Справа № 621/2461/14-а
Суддя: Овдієнко В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

іменем України

10 вересня 2014 року
м.
Зміїв

Зміївський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Іванової О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ВДАІ Орджонікідзевського
РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській
області Сорочана Володимира
Анатолійовича про скасування
постанови у справі про адміністративне
правопорушення,

в с т а н о в и в:

28.08.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом про
скасування постанови інспектора ВДАІ
Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області Сорочана
В.А. серії ПС1 №649295 від 25.08.2014 року у
справі про адміністративне
правопорушення, передбачене за ч. 2 ст.
122 КУпАП, про накладення
адміністративного стягнення у виді
штрафу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що 25.08.2014 року інспектором
ВДАІ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області Сорочан
В.А. на нього було накладено
адміністративне стягнення у виді
штрафу в розмірі 500 грн. за порушення,
передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

З постанови вбачається, що 25.08.2014
року приблизно о 10 годині ранку він
рухався на автомобілі марки ГАЗ-24,
реєстраційний номер НОМЕР_1, по
кільцевій м. Харкова. Його зупинив
інспектор ВДАІ капітан міліції
Сорочан В.А. посилаючись на те, що він
їхав в лівій смузі, а права смуга була
вільною, адміністративне
правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122
КУпАП.

Однак, правила дорожнього руху
він не порушував, та пояснював, що йому
через 150 м треба повертати ліворуч,
ніяких забороняючих знаків розмітки
смуг і забороняючих знаків немає.

Вважав, що інспектором ДАІ не
доведено жодним чином факт його
правопорушення та не зазначені докази,
що підтверджують його винність у
вказаному правопорушенні, а складена
інспектором ДАІ постанова про
накладення адміністративного
стягнення не відповідає встановленим
вимогам, складена на підставі даних,
які нічим не підтверджено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання
не з'явився, подав заяву, в якій просив
розглянути справу за його відсутністю,
на позовних вимогах наполягав.

Відповідач інспектор ВДАІ
Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області Сорочан
В.А., який належним чином повідомлений
про час і місце розгляду справи, в
судове засідання не з'явився,
заперечень проти позовної заяви не
надав, заяв про відкладення розгляду
справи не подавав.

У відповідністю з ч. 4 ст. 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача -
суб'єкта владних повноважень, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду без поважних
причин або без повідомлення ним про
причини неприбуття, розгляд справи не
відкладається і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Оскільки відповідач - суб'єкт
владних повноважень, належним чином
повідомлений про дату, час і місце
судового розгляду, не прибув в судове
засідання без повідомлення ним про
причини неприбуття, суд визнав
необхідним розглядати справу за його
відсутністю та вирішити справу на
підставі наявних у ній доказів.

Оскільки судовий розгляд справи
здійснювався за відсутністю осіб, які
беруть участь у справі, відповідно до
вимог ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Дослідивши надані докази,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, суд дійшов наступного:

Постановою інспектора ВДАІ
Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області Сорочана
В.А. від 25.08.2014 року серії ПС1 №649295 на
ОСОБА_1 накладено адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 500
грн. за вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення,
яке виявилося в тому, що 25.08.2014 року о 09
годині 20 хвилини ОСОБА_1 на автомобілі
ГАЗ-2410, державний номер НОМЕР_1 рухався
по проспекту Московському, 208 м. Харкова
по кільцевій дорозі в крайній лівій
смузі при вільній правій, чим порушив п.
11.5 Правил дорожнього руху України. (а. с.
6).

З копії протоколу про
адміністративне правопорушення від
25.08.2014 року вбачається, що 25.08.2014 року о
09 годині 20 хвилини ОСОБА_1 на автомобілі
ГАЗ-2410, державний номер НОМЕР_1, рухався
по проспекту Московському, 208 м. Харкова
по кільцевій дорозі в крайній лівій
смузі при вільній правій, чим порушив п.
11.5 Правил дорожнього руху України.

У письмовому поясненні ОСОБА_1
зазначив, що з інспектором ДАІ він не
згоден, рухався по вільній лівій смузі,
тому що треба було повернути ліворуч.
(а. с. 7).

Відповідно до ст. 251 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, доказами в справі про
адміністративне правопорушення є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

У відповідності до ст. 252 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, орган (посадова особа)
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
дослідженні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом і
правосвідомістю.

У відповідністю з ч. ч. 1, 3 ст. 254
Кодексу України про адміністративні
правопорушення, про вчинення
адміністративного правопорушення
складається протокол уповноваженими
на те посадовою особою або
представником громадської організації
чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у
випадках, передбачених ст. 258 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 256 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, у протоколі про
адміністративне правопорушення
зазначаються: дата і місце його
складення, посада, прізвище, ім'я, по
батькові особи, яка склала протокол;
відомості про особу, яка притягається
до адміністративної відповідальності
(у разі її виявлення); місце, час
вчинення і суть адміністративного
правопорушення; нормативний акт, який
передбачає відповідальність за дане
правопорушення; прізвища, адреси
свідків і потерпілих, якщо вони є;
пояснення особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
інші відомості, необхідні для
вирішенню справи. Якщо правопорушенням
заподіяно матеріальну шкоду, про це
також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його
склала, і особою, яка притягається до
адміністративної відповідальності;
при наявності свідків і потерпілих
протокол може бути підписано також і
цими особами. У разі відмови особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, від підписання
протоколу, в ньому робиться запис про
це. Особа, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
має право подати пояснення і
зауваження щодо змісту протоколу, які
додаються до протоколу, а також
викласти мотиви своєї відмови від його
підписання. При складанні протоколу
особі, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
роз'яснюються його права і обов'язки,
передбачені статтею 268 цього Кодексу,
про що робиться відмітка у протоколі.

У відповідності до ст. 268 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, особа, яка
притягається до адміністративної
відповідальності, має право:
знайомитися з матеріалами справи,
давати пояснення, подавати докази,
заявляти клопотання; при розгляді
справи користуватися юридичною
допомогою адвоката, іншого фахівця у
галузі права, який за законом має право
на надання правової допомоги особисто
чи за дорученням юридичної особи,
виступати рідною мовою і користуватися
послугами перекладача, якщо не володіє
мовою, якою ведеться провадження;
оскаржити постанову по справі. Справа
про адміністративне правопорушення
розглядається в присутності особи, яка
притягається до адміністративної
відповідальності. Під час відсутності
цієї особи справу може бути розглянуто
лише у випадках, коли є дані про
своєчасне її сповіщення про місце і час
розгляду справи і якщо від неї не
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.

Згідно ст. 280 Кодексу України про
адміністративні правопорушення
посадова особа при розгляді справи про
адміністративне правопорушення
зобов'язана з'ясувати наступні
обставини: чи було вчинено
адміністративне правопорушення, чи
винна дана особа в його вчиненні, чи
підлягає вона адміністративній
відповідальності, чи є обставини, що
пом'якшують і обтяжують
відповідальність, чи заподіяно майнову
шкоду, чи є підстави для передачі
матеріалів про адміністративне
правопорушення на розгляд громадської
організації, трудового колективу, а
також з'ясувати інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 2 КАС
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевогосамоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 11.5 Правил
дорожнього руху на дорогах, які мають
дві і більше смуги для руху в одному
напрямку, виїзд на крайню ліву смугу
для руху в цьому ж напрямку
дозволяється, якщо праві зайняті, а
також для повороту ліворуч, розвороту
або для зупинки чи стоянки на лівому
боці дороги з одностороннім рухом у
населених пунктах, коли це не
суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 Кодексу
про адміністративні правопорушення
України порушення водіями
транспортних засобів правил
розташування транспортних засобів на
проїзній частині.

Відповідачем не надано будь-яких
заперечень проти позовної заяви, не
надано доказів, що спростовують доводи
позивача щодо відсутності в його діях
порушення Правил дорожнього руху,
відповідно і незаконності винесеної у
відношенні нього постанови про
накладення адміністративного
стягнення.

Позивач ОСОБА_1 у позовній заяві
стверджував, що він Правила дорожнього
руху не порушував, оскільки зайняв ліву
смугу для повороту ліворуч, що
відповідає вимогам п. 11.5 Правил
дорожнього руху.

Будь-які докази, які б спростували
зазначені твердження позивача не
зазначені у протоколі та постанові по
справі про адміністративне
правопорушення, а також не надані
відповідачем і під час розгляду справи
в суді, незважаючи на покладений на
нього ч. 2 ст. 71 КАС України обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення.

Таким чином, суть
адміністративного правопорушення, яка
викладена відповідачем у протоколі та
постанові про адміністративне
правопорушення від 25.08.2014 року, не
ґрунтується на фактичних даних, а
ґрунтується на припущенні відповідача
про вчинення позивачем правопорушення,
що суперечить вимогам ст. ст. 251, 252, 280
Кодексу України про адміністративні
правопорушення і є підставою для
визнання постанови про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 необґрунтованою та
незаконною, такою, що прийнята без
урахування усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення.

Підставами для визнання акта
недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та (або)
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт.

Обов'язковою умовою визнання акта
недійсним є також порушення у зв'язку з
прийняттям відповідного акта прав та
охоронюваних законом інтересів
громадян, підприємств та організацій.

Оскаржена позивачем постанова не
відповідає вимогам чинного
законодавства та порушує права та
охоронювані законом інтереси позивача,
через що позовні вимоги про скасування
цієї постанови є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 2, 9, ч. 1 ст. 41, 70, 71, ч. 4 ст.
128, 158-163, 167, 171-2 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1
задовольнити.

Скасувати постанову інспектора
ВДАІ Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області Сорочана
Володимира Анатолійовича від 25.08.2014
року серії ПС1 №649295 про накладання на
ОСОБА_1 адміністративного стягнення у
виді штрафу в розмірі 500 грн. за
вчинення правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий: