
вироків посадовим особам цього
підприємства за фактом ухиляння від
сплати податків в результаті
конкретних господарських операцій, або
будь-які інші відомості, які можуть
бути визначені як підстави та докази
укладення сторонами договорів підряду
з метою неправомірного отримання
податкових вигод, а не створення
реальних правових наслідків за таким
правочином.

Під час розгляду судового розгляду
даної справи відповідачем також не
було надано суду жодних достовірних
відомостей з документальним
підтвердженням про притягнення до
кримінальної відповідальності або
пред'явлення обвинувачення посадовим
особам ПП «Будремсервіс-С» або його
контрагента - ТОВ «Виробнича компанія
«Віконні системи», безпосередньо
відповідальних за укладення і
виконання спірного правочину, з
направлення матеріалів відповідних
кримінальних справ до суду, у скоєнні
злочинів, передбачених Кримінальним
кодексом України.

З урахуванням того, що по справі було
встановлено реальне здійснення
господарських операцій та їх зв'язок з
господарською діяльністю позивача,
наявність належним чином оформлених
первинних документів, податкових
накладних, виданих зареєстрованими
платниками податку на додану вартість,
суд дійшов висновку про протиправність
донарахування позивачу сум податку на
прибуток і податку на додану вартість,
та відповідно застосування штрафних
(фінансових) санкцій спірними
податковими повідомленнями-рішеннями.

В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України).

За таких обставин, виходячи з
системного аналізу положень
законодавства України та наданих
сторонами доказів, суд дійшов висновку
про необхідність на підставі ч. 2 ст. 11,
п. 1 ч. 2 ст. 162 Кодексу адміністративного
судочинства України визнання
протиправним і скасування спірних у
справі податкових повідомлень-рішень
від 26.06.2013р. № і № .

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України на користь позивача фактично
здійснені та документально
підтверджені судові витрати в розмірі
487, 20 грн.

Керуючись ст. 2, ст. 9, ст. 11, ст. ст. 69 - 71,
ст. 94, ст. ст. 158-163, ст. 167, ст. 186, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Приватного
підприємства «Будремсервіс-С»
задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
від 26 червня 2013 року № і № .

3. Присудити з Державного бюджету на
користь Приватному підприємству
«Будремсервіс-С» (місцезнаходження:
02002, м. Київ, вул. М. Раскової, буд. 17, офіс
203, ідентифікаційний код 31057942) 487
(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
судового збору.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими в ст.ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України відповідно.

Суддя
О.В. Дегтярьова