Справа № 2а-3196/10/0370
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 липня 2014 року Справа № 2а-3196/10/0370

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

суддів Смокович В.І., Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Шпура Б.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1
про стягнення середнього заробітку за
час затримки виконання рішення суду
про поновлення на роботі в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до Міністерства доходів і
зборів України, Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення суду про поновлення
на роботі в адміністративній справі за
позовом ОСОБА_1 до Міністерства доходів
і зборів України, Ягодинської митниці
Міндоходів про визнання протиправними
та скасування наказів, поновлення на
посаді та стягнення заробітної плати
за час вимушеного прогулу (том 2,
а.с.69-72).

Заява обґрунтована тим, що постановою
Волинського окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2010
року у даній справі адміністративний
позов задоволено повністю: визнано
протиправними та скасовано пункт 2
наказу Державної митної служби України
від 28 жовтня 2010 року №2042-к, пункти 2, 3, 4
наказу Ягодинської митниці від 29
жовтня 2010 року №751-к в частині
звільнення з митних органів ОСОБА_1,
поновлено позивача на посаді головного
інспектора сектору митного оформлення
№1 митного поста "Ягодин" Ягодинської
митниці з 29 жовтня 2010 року, стягнуто з
Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 5956,02 грн. Постанову суду
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за один місяць в
сумі 3048,96 грн. звернуто до негайного
виконання.

Проте постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2010
року в частині, допущеній до негайного
виконання, відповідачами добровільно
виконано не було.

Відповідачі затримали виконання
судового рішення і поновили позивача
на посаді лише наказом Державної
митної служби України від 17 жовтня 2012
року №2174-к "По особовому складу митних
органів" та наказом Ягодинської
митниці №910-к від 17 жовтня 2012 року.

Позивач на підставі статті 236 Кодексу
законів про працю України (КЗпП
України) просив стягнути з
відповідачів за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення суду
про поновлення на роботі за період з 01
січня 2011 року по 17 жовтня 2012 року.

Ухвалою Волинського окружного
адміністративного суду від 21 липня 2014
року допущено процесуальне
правонаступництво відповідачів у
даній справі: Державну митну службу
України на її правонаступника -
Міністерство доходів і зборів України,
Ягодинську митницю на її
правонаступника - Ягодинську митницю
Міндоходів (том 2, а.с.101).

Представник відповідача - Ягодинської
митниці Міндоходів - у письмовому
запереченні у задоволенні заяви про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі просив відмовити. З цього
приводу пояснив, що враховуючи
конституційно закріплений принцип
свободи вибору громадянами виду своєї
трудової діяльності та з метою
визначення свого бажання працювати
після прийняття судового рішення про
поновлення на посаді, необхідна
ініціатива поновленої особи з цього
питання перед працедавцем. Однак
позивач не звертався до Державної
митної служби України з питанням про
виконання судового рішення в частині
поновлення на службі в митних органах.
Представник відповідача просить у
задоволенні заяви про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення на роботі відмовити.
Також вважає, що позивач пропустив
тримісячний строк звернення до суду із
вказаною заявою про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання рішення суду про поновлення
на посаді (том 2, а.с.105-107).

В судовому засіданні позивач заяву про
стягнення середнього заробітку за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі підтримує з підстав, викладених
у ній, та просить стягнути середній
заробіток за час затримки виконання
судового рішення, і цей період
становить з 29 грудня 2010 року по 17 жовтня
2012 року. Суду додатково пояснив, що
звертався до керівництва Ягодинської
митниці про виконання рішення суду про
поновлення на посаді, допущеного до
негайного виконання, однак в його
виконанні було відмовлено. Також у
грудні 2012 року звертався до
Ягодинської митниці із заявою про
виплату середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду, яка
залишилася без задоволення.

У судовому засіданні представник
відповідача - Ягодинської митниці
Міндоходів - підтримує письмові
заперечення.

У судове засідання представник
відповідача Міністерства доходів і
зборів України не прибув. Відповідач
був у встановленому порядку
повідомлений про судовий розгляд заяви
позивача (том 2, а.с.104).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, суд приходить до
висновку, що заяву про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення на роботі слід
задовольнити з таких мотивів та
підстав.

Згідно із статтею 236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

Отже, питання про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
при затримці виконання судового
рішення про поновлення на роботі
підлягає розгляду в межах
адміністративної справи, у якій судом
прийнято постанову про поновлення на
роботі з вирішенням питання по суті
шляхом прийняття судового рішення у
формі ухвали.

Як слідує із матеріалів справи,
постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 21 квітня 2011
року та ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 02
липня 2014 року, адміністративний позов
задоволено повністю: визнано
протиправними та скасовано пункт 2
наказу Державної митної служби України
від 28 жовтня 2010 року №2042-к, пункти 2, 3, 4
наказу Ягодинської митниці від 29
жовтня 2010 року №751-к в частині
звільнення з митних органів ОСОБА_1,
поновлено позивача на посаді головного
інспектора сектору митного оформлення
№1 митного поста "Ягодин" Ягодинської
митниці з 29 жовтня 2010 року, стягнуто з
Ягодинської митниці на користь ОСОБА_1
середній заробіток за час вимушеного
прогулу у сумі 5956,02 грн. Постанову суду
в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді
та стягнення середнього заробітку за
час вимушеного прогулу за один місяць в
сумі 3048,96 грн. звернуто до негайного
виконання (том 1, а.с. 192-200, 266-274; том 2,
а.с.62-66).

04 січня 2011 року позивач отримав
виконавчі листи на виконання постанови
Волинського окружного
адміністративного суду від 29 грудня 2010
року (том 1, а.с.202), проте, як слідує із
пояснень позивача, вказані виконавчі
листи до органів державної виконавчої
служби для їх примусового виконання не
були пред'явлені. Позивач звертався до
керівництва Ягодинської митниці в
усному порядку, проте рішення суду, яке
підлягало негайному виконанню
виконане не було.

Лише наказом Державної митної служби
України від 17 жовтня 2012 року №2174-к "По
особовому складу митних органів" на
виконання постанови Волинського
окружного адміністративного суду від 29
грудня 2010 року було скасовано пункт 2
наказу Державної митної служби України
від 28 жовтня 2010 року №2042-к "По особовому
складу Ягодинської митниці" в частині
звільнення з митних органів 28 жовтня 2010
року ОСОБА_1, головного інспектора
сектору митного оформлення №1 відділу
митного оформлення №1 митного поста
"Ягодин" Ягодинської митниці та
поновлення його на посаді з 29 жовтня 2010
року (том 2, а.с.86). Згідно із наказом
Ягодинської митниці від 17 жовтня 2012
року №910-к зазначений наказ Державної
митної служби України оголошено
позивачу (том 2, а.с.86).

Із записів у трудовій книжці ОСОБА_1
слідує, що 17 жовтня 2012 року до трудової
книжки внесено запис №30 про визнання
недійсним запису №29 від 29 жовтня 2010
року та про поновлення позивача на
посаді головного інспектора сектору
митного оформлення №1 відділу митного
оформлення №1 митного поста "Ягодин"
Ягодинської митниці з 29 жовтня 2010 року
(том 2, а.с.83-85).

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що постанова Волинського
окружного адміністративного суду від 29
жовтня 2010 в частині поновлення ОСОБА_1
на посаді головного інспектора сектору
митного оформлення №1 відділу митного
оформлення №1 митного поста "Ягодин"
Ягодинської митниці з 29 жовтня 2010 року
добровільно виконана відповідачем
Державною митною службою України лише
17 жовтня 2012 року шляхом прийняття
наказу від 17 жовтня 2012 року №910-к "По
особовому складу митних органів", та
фактично оголошена ОСОБА_1 17 жовтня 2012
року, про що Ягодинською митницею
видано наказ від 17 жовтня 2012 року № 910-к.
За період з дня прийняття постанови
суду (з 29 грудня 2010 року) по день її
фактичного виконання (по 17 жовтня 2012
року) позивачу не оплачена заробітна
плата за час його вимушеного прогулу.

При вирішенні заяви про стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення на роботі суд враховує
таке.

Згідно із статтею 124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Як передбачено частиною другою статті
14 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України),
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Частиною першою статті 255 цього ж
Кодексу визначено, що постанова або
ухвала суду, яка набрала законної сили,
є обов'язковою для осіб, які беруть
участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 257 КАС
України судове рішення, яке набрало
законної сили або яке належить
виконати негайно, є підставою для його
виконання.

Відповідно до пункту 3 частини першої
статті 256 КАС України негайно
виконуються постанови суду про
поновлення на посаді у відносинах
публічної служби.

Крім того, згідно із частиною другою
статті 8 КАС України суд застосовує
принцип верховенства права з
урахуванням судової практики
Європейського Суду з прав людини.
Статтею 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини"
визначено, що суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права, а частиною
першою статті 1 цього ж Закону
визначено значення термінів: Конвенція
- Конвенція про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року і
протоколи до неї, згоду на
обов'язковість яких надано Верховною
Радою України; Суд - Європейський суд з
прав людини; практика Суду - практика
Європейського суду з прав людини та
Європейської комісії з прав людини.

У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009
року у справі "Юрій Миколайович Іванов
проти України" (заява № 40450/04)
Європейський суд з прав людини
зазначив, що від особи, яка домоглася
винесення остаточного судового
рішення проти держави, не можна
вимагати ініціювання окремого
провадження з його примусового
виконання. Відповідний державний
орган, який було належним чином
поінформовано про таке судове рішення,
повинен вжити всіх необхідних заходів
для його дотримання або передати його
іншому компетентному органу для
виконання. Заявникові не можна
дорікати за неподання до державної
виконавчої служби заяви чи виконавчого
листа для відкриття виконавчого
провадження. Право на суд, захищене
статтею 6, було б ілюзорним, якби
національна правова система Високої
Договірної Сторони дозволяла, щоб
остаточне, обов'язкове для виконання
судове рішення залишалося невиконаним
на шкоду будь-якій зі сторін.
Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок. Відповідно
необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення Конвенції. Саме на державу
покладено обов'язок дбати про те, щоб
остаточні рішення, винесені проти її
органів, установ чи підприємств, які
перебувають у державній власності або
контролюються державою, виконувалися
відповідно до зазначених вище вимог
Конвенції. Держава не може
виправдовувати нестачею коштів
невиконання судових рішень, винесених
проти неї або проти установ чи
підприємств, які перебувають в
державній власності або контролюються
державою. Держава несе
відповідальність за виконання
остаточних рішень, якщо чинники, які
затримують чи перешкоджають їх повному
й вчасному виконанню, перебувають у
межах контролю органів влади.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що на відповідачеві Державній митній
службі України лежав обов'язок негайно
виконати постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 29
грудня 2010 року у даній справі в частині
поновлення позивача на посаді
незалежно від того, чи звертався
позивач за примусовим виконанням
судового рішення до органів державної
виконавчої служби.

Відповідачам - і Державній митній
службі України, і Ягодинській митниці -
було відомо про судове рішення у даній
справі (розгляд справи здійснювався з
участю представників відповідачів).
Разом з тим, ними не вжито необхідних
заходів для виконання рішення суду, у
зв'язку з чим заперечення представника
відповідача щодо причин невиконання
судового рішення судом до уваги не
беруться.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 12
грудня 2012 року звернувся із заявою до
Ягодинської митниці з вимогою
виплатити середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 01 січня 2011 року по
18 жовтня 2012 року у зв'язку із
несвоєчасним виконанням рішення суду
про поновлення на роботі від 29 грудня
2010 року (том 2 а.с.89). Разом з тим, листом
Ягодинської митниці від 15 січня 2013 року
№ 1/53-77-Х-45-4/25 у задоволенні такої заяви
ОСОБА_1 було відмовлено (том 2, а.с.90), що
зумовило його звернення 05 лютого 2013
року до суду із заявою про стягнення з
Ягодинської митниці середнього
заробітку за час затримки виконання
судового рішення. В свою чергу, з
виданої позивачу довідки від 24 грудня
2012 року № 4/45-1204 вбачається, що йому
виплачено компенсацію у розмірі 3 316,72
грн. за невикористану відпустку за
період з 30 жовтня 2010 по 29 жовтня 2011 року
(45 календарних днів) та з 30 жовтня 2011
року по 18 жовтня 2012 року (43 календарних
дні) та оплачено 1 робочий день (том 2,
а.с.88). Із оглянутої у судовому
засіданні трудової книжки ОСОБА_1,
окремі аркуші якої долучено до
матеріалів справи (том 2, а.с.83-84)
вбачається, що позивач у період з 29
грудня 2010 року по 17 жовтня 2012 року не
працював та не отримував допомогу як
безробітний.

На думку суду, виходячи із встановлених
обставин справи, на підставі статті 236
КЗпП України на користь позивача слід
стягнути середній заробіток за час
вимушеного прогулу при затримці
виконання рішення про поновлення на
роботі за період з 29 грудня 2010 року по 17
жовтня 2012 року, що становить 363 робочих
дні, з яких: 3 робочих дні (29-31 грудня) у
2010 році, з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011
року - 205 робочих днів (всього у році 250
робочих днів, за 45 днів виплачено
компенсацію за невикористану
відпустку), з 01 січня 2012 року по 17 жовтня
2012 року - 155 робочих днів (198 робочих днів
всього, за 43 дні невикористаної
відпустки позивач отримав
компенсацію). При розрахунку розміру
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу при затримці виконання рішення
про поновлення на роботі слід виходити
із кількості робочих днів, зазначених у
листах Міністерства праці України від
25 серпня 2010 року №9111/0/14-10/13 "Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2011 рік", листах Міністерства
соціальної політики України від 23
серпня 2011 року №8515/0/14-11/13 "Про
розрахунок норми тривалості робочого
часу на 2012 рік", а також з розміру
середньоденного заробітку 168,82 грн.,
визначеного довідкою Ягодинської
митниці від 15 січня 2013 року №4/45-8 (том 2,
а.с.91).

Таким чином, за період з 29 грудня 2010
року по 17 жовтня 2012 року середній
заробіток за час вимушеного прогулу
при затримці виконання рішення про
поновлення позивача на роботі буде
становити 61281,66 грн. (363 робочих дні х 168,82
грн.), який підлягає до стягнення з
Ягодинської митниці Міндоходів на
користь позивача.

Керуючись частинами третьою, п'ятою,
сьомою статті 160, статтею 165 КАС України,
на підставі статті 236 Кодексу законів
про працю України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Стягнути з Ягодинської митниці
Міндоходів (44350 Волинська область,
Любомльський район, село Римачі,
ідентифікаційний код 38592872) на користь
ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) середній заробіток за час
затримки виконання рішення про
поновлення на роботі в розмірі 61281,66
грн. (шістдесят одна тисяча двісті
вісімдесят одна грн. 66 коп.).

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на ухвалу
подається протягом п'яти днів з дня
отримання копії ухвали, яка буде
складена у повному обсязі 30 липня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Головуючий суддя
Ж.В. Каленюк

Судді
В.І. Смокович

Ю.Ю. Сорока