Справа № 815/4211/14
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4211/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

Розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування Наказу
№53 "СК" від 22 травня 2014р. "Про скасування
реєстрації декларації", -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Одеського
окружного адміністративного суду з
позовом, у якому, з урахуванням
уточнень (від 13.08.2014р. б/н), просить суд
скасувати Наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №53 «СК» від 22 травня
2014р. «Про скасування реєстрації
декларації».

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
Свідоцтва про право на спадщину за
заповітом від 09.10.2008року ОСОБА_1 отримав
у власність спадкове майно, що
складається із 17/1000 частин дачних
будівель під літ.5, розташованих за
адресою: АДРЕСА_1 та в цілому
складається з одного черепашняного
садового будинку під літ. «В»,
загальною площею 44,5кв.м., розташованих
на земельній ділянці площею 188кв.м., у
зв'язку з чим, та будучи членом ДБК
«Металург» у 2011р. ОСОБА_1 вирішено
побудувати новий садовий будинок, що
стало підставою для направлення на
адресу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Повідомлення про
початок виконання будівельних робіт за
адресою: АДРЕСА_1, яке було
зареєстровано 20.10.2011року серія ОД
№6. У подальшому після проведення
будівельних робіт, та отримання усіх
передбачених чинним законодавством
дозволів, введення в експлуатацію
приміщення та отримання Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації
серії ОД №1 від 27.04.2012року, ОСОБА_1
отримав Свідоцтво про право власності
на дачні будівлі серії САЕ №670816 від
06.09.2012року, видане Виконавчим комітетом
Одеської міської ради, відповідно до
якого йому належить об'єкт,
розташований за адресою: АДРЕСА_1 А.
Також, позивач стверджує, що
Повідомлення про початок виконання
будівельних робіт від 20.10.2011року серія
ОД №6 та Декларація про
готовність об'єкта до експлуатації
серії ОД №1 від 27.04.2012року ОСОБА_1
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області надано на виконання
вимог Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011р. №461, дані
яких Інспекцією було перевірено, та
зареєстровано.

Відповідач - Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області з позовними вимогами
не погоджується та вважає їх
необґрунтованими з підстав, викладених
у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 05.08.2014р.
б/н), наголошуючи, зокрема, на
правомірності винесення оскаржуваного
позивачем Наказу №53 «СК» від 22.05.2014р.
«Про скасування реєстрації
декларації», оскільки його складено у
зв'язку з виявленням недостовірних
даних зазначених у Повідомленні про
початок виконання будівельних робіт
від 20.10.2011р. №ОД 6 та Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
зареєстрованої за №ОД 1 від
27.04.2012р., у зв'язку з чим розташований за
адресою: АДРЕСА_1 об'єкт є самочинним
будівництвом, оскільки договір про
право забудови від 08.02.1939р., вказаний у
вищевказаних Повідомленні та
Декларації в якості документа, що
посвідчує право власності чи
користування земельною ділянкою,
жодним чином не підтверджує те, що
земельна ділянка, на якій було
здійснено будівельні роботи,
відводилася для цієї мети.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від
позивача - ОСОБА_1 до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за його
відсутності, судом ухвалено рішення
щодо розгляду даної адміністративної
справи в порядку письмового
провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС
України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, 19.03.2014р. головним
державним інспектором інспекційного
відділу №1 інспекційного управління в
м.Одеса Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Лисим С.О., у
присутності ОСОБА_1, відповідно до ст.41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553, на
підставі Наказу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №176 від 30.01.2013р. та
звернення громадянина ОСОБА_5 від
04.03.2014р., проведено позапланову
перевірку щодо дотримання вимог
чинного законодавства при будівництві
об'єкта, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1.

За наслідками вказаної перевірки
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області складено Акт від
19.03.2014р. «Перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил», у якому
встановлено, що замовником будівництва
є ОСОБА_1, який відповідно до Порядку до
порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011р. №461 подав
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Повідомлення про
початок виконання будівельних робіт
від 20.10.2011р. №ОД 6, та Декларацію
про готовність об'єкта до експлуатації,
яка зареєстрована за №ОД 1 від
27.04.2012р. При цьому, перевірко з виїздом
на місце 19.03.2014р. встановлено, що об'єкт
експлуатується на підставі
зареєстрованої Декларації, у якій в
п.11-1 «Інформація про документ, що
посвідчує право власності чи
користування земельної ділянкою або
договір суперфіцію» замовник - ОСОБА_1
вказав, що земельна ділянка
використовується на підставі договору
на право забудови від 08.02.1939р., площа
200,4кв.м., Відділ комунального
господарства Одеської міської ради,
згідно якого власником земельної
ділянки являється дачно-будівельний
кооператив «Металург». Відповідно до
ч.4 ст.26 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» право на
забудову земельної ділянки
реалізується її власником або
користувачем за умови використання
земельної ділянки відповідно до вимог
містобудівної документації. У зв»язку
з тим, що власником земельної ділянки
являється дачно-будівельний
кооператив «Металург», а не замовник
будівництва - ОСОБА_1, фахівцем
контролюючого органу встановлено факт
наведення в Повідомленні про початок
виконання будівельних робіт від
20.10.2011р. №ОД 6, та Декларації про
готовність об'єкта до експлуатації №ОД
1 від 27.04.2012р., недостовірних даних,
з урахуванням чого встановлено
порушення ОСОБА_1 вимог ч.10 ст.39 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

На підставі складеного Акта перевірки
від 19.03.2014р. головним державним
інспектором інспекційного відділу №1
інспекційного управління в м.Одеса
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області Лисим С.О., у
присутності ОСОБА_1, відповідно до ст.41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та Порядку
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011р. №553,
ОСОБА_1 видано Припис №172 від 19.03.2014р.
«Про усунення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил», яким
вимагалось до 19.06.2014р. усунути
порушення виявлені під час проведення
позапланової перевірки щодо
дотримання вимог чинного
законодавства при будівництві об'єкта,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Судом також встановлено та вбачається
з наявних у матеріалах справи
документів, що Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області 22.05.2014р. відповідно до
ст.39-1 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п.6 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011р. №466, п.29
Порядку до порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13.04.2011р.
№461, винесено Наказ №53 «СК» «Про
скасування реєстрації декларації»,
яким скасовано реєстрацію Декларації
від 27.04.2014р. №ОД 1 про готовність
до експлуатації об'єкта «Будівництво
дачного будинку», замовник - ОСОБА_1, а
також скасовано реєстрацію
Повідомлення про початок виконання
будівельних робіт «Будівництво
дачного будинку» від 20.10.2011р. №ОД
6, замовник будівництва - ОСОБА_1

Не погодившись із означеним Наказом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №53 «СК» від 22.05.2014р.
«Про скасування реєстрації
декларації», позивач - ОСОБА_1 звернувся
до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою про його скасування.

Так, на думку суду, оскаржуваний
позивачем Наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №53 «СК» від 22.05.2014р.
«Про скасування реєстрації
декларації», винесено контролюючим
органом неправомірно, безпідставно та
у порушення положень чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Правові та організаційні засади
містобудівної діяльності врегульовано
положеннями Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17 лютого 2011 року №3038-VI , відповідно
до ч.ч.1-3 ст.41 якого державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Орган
державного архітектурно-будівельного
контролю розглядає відповідно до
закону справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності.

Згідно зі ст.10 Закону України «Про
архітектурну діяльність» для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд. Державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд здійснює центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю.

Пунктом 1 частини 1 статті 34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
замовник має право виконувати
будівельні роботи після направлення
замовником повідомлення про початок
виконання будівельних робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
або її територіальному органу за
місцезнаходженням об'єкта будівництва
- щодо об'єктів, будівництво яких
здійснюється на підставі будівельного
паспорта, які не потребують реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт або отримання
дозволу на виконання будівельних робіт
згідно з переліком об'єктів
будівництва, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Форма повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт та порядок його подання
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Таким чином, судом встановлено, що
позивачем - ОСОБА_1, відповідно до ст.34
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», до
Інспекції ДАБК в Одеській області було
надано Повідомлення про початок
виконання будівельних робіт, яким
контролюючий орган повідомлено про
будівництво дачного будинку та
господарських споруд, за адресою:
АДРЕСА_1. За результатами розгляду
означеного Повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
Інспекцією ДАБК в Одеській області
20.10.2011р. проведено його реєстрацію за
№ОД 6.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації відповідною
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Процедуру прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів
визначено Порядком прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011р. №461 (зі змінами та
доповненнями) відповідно до п.2 якого
прийняття в експлуатацію об'єктів, що
належать до I - III категорії складності,
та об'єктів, будівництво яких здійснено
на підставі будівельного паспорта,
проводиться шляхом реєстрації
Державною архітектурно-будівельною
інспекцією та її територіальними
органами поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Згідно з п.11 означеного Порядку датою
прийняття в експлуатацію об'єкта є дата
реєстрації декларації або видачі
сертифіката.

Судом з'ясовано, що у зв'язку із
закінченням будівництва дачного
будинку та господарських споруд, за
адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1 було подано до
Інспекції ДАБК в Одеській області
Декларацію про готовність об'єкта до
експлуатації, за результатами розгляду
якої, контролюючим органом 27.04.2012р.
проведено її реєстрацію за №ОД 1.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, судом встановлено, що
дачний будинок та господарські
споруди, розташовані за адресою:
АДРЕСА_1 прийнято в експлуатацію
27.04.2012р., оскільки саме цією датою
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області здійснено реєстрацію
Декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

Відповідно до ч.2 ст.39-1 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" у разі виявлення
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
факту подання недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту або будівельного паспорта,
реєстрація такого повідомлення або
декларації підлягає скасуванню
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Про скасування
повідомлення або декларації замовник
письмово повідомляється протягом
трьох робочих днів з дня скасування.

Зокрема, судом встановлено, що
підставою для винесення Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області
оскаржуваного позивачем - ОСОБА_1
Наказу №53 «СК» від 22 травня 2014р. «Про
скасування реєстрації декларації»,
слугував встановлений фахівцем
контролюючого органу в ході проведення
перевірки факт наведення ОСОБА_1 у
Повідомленні про початок виконання
будівельних робіт від 20.10.2011р. №ОД
6, та Декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, котра
зареєстрована за №ОД 1 від
27.04.2012р., недостовірних даних, а саме те,
що земельна ділянка використовується
ОСОБА_1 на підставі договору на право
забудови від 08.02.1939р., площа 200,4кв.м.,
Відділ комунального господарства
Одеської міської ради, згідно якого
власником земельної ділянки є
дачно-будівельний кооператив
«Металург».

Між тим, як з'ясовано судом та
вбачається з наявного у матеріалах
справи Свідоцтва про право власності
від 29.10.2004р. №2991, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради на
підставі Довідки Дачно-будівельного
кооперативу «Металург» від 25.10.2004р. №21,
Розпорядження Приморської районної
адміністрації Одеської міської ради
від 13.09.2004р. №2991, ОСОБА_7 на праві
спільної часткової власності належить
об'єкт нерухомості, розташований за
адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до Довідки
Дачно-будівельного кооперативу
«Металерг» від 19.05.1999р. №14, за підписом
голови правління ОСОБА_8, та бухгалтера
ОСОБА_9, ОСОБА_10 є членом ДБК «Металург»,
та у її користуванні знаходиться
земельна ділянка площею 188кв.м., на якій
розташовані: часина житлового будинку
літ. «В», площею 40,7кв.м., туалет, душ.

Судом встановлено, що 09.10.2008р. державним
нотаріусом третьої Одеської державної
нотаріальної контори ОСОБА_11
посвідчено, що на підставі заповіту,
посвідченого третьою Одеською
державною нотаріальною конторою
02.06.2004року за реєстром №4-945,
спадкоємцем спадкового майна
зазначеного в заповіті ОСОБА_7, яка
померла 21 березня 2008року, є її син
ОСОБА_1, у зв'язку з чим ОСОБА_1 видано
Свідоцтво про право на спадщину за
заповітом, у якому зазначено, що
спадкове майно, на яке у вказаній
частці видано дане свідоцтво,
складається з: 17/1000 частин дачних
будівель під АДРЕСА_1, та складається в
цілому з одного черепашняного садового
будинку під літерою "В", загальною
площею 44,5кв.м., розташованих на
земельній ділянці площею 188кв.м за
фактичних використанням. Дана частина
дачних будівель належала померлій на
праві приватної спільної часткової
власності на підставі Свідоцтва про
право власності, виданого Виконавчим
комітетом Одеської міської ради
29.10.2004року, зареєстрованого в
Комунальному підприємстві "Одеське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації об'єктів нерухомості" за
№1027.

Згідно Довідки Дачно-будівельного
кооперативу «Металерг» від 25.07.2014р. №2/7,
за підписом голови правління ОСОБА_8, та
бухгалтера ОСОБА_9, ОСОБА_1 є членом ДБК
«Металург», та у його користуванні
знаходиться земельна ділянка площею
188кв.м., на якому розташовані: частина
житлового будинку літ. «В», площею
40,7кв.м., туалет, душ.

Як вбачається з Технічного паспорта
від 29.03.2012р., користувачем дачі,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (ДБК
«Металург»), є ОСОБА_1.

Відповідно до ст.14 Конституції України
право власності на землю гарантується,
це право набувається і реалізується
громадянами, юридичними особами та
державою відповідно до закону. Порядок
та підстави набуття громадянами права
власності на земельні ділянки із
земель державної або комунальної
власності визначений Земельним
кодексом України.

Статтею 116 Земельного кодексу України
визначено, що громадяни та юридичні
особи набувають права власності та
права користування земельними
ділянками із земель державної або
комунальної власності за рішенням
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень, визначених цим Кодексом
або за результатами аукціону. Набуття
права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Відповідно до ст.331 Цивільного кодексу
України право власності на
новостворене нерухоме майно (житлові
будинки, будівлі, споруди тощо) виникає
з моменту завершення будівництва
(створення майна). Якщо договором або
законом передбачено прийняття
нерухомого майна до експлуатації,
право власності виникає з моменту його
прийняття до експлуатації. До
завершення будівництва (створення
майна) особа вважається власником
матеріалів, обладнання тощо, які були
використані в процесі цього
будівництва (створення майна).

Так, під час з'ясування фактичних
обставин справи судом встановлено, що
06.09.2012р. Виконавчим комітетом Одеської
міської ради видано свідоцтво про
право власності на дачні будівлі,
відповідно до якого об'єкт який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, в
цілому на праві приватної власності
належить ОСОБА_1, та складається з
будівлі літ. «А», літ. «В», загальною
площею 167,7кв.м., відображених у
технічному паспорті від 29.03.2012р.

Як встановлено судом та зазначено в п.1.2
Статуту ДБК «Металург», затвердженого
загальними зборами ДБК «Металург»
(протокол від 14.09.1997р.),
перереєстрованого Одеським міським
виконавчим комітетом Ради народних
депутатів (розпорядження №361,
Свідоцтво №361 від 16.12.1997р.), кооператив є
добровільним об'єднанням громадян,
який створений з метою задоволення
свої потреб в житлі шляхом будівництва
дачних будівель, їх експлуатації та
обслуговування, а також з метою
реалізації своїх прав на відпочинок,
оздоровлення та ведення особистого
підсобного господарства на виділеній
земельній ділянці.

Також, судом з»ясовано та зазначено у
Листі Дачно-будівельного кооперативу
«Металург» №29/08 від 29.08.2014р., за
підписом голови правління ОСОБА_8,
членам ДБК «Металург» відповідно до
Статуту, та на підставі вимог чинного
законодавства України, дозволено
здійснювати будівництво дачних
будинків на закріплених за ними
земельних ділянках, які знаходяться на
території кооперативу за адресою:
АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 є
членом ДБК «Металург», грошовий пай
сплачений повністю, він має право
проводити будівництво дачних будинків
на закріпленій за ним в користуванні
земельній ділянці, яка знаходиться на
території ДБК «Металург» за адресою:
АДРЕСА_1 (змінена адреса: АДРЕСА_1 а).

Частиною 2 статті 120 Земельного кодексу
України передбачено, що якщо жилий
будинок, будівля або споруда розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
користуванні, то в разі набуття права
власності на ці об'єкти до набувача
переходить право користування
земельною ділянкою, на якій вони
розміщені, на тих самих умовах і в тому
ж обсязі, що були у попереднього
землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу
України до особи, яка набула право
власності на житловий будинок (крім
багатоквартирного), будівлю або
споруду, переходить право власності,
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщені, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землевласника
(землекористувача).

Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" право на забудову
земельної ділянки реалізується її
власником або користувачем за умови
використання земельної ділянки
відповідно до вимог містобудівної
документації.

Статтею 376 Цивільного кодексу України
визначено, що житловий будинок,
будівля, споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.

Також, згідно з пунктом 4 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30.03.2012р. №6 «Про
практику застосування судами статті 376
Цивільного Кодексу України» під
наданням земельної ділянки слід
розуміти рішення компетентного органу
влади чи органу місцевого
самоврядування про передачу земельної
ділянки у власність або надання у
користування, або передачу права
користування земельною ділянкою на
підставі цивільно-правових договорів
із фізичною чи юридичною особою. Під
належним дозволом слід розуміти
передбачений Законом України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
дозвільний документ, що дає право
виконувати підготовчі та будівельні
роботи саме того об'єкту і на тій
земельній ділянці, яка передана з цією
метою певній особі.

Таким чином, з урахуванням наведеного,
судом з'ясовано, що ОСОБА_1 згідно з
приписами вимог чинного законодавства
здійснив будівництво дачного будинку
та господарських споруд, за адресою:
АДРЕСА_1, на земельній ділянці, котра
відведена для даної мети ДБК
«Металург», закріплена за ОСОБА_1 як
членом дачно-будівельного кооперативу.

Крім того, судом встановлено, що
приписами ч.2 ст.39-1 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
у разі виявлення інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
факту подання недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту або будівельного паспорта,
передбачено скасування або
повідомлення або декларації. Водночас,
судом встановлено, що суб'єктом владних
повноважень - Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, у порушення вимог ч.2
ст.39-1 Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності",
оскаржуваним Наказом №53 "СК" від
22.05.2014р. "Про скасування реєстрації
декларації", скасовано як реєстрацію
Декларації від 27.04.2014р. №ОД 1 про
готовність до експлуатації об'єкта
«Будівництво дачного будинку», так і
реєстрацію Повідомлення про початок
виконання будівельних робіт
«Будівництво дачного будинку» від
20.10.2011р. №ОД 6.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного,
судом встановлено, що Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в Одеській області, при
винесенні оскаржуваного Наказу №53 "СК"
від 22 травня 2014р. "Про скасування
реєстрації декларації", діяла не у
межах повноважень та не у спосіб, що
передбачений чинним законодавством
України, що призвело до порушення
законних прав позивача, а тому позовні
вимоги ОСОБА_1 щодо скасування Наказу
№53 "СК" від 22 травня 2014р. "Про скасування
реєстрації декларації", є цілком
правомірними та обґрунтованими, а отже
підлягають задоволенню.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов та викладені усно в ході судового
розгляду справи по суті.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не надала суду жодних
належних доказів на підтвердження та
обґрунтування правомірності винесення
оскаржуваного позивачем Наказу №53
«СК» від 22.05.2014р. «Про скасування
реєстрації декларації».

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що уточнені позовні
вимоги ОСОБА_1 правомірні,
документально підтверджені,
ґрунтуються на положеннях чинного
законодавства, а тому підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_1, відповідно до приписів ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6
ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про скасування Наказу
№53 "СК" від 22.05.2014р. "Про скасування
реєстрації декларації", задовольнити.

2. Скасувати Наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області №53 "СК" від 22.05.2014р.
"Про скасування реєстрації декларації".

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (65122, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у сумі 73 (сімдесят три)грн. 08коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Суддя
Харченко Ю.В.