Справа № 2а-6574/12/1370
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
Справа №
9104/148132/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Шинкар Т.І.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника позивача
Саноцького Ю.Л.,

представника відповідача
Гайового В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції Закарпатської
області Державної податкової служби на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року у справі за адміністративним
позовом державного
територіально-галузевого об'єднання
,,Львівська залізниця" до Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2012 року державне
територіально-галузеве об'єднання
(ДТГО) ,,Львівська залізниця" звернулось
до суду з адміністративним позовом, в
якому просило визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції (МДПІ) Закарпатської області
Державної податкової служби від 25.06.2012
року за № 30/17-2/01071143.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, Ужгородська МДПІ
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув уваги на
доводи податкового органу про те, що
відокремлений підрозділ ,,Локомотивне
депо Мукачево" в порушення до вимог пп.
168.4.4 п. 168.4 ст.168 Податкового кодексу
України за період з 01.06.2010 року по 30.04.2012
року перераховувало податок за
місцезнаходженням
адміністративно-господарського
управління та бухгалтерії, а не за
місцезнаходженням дільниці, яка
входять до складу відокремленого
підрозділу.

За таких обставин податковий орган
вважає правомірним своє податкове
повідомлення-рішення, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник податкового органу в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача заперечив вимоги
апеляційної скарги та просить залишити
скаргу без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача,
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

З матеріалів справи суд вбачає, що 25
червня 2012 року Ужгородська МДПІ за
наслідками проведеної документальної
позапланової невиїзної перевірки
відокремленого підрозділу
,,Локомотивне депо Мукачево" з питань
правильності обчислення та
своєчасності внесення до бюджету сум
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01.06.2010 року по 30.04.2012 року,
оформленої актом від 08.06.2012 року №
915/1703/01071143, прийняла податкове
повідомлення-рішення за № 30/17-2/01071143,
яким збільшила позивачу суму грошового
зобов'язання за платежем ,,податок з
доходів найманих працівників" у
розмірі 410507,79 грн., у т.ч. 328046,23 грн.
основного платежу та 82011,56 грн. штрафних
(фінансових) санкцій (штрафів).

Висновки податкового органу базуються
на тому, що відокремлений підрозділ
,,Локомотивне депо Мукачево" в
порушення вимог пп.168.4.3 п. 168.4 ст. 168
Податкового кодексу України у квітні
2012 року не перераховувало утримані
суми податку з доходів фізичних осіб у
місцеві бюджети за місцем знаходження
своїх підрозділів, в результаті чого
допустило кредиторську
заборгованість перед бюджетом м. Чоп в
сумі 328046,23 грн..

Задовольняючи позовні вимоги суду
першої інстанції виходив з того, що
залізничні станції, виробничі
дільниці, цехи, пункти технічного
обслуговування, склади, котельні є
виробничими структурними підрозділами
та не мають затверджених ДТГО
,,Львівська залізниця" положень, які б
надавали їм статусу відокремлених
підрозділів, а також законодавчо не
наділені повноваженнями податкового
агента нараховувати заробітну плату
найманим працівникам та сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок з
доходів фізичних осіб.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, з матеріалів справи апеляційний
суд вбачає, що відокремлений підрозділ
,,Локомотивне депо Мукачево" згідно з
довідкою про включення до ЄДРПОУ,
створений 11.11.1989 року;
місцезнаходженням суб'єкта
господарювання відповідно до тієї ж
довідки є: Закарпатська область, м.
Мукачеве, вул. Крилова, 1. На податковій
облік відокремлений підрозділ взятий в
органах державної податкової служби
16.06.1996 року за № 41. На час проведення
перевірки платник перебував на обліку
в Мукачівській ОДПІ.

Відповідно до Положення про
відокремлений підрозділ ,,Локомотивне
депо Мукачево" входить до складу ДТГО
,,Львівська залізниця" і діє відповідно
до статті 64 Господарського кодексу
України як відокремлений підрозділ без
права юридичної особи.

Перевіркою встановлено, що за період з
01.06.2010 року по 30.04.2012 року відокремлений
підрозділ ,,Локомотивне депо Мукачево"
утримав та перерахував до бюджету м.
Мукачево, тобто за місцем знаходження
адміністративно-господарського
управління та бухгалтерії, 328046,23 грн.
податку з доходів фізичних осіб, які
працювали на дільниці м. Чоп. Тому, на
думку податкового органу такий податок
мав бути перерахований до місцевого
бюджету м. Чоп.

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового
кодексу (ПК) України визначено, що
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Податковим агентом, відповідно до п. 18.1
ст. 18 ПК України визнається особа, на
яку цим Кодексом покладається
обов'язок з обчислення, утримання з
доходів, що нараховуються
(виплачуються, надаються) платнику, та
перерахування податків до
відповідного бюджету від імені та за
рахунок коштів платника податків.

Відповідно до п. 14.1.180 ПК України
податковий агент щодо податку на
доходи фізичних осіб - юридична особа
(її філія, відділення, інший
відокремлений підрозділ), самозайнята
особа, представництво нерезидента -
юридичної особи, які незалежно від
організаційно-правового статусу та
способу оподаткування іншими
податками та/або форми нарахування
(виплати, надання) доходу (у грошовій
або негрошовій формі) зобов'язані
нараховувати, утримувати та сплачувати
податок, передбачений розділом IV цього
Кодексу, до бюджету від імені та за
рахунок фізичної особи з доходів, що
виплачуються такій особі, вести
податковий облік, подавати податкову
звітність податковим органам та нести
відповідальність за порушення його
норм в порядку, передбаченому статтею 18
та розділом IV цього Кодексу.

За змістом п.п. 168.4.3 п. 168.4 ст. 168 ПК
України суми податку на доходи,
нараховані відокремленим підрозділом
на користь фізичних осіб, за звітний
період перераховуються до місцевого
бюджету за місцезнаходженням такого
відокремленого підрозділу. У разі якщо
відокремлений підрозділ не
уповноважений нараховувати
(сплачувати) податок на доходи фізичних
осіб за такий відокремлений підрозділ,
усі обов'язки податкового агента
виконує юридична особа. Податок на
доходи, нарахований працівникам
відокремленого підрозділу,
перераховується до місцевого бюджету
за місцезнаходженням такого
відокремленого підрозділу.

Підпунктом 168.4.4 п.168.4 ст.168 ПК України
передбачено, що юридична особа за своїм
місцезнаходженням та
місцезнаходженням не уповноважених
сплачувати податок відокремлених
підрозділів, відокремлений підрозділ,
який уповноважений нараховувати,
утримувати і сплачувати
(перераховувати) до бюджету податок, за
своїм місцезнаходженням одночасно з
поданням документів на отримання
коштів для виплати належних платникам
податку доходів, сплачує (перераховує)
суми утриманого податку на відповідні
рахунки, відкриті в органах Державного
казначейства України за
місцезнаходженням відокремлених
підрозділів.

Відокремленим підрозділом юридичної
особи, відповідно до статті 1 Закону
України ,,Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" є філія, інший підрозділ
юридичної особи, що знаходиться поза її
місцезнаходженням та виробляє
продукцію, виконує роботи або операції,
надає послуги від імені юридичної
особи, або представництво, що здійснює
представництво і захист інтересів
юридичної особи.

Статтею 64 Господарського кодексу
України передбачено, що підприємство
може складатися з виробничих
структурних підрозділів (виробництв,
цехів, відділень, дільниць, бригад,
бюро, лабораторій тощо), а також
функціональних структурних
підрозділів апарату управління
(управлінь, відділів, бюро, служб тощо).
Функції, права та обов'язки структурних
підрозділів підприємства визначаються
положеннями про них, які
затверджуються в порядку, визначеному
статутом підприємства або іншими
установчими документами.

Таким чином, відокремлений підрозділ
,,Локомотивне депо Мукачево"
відповідно до п.п. 168.4.3 п.168.4. ст. 168 ПК
України уповноважений нараховувати
(сплачувати) податок на доходи фізичних
осіб до місцевого бюджету за своїм
місцезнаходженням.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив наявні докази та встановив, що
згідно відомостей у Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців ,,Локомотивне депо
,,Мукачево" є відокремленим підрозділом
ДТГО ,,Львівська залізниця", взятий на
облік як платник податку з доходів
фізичних осіб за своїм
місцезнаходженням і на підставі статті
168 ПК України йому надано повноваження
щодо нарахування, утримання і сплати
(перерахування) до бюджету податку на
доходи фізичних осіб.

У своєму складі відокремлений
підрозділ має окремі виробничі
дільниці, цехи, пункти технічного
обслуговування, склади, котельні, які
знаходяться на території інших
територіальних громад. Обов'язок в
частині нарахування, утримання та
сплати (перерахування) податку на
доходи фізичних осіб до бюджету
позивач повністю виконав, утримавши та
сплативши (перерахувавши) суми податку
з доходів фізичних осіб до бюджету м.
Мукачеве, тобто за своїм
місцезнаходженням, що не заперечується
відповідачем.

За таких обставин апеляційний суд
повністю погоджується з висновками
суду першої інстанції про те, що
позивач як податковий агент правомірно
перераховував податок з доходів
фізичних осіб у місцевий бюджет за
місцем свого знаходження, оскільки
дільниця в м. Чоп є виробничим
структурним підрозділом
відокремленого підрозділу
,,Локомотивне депо Мукачево" та не має
затверджених ДТГО ,,Львівська
залізниця" положень, які б надавали
йому статус відокремлених підрозділів,
а таму законодавчо не наділена
повноваженнями податкового агента.

Підсумовуючи викладене, апеляційний
суд дійшов висновку про
безпідставність доводів апеляційної
скарги, позаяк вони не містять жодного
доказу на спростування висновків суду
першої інстанції, а тому скарга
задоволенню не підлягає.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції Закарпатської області
Державної податкової служби залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року у справі № 2а-6574/12/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 01
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Т.І. Шинкар