Справа № 804/3454/14
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2014 рокусправа № 804/3454/14

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Семененка Я.В.

суддів:
Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового
засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську
апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Дніпропластмас"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 року у справі № 804/3454/14 за
позовом публічного акціонерного
товариства "Дніпропластмас" до
управління Пенсійного фонду України в
Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про скасування розрахунків, -

в с т а н о в и В :

Публічне акціонерне товариство
"Дніпропластмас" звернулося до суду з
позовом, в якому просило скасувати
Розрахунок управління Пенсійного
фонду України в Баглійському районі м.
Дніпродзержинська фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій гр.ОСОБА_1 на
2014 рік. Неправомірність оскарженого
розрахунку позивач пов'язував з
наступним:

1. управління Пенсійного фонду України
в Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області безпідставно та незаконно
врахувало при обчисленні сум, які
належать до відшкодування Публічним
акціонерним товариством
«Дніпропластмас», стаж роботи
працівника ОСОБА_1 за період до 11.03.1994
року, тобто стаж роботи працівника за
період, коли ще не існувало постанови
Кабінету Міністрів України про
затвердження Списків № 1 та № 2. Це
призвело до незаконного завищення
грошових сум, які підлягають
відшкодуванню підприємством
Пенсійному фонду України та порушило
права підприємства.

2. управління Пенсійного фонду України
в Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області безпідставно направило
підприємству Розрахунок із
щомісячними сумами за весь 2014 рік,
оскільки відшкодуванню підлягають
лише фактичні витрати, що має
підтверджуватися відповідними
розрахунковими документами. Тобто,
відповідачем направлено Розрахунок
витрат, які ще фактично понесені не
були.

3. публічне акціонерне товариство
"Дніпропластмас" не є правонаступником
обов'язків закритого акціонерного
товариства "Дніпропластмас" по
відшкодуванню витрат на виплату пенсії
перед органами Пенсійного фонду, що
прямо передбачено Статутом.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 16
квітня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову публічного
акціонерного товариства
"Дніпропластмас" відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції, ПАТ "Дніпропластмас" подало
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на недоведеність судом обставин
справи, порушення та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права, просило
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позов в повному
обсязі. Апеляційна скарга фактично
обгрунтована доводами, які викладені у
позові.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, суд апеляційної
інстанції дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 працював на ЗАТ завод
"Дніпропластмас" з 09.03.1993 року та
отримав за цей період пільговий стаж по
Списку №1, з 24.01.2010 року йому призначено
пенсію відповідно до п. «а» ст.13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення».

На виконання вимог Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками та застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування до
Пенсійного фонду України, затвердженої
постановою Правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 № 21-1, зареєстрованої
в Міністерстві юстиції України 16.01.2004р.
за №64/8663, управлінням Пенсійного фонду
України в Баглійському районі
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області було направлено позивачу
розрахунок фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до ч. 2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до п. "а" ст. 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" за 2014 року для
відшкодування суми, що покривають
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, здійснені УПФУ громадянину
ОСОБА_1.

Вказаний Розрахунок, відповідно до п.6.8
Інструкції, породжує у підприємства
обов'язок сплатити Фонду визначені
суми фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, у свою
чергу, несплата у встановлений строк
фактичних витрат, породжує у Фонду
право на стягнення таких сум. Оскільки,
оскаржений Розрахунок породжує певні
права та обов'язки у сторін цих
взаємовідносин, його невиконання має
певні юридичні наслідки, колегія
суддів вважає, що виниклий між
сторонами спір щодо правомірності та
обґрунтованості оскарженого
Розрахунку, може бути предметом
судового розгляду.

За наслідками перегляду судового
рішення колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
безпідставності доводів позивача про
необґрунтованість включення до
пільгового стажу періоду роботи до
11.03.1994р., тобто до прийняття постанови
Кабінету Міністрів України про
затвердження Списків № 1 та № 2.

Як вбачається з позову, таку позицію
позивач обґрунтовував наступним.

Згідно абзацу 5 п.2 Прикінцевих положень
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» підприємства з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списками №1 та №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України.

Оскільки, в Україні такі Списки №1 та №2
професій та посад вперше були
затверджені постановою КМУ №162 від
11.03.1994р., то позивач вважає, що пільговий
стаж, для цілей вирішення питання щодо
обов'язку підприємства відшкодовувати
фактичні витрати, має враховуватися
лише після цієї дати.

Вказуючи на безпідставність таких
доводів позивача суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що ст..100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено право на
пільгове пенсійне забезпечення осіб,
які працювали до введення в дію цього
Закону (до 01.01.1992 року) на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах: а)
особам, які мають на день введення в дію
цього Закону повний стаж на зазначених
роботах, що давав право на пенсію на
пільгових умовах, пенсії в розмірах,
передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до етапі 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13 -14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

При цьому відповідно до п. 8 Порядку
застосування Списків № 1 і № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року № 383, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 01.12.2005
року за № 1451/11731, застосовуються Списки,
затверджені постановою Ради Міністрів
СРСР N 1173 від 22.08.1956 року.

Таким чином, для визначення права на
пенсію за віком на пільгових умовах
мають застосовуватися ті Списки, які
діяли на час роботи особи.

Правильними є і висновки суду першої
інстанції щодо безпідставності
доводів позивача про неправомірність
направлення Розрахунку за увесь період
2014 року.

Так, порядок направлення платникам
Розрахунків для відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій визначено
Інструкцією «Про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України», затвердженої постановою
Правління Пенсійного фонду України від
19.12.2003р. №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за №64/8663.

Відповідно до п.6.4 Інструкції, розмір
сум до відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Згідно із п. 6.5 Інструкції №21-1,
розрахунки складаються на підставі
відомостей відділів з призначення
пенсій органів Пенсійного фонду
України, які подаються згідно з
додатком 8 та додатком 8а до 1 січня
поточного року та протягом 10 днів з дня
прийняття рішення про призначення
нової пенсії.

Відповідно до п.6.8 Інструкції №21-1,
підприємства щомісячно до 25-го числа
вносять до Пенсійного фонду зазначену
в повідомленні місячну суму фактичних
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Отже, вказаними нормами права
визначено як обов'язок Фонду
направляти розрахунки на поточний рік
до 20 січня так і обов'язок підприємства
щомісячно до 25-го числа сплатити
визначені у Розрахунки суми щомісячних
фактичних витрат. При цьому, вказаною
Інструкцією не передбачено того, що
такі Розрахунки мають направлятися
підприємству щомісячно, лише після
фактичної виплати пенсії, на чому
наполягав позивач.

Крім цього, суд першої інстанції надав
належну правову оцінку і доводам
відповідача про те, що ПАТ
«Дніпропластмас» на є
правонаступником ЗАТ
«Дніпропластмас».

Так, згідно п. 1.2 розділу 1 Статуту
публічного акціонерного товариства
«Дніпропластмас», в редакції від 08.09.2011
p., найменування закритого акціонерного
товариства завод «Дніпропластмас»
змінено на публічне акціонерне
товариство «Дніпропластмас»
відповідно до вимог Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
p. №514-VI.

Відповідно до п. 1.3 розділу 1
зазначеного Статуту, публічне
акціонерне товариство
«Дніпропластмас» є правонаступником
за усіма правами та обов'язками
закритого акціонерного товариства
завод «Дніпропластмас», створеного
згідно рішення установчих зборів
(протокол № 1 від 09.06.1994 р.), шляхом
перетворення орендного підприємства
завод "Дніпропластмас" у закрите
акціонерне товариство завод
«Дніпропластмас», за винятком
зобов'язань перед органами Пенсійного
фонду України щодо відшкодування
витрат на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах.

Також, п.п. 1.3.1 розділу 1 Статуту
публічного акціонерного товариства
«Дніпропластмас», в редакції від 08.09.2011
р., передбачено, що публічне акціонерне
товариство «Дніпропластмас» не є
правонаступником закритого
акціонерного товариства завод
«Дніпропластмас» та його
правопопередників по зобов'язанням (в
тому числі, на підставі судових рішень)
по внесенню до Пенсійного фонду плати,
що покриває фактичні витрати на
виплату і доставку пенсій особам, які
були зайняті на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, та особам, які були
зайняті на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників.

Суд першої інстанції обгрунтовано
виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст.
104 Цивільного кодексу України,
перетворення юридичної особи є
результатом припинення однієї
юридичної особи, та переходу всього її
майна, прав та обов'язків іншій
юридичній особі - правонаступнику.

Статтею 108 Цивільного кодексу України
передбачено, що перетворенням
юридичної особи є зміна її
організаційно-правової форми. У разі
перетворення до нової юридичної особи
переходять усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи.

Отже, перетворення юридичної особи є
припиненням діяльності даної
юридичної особи, після чого усе її
майно, права та обов'язки переходять до
новоствореної юридичної особи.

Враховуючи викладені норми права, суд
першої інстанції правильно вказав на
те, що чинним законодавством України не
передбачена можливість часткового
(вибіркового) переходу до нової
юридичної особи прав та обов'язків
юридичної особи, припиненої шляхом
перетворення.

Також, у разі припинення діяльності
однієї юридичної особи, внаслідок
перетворення юридичної особи, та
створення нової юридичної особи, до
якої переходить усе майно, усі права та
обов'язки попередньої юридичної особи,
змінюється й код ЄДРПОУ попередньої
юридичної особи.

Встановлені обставини справи, які не
заперечував представник позивача,
свідчать про те, що код ЄДРПОУ
відповідача після зміни його
найменування з закритого акціонерного
товариства завод «Дніпропластмас» на
публічне акціонерне товариство
«Дніпропластмас» не змінився.

Зазначене свідчить про те, що в даному
випадку перетворення юридичної особи
фактично не відбулося. Зміна ж
найменування підприємства, на
виконання вимог закону, не є
перетворенням у розумінні норм
Цивільного кодексу України.

Так, згідно п. 5 розділу XVII «Прикінцеві
та перехідні положення» Закону України
«Про акціонерні товариства» від 17.09.2008
р. № 514-УІ, приведення діяльності у
відповідність із нормами цього Закону,
статутів та внутрішніх положень
акціонерних товариств, створених до
набрання чинності цим Законом, у тому
числі зміна найменування акціонерних
товариств з відкритого або закритого
на публічне або приватне, не є
перетворенням та не потребує
застосування процедури припинення.

Отже, зміни внесені у статут
відповідача щодо часткового переходу
його обов'язків від закритого
акціонерного товариства завод
«Дніпропластмас» на публічне
акціонерне товариство
«Дніпропластмас», у зв'язку зі зміною
його найменування, суперечать вимогам
Цивільного кодексу України та нормам
Закону України "Про акціонерні
товариства".

Таким чином, при вирішенні спору суд
правильно виходив з положень
законодавства України, яке діяло на час
виникнення спірних правовідносин,
відповідно до яких, приведення статуту
закритого акціонерного товариства
завод «Дніпропластмас» у
відповідність із нормами Закону
України «Про акціонерні товариства» в
частині зміни найменування закритого
акціонерного товариства завод
«Дніпропластмас» на публічне
акціонерне товариство
«Дніпропластмас», не є перетворенням
підприємства, не потребує застосування
процедури припинення та визначення
правонаступника підприємства.

З огляду на викладені обставини справи,
суд апеляційної інстанції дійшов
висновку про те, що судом першої
інстанції в достатньому обсязі
з'ясовано обставини справи та ухвалено
законне і обґрунтоване рішення, у
зв'язку з чим підстав для його
скасування, в межах доводів
апеляційних скарг, не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.1 ст.198, ст. 200, 205, 206 КАС України, суд-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Дніпропластмас" залишити без
задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 квітня 2014
року у справі № 804/3454/14 - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили після її
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку, передбаченому ст..212
КАС України.

(Повний текст ухвали виготовлено
12.09.2014р.)

Головуючий:
Я.В. Семененко

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
І.Ю. Добродняк