Справа № 810/7124/13-а
Суддя: Шостак О.О.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/7124/13-а
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач: Шостак О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 липня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді:
Шостака О.О.,

суддів:
Мамчура Я.С., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, без фіксування технічними
засобами, в порядку ст. 41 КАС України, в
м. Києві апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Край-2" на
постанову Київського окружного
адміністративного суду від "28" січня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області про визнання
протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року позивач звернувся до
Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Харківській області у
якому просив визнати протиправною та
скасувати постанову від 18.10.2013 року №
23-240.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від "28" січня 2014
року в задоволені позовних вимог було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятими судовими
рішеннями, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції від
28.01.2014 року та прийняте нове рішення,
яким задовольнити позов. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" -
задовольнити, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
"28" січня 2014 року - скасувати, виходячи
із наступного.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ст. 202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є: неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.
Як було встановлено судом
першої інстанції, відповідачем, на
виконання наказу від 22.03.2013 року № 33,
згідно з направленням на ведення
планової перевірки від 15.04.2013 № 00535
головними спеціалістами
Держспоживінспекції у Харківській
області Кочан Л.М. та Рулою В.Ю., була
проведена планова перевірка позивача -
ТОВ «Край-2» на підставі плану
перевірок на ІІ квартал 2013 року з
питань дотримання вимог законодавства
про захист прав споживачів, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг. Вказана перевірка
проводилась з 17.04.2013 року по 19.04.2013 року
в присутності в.о. директора філії ТОВ
«Край-2» «Магазин № 10» Лисенко Л.О. за
адресою: Харківська область,
Дергачівський район, смт. Мала
Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 4-А.
За
результатами перевірки посадовими
особами відповідача було складено
відповідний акт № 00399 від 19.04.2013 року.

Відповідно до акту
перевірки було встановлено ряд
порушення, з яких:
- ст. 15 Закону № 1023 - ХІІ, а сааме:
позивачем здійснювався продаж товарів
без повної, достовірної та своєчасної
інформації для споживачів у доступній
наочній формі, а також у маркуванні, у
тому числі найменування та
місцезнаходження і телефон виробника
або адреса потужностей виробництва
(об'єкта виробництва, найменування,
місцезнаходження і телефон імпортера),
дані про основні властивості продукту,
а саме про склад (включаючи перелік
використаної в процесі їх виготовлення
сировини, у тому числі харчових
добавок), номінальну харчову та
енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання продуктів, згідно переліку, що
зазначений у додатку № 7 до акту
перевірки № 00399;
- п. 17 Порядку, а сааме: наявна у
продажі продукція із строком
придатності, який минув, згідно
переліку, що зазначений у додатку № 7 до
додатку перевірки № 00399;
- ст. 11 Закону № 877-V, а сааме:
створення перешкод службовим особам
інспекції у перевірці якості
продукції, а також правил
торговельного обслуговування,
невиконання посадовими особами
законних вимог посадових осіб
інспекції під час проведення
перевірки.

В результаті чого, на підставі акту
перевірки, відповідачем було винесено
спірну постанову від 18.10.2013 року № 23-240
про накладення стягнень, передбачених
ст. 23 Закону України « Про захист прав
споживачів».

Не погоджуючись з вищевикладеними
обставинами, позивач звернувся до суду
з відповідним позовом.

Київський окружний адміністративний
суд прийшов до висновку про
необхідність відмовити в задоволені
позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Закон № 1023-ХІІ
регулює відносини між споживачами
товарів, робіт і послуг та виробниками
і продавцями товарів, виконавцями
робіт і надавачами послуг різних форм
власності, встановлює права
споживачів, а також визначає механізм
їх захисту та основи реалізації
державної політики у сфері захисту
прав споживачів.

Крім того, даним законом встановлено
права та обов'язки споживачів під час
придбання товарів та послуг.

Так, ст. 15
Закону № 1023 - ХІІ визначено право
споживача на інформацію про продукцію.
Згідно вказаної норми закону споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію не вважається рекламою.
Інформація про продукцію повинна
містити: назву товару, найменування або
відтворення знака для товарів і послуг,
за якими вони реалізуються;
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; дані про основні
властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт;
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; позначку
про наявність або відсутність у складі
продуктів харчування генетично
модифікованих компонентів; дані про
ціну (тариф), умови та правила придбання
продукції; виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності, дату
виготовлення; відомості про умови
зберігання; гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); правила та умови
ефективного і безпечного використання
продукції; строк придатності (строк
служби) товару (наслідків роботи),
відомості про необхідні дії споживача
після їх закінчення, а також про
можливі наслідки в разі невиконання
цих дій; найменування та
місцезнаходження виробника (виконавця,
продавця) і підприємства, яке здійснює
його функції щодо прийняття претензій
від споживача, а також проводить ремонт
і технічне обслуговування.
Стаття 16 Закону № 1023-ХІІ
визначає відповідальність за шкоду,
завдану внаслідок недоліків продукції
(дефекту в продукції).

В оскаржуваній постанові суду
першої інстанції зазначається, що
відповідачем, на виконання наказу від
22.03.2013 року № 33, згідно з направленням
на ведення планової перевірки від
15.04.2013 № 00535 головними спеціалістами
Держспоживінспекції у Харківській
області Кочан Л.М. та Рулою В.Ю., була
проведена планова перевірка позивача -
TOB «Край-2» на підставі плану перевірок
на II квартал 2013 року з питань
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, якості
продукції, додержання обов'язкових
вимог щодо безпеки продукції, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг. Вказана перевірка проводилась
з 17.04.2013 року по 19.04.2013 року в
присутності в.о. директора філії TOB
«Край-2» «Магазин № 10» Лисенко Л.О. за
адресою: Харківська область,
Дергачівський район, смт. Мала
Данилівка, вул. Кільцевий шлях, 4-А. За
результатами перевірки посадовими
особами відповідача було складено
відповідний акт № 00399 від 19.04.2013.

Разом з тим, як свідчать матеріали
справи, Лисенко Людмила Олексіївна, яка
в період проведення перевірки
виконувала обов'язки директора філії
«Магазин № 10» TOB «Край-2», не була
ознайомлена зі змістом Акту перевірки,
отже можливості надати свої
заперечення до Акту перевірки в неї не
було, оскільки Акт перевірки складався
не в її присутності. Про існування Акту
перевірки та його зміст Лисенко
Людмила Олексіївна, дізналася лише
після того, як Товариство отримало його
поштою рекомендованим листом, а саме, -
08.05.2013 року.

Враховуючи викладене, вбачається, що
Акт перевірки посадові особи
відповідача склали за відсутності В.О.
директора філії «Магазин № 10» TOB
«Край-2» Лисенко Л.О., без її відома та
поза межами приміщення магазину, чим
було порушено вимоги ч. 6 статті 7 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», де
зазначено, що в останній день перевірки
два примірники акта підписуються
посадовими особами органу державного
нагляду (контролю), які здійснювали
захід, та суб'єктом господарювання або
уповноваженою ним особою; якщо суб'єкт
господарювання не погоджується з
актом, він підписує акт із
зауваженнями; зауваження суб'єкта
господарювання щодо здійснення
державного нагляду (контролю) є
невід'ємною частиною акта органу
державного нагляду (контролю).

Ухвалюючи рішення щодо відмови у
задоволенні адміністративного позову,
суд першої інстанції прийшов до
висновку, що посилання позивача на те,
що перевіряючим органом в порушення
вимог законодавства, а саме ч. 5 ст. 7
Закону № 877-V та п. 3.2 Порядку проведення
перевірок не конкретизовано та не
надано детального опису порушенням
безпідставними, оскільки посадовою
особою відповідача зазначено
вичерпний перелік інформації, яка
відсутня при продажі товарів.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як вбачається з фотознімків, копії яких
наявні в матеріалах справи, на цих
матеріалах перевірки видно лише
наклеєні позивачем на упаковку
продукції цінники. Маркування ж
продукції на фотографіях або не видно
взагалі, або ж видно лише частково. В
свою чергу позивач, на виконання вимог
статті 15 Закону України «Про захист
прав споживачів» та ст. 38 Закону
України «Про безпечність та якість
харчових продуктів» надає споживачам
всю необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Ця інформація
наводиться у супровідній документації,
що додається до продукції, на етикетці,
а також у маркуванні.

Що стосується висновків суду першої
інстанції по питанню реалізації
товарів, строк придатності яких минув,
колегія суддів зазначає наступне.

Реалізація товару, строк придатності
якого закінчувався 18.04.2013 року, на думку
суду першої інстанції, підтверджено
датою закінчення проведення перевірки
та складання відповідного акту, тобто
19.04.2013 року. Проте, 19 квітня 2013 року
посадові особи відповідача магазин
позивача не відвідували, уся
інформація щодо строків придатності
товару ( як зазначено в акті перевірки -
сиру твердого «Бурштин» та сиру
твердого «Гранд Гауда») збиралася
відповідачем 17 та 18 квітня 2013 року, коли
строки придатності цього товару ще не
сплинули. Враховуючи викладене,
колегія суддів зазначає, що висновки
перевірки, в частині реалізації
позивачем сирів твердих «Бурштин» та
«Гранд Гауда» після спливу строків їх
придатності для споживання, є
передчасними.
В оскаржуваній постанові Київського
окружного адміністративного суду
зазначено, що суд дійшов висновку про
порушення Позивачем вимог ст. 11 ЗУ від
05.04.2007 № 877-V «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності»,а саме те, що
в ході проведення перевірки у формі
службового запиту було складено вимогу
щодо надання необхідних матеріалів,
документів та відомостей, у тому числі
документів, які засвідчують якість та
безпеку продукції, що знаходиться в
продажу та їх завірені копії. Судом
першої інстанції було прийнято до
уваги пояснення представника
відповідача стосовно того, що у
визначений термін всі запитані
документи до відповідача не надійшли,
тобто було створено перешкоди у
проведенні перевірки, у тому числі щодо
якості та безпеки реалізуємо
продукції.

Колегія суддів не погоджується з даним
висновком суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було подано заперечення
проти позову, разом з яким надавалися
копії отриманих в ході перевірки від
позивача документів, а саме, -
експертного висновку
ветеринарно-санітарної експертизи №
001414/13 від 11.02.2013 року, № 003433І/13 від 21.03.2013
року, № 004446І/13 від 09.04.2013 року, № 12191/13
від 09.04.2013 року; посвідчення про якість
№ 387, декларація виробника/посвідчення
про якість № ШФГ-13469, ветеринарне
свідоцтво від 08.04.2013 року № 0020110,
посвідчення про якість на готову м'ясну
продукцію, декларація виробника № 504,
сертифікатів відповідності, тощо.
Зауважень до наданих для перевірки
документів позивач не отримував,
додаткових вимог про надання інших
документів, що підтверджують якість та
безпечність товару, відповідач не
висував.

Так, як того вимагає стаття 11 Закону №
877-У, посадові особи Інспекції були
допущені Товариством до проведення
перевірки, документи, які вимагалися
посадовими особами відповідача під час
перевірки, Товариством були надані, а
можливість безперешкодно відвідати та
обстежити приміщення філії Товариства
«Магазин № 10» була забезпечена негайно
після пред'явлення направлення на
проведення перевірки та службових
посвідчень. В журналі перевірок
посадовими особами відповідача
вчинено запис про проведення
відповідного заходу. Уся супровідна
документація до товару, отримана від
постачальників при поставці товару до
магазину, у тому числі і документи щодо
якості та безпечності продукції, була
оглянута посадовими особами
відповідача під час перевірки.

Наявність перешкод у проведенні
перевірки якості та безпечності
продукції спростовується висновками
перевірки, відображеними в п. 5 Додатку 1
та п. З Додатку 2 до Акту перевірки, з
якого вбачається, що ознайомившись із
наданими Лисенко Людмилою Олексіївною
документами, посадові особи
відповідача перевірили якість та
безпечність продукції без здійснення
відбору зразків продукції для
проведення експертних досліджень, а
підприємство не здійснює продаж
товарів без документів, які
засвідчують якість та безпечність (без
зазначення реєстраційних номерів
сертифікатів відповідності та/або
декларацій про відповідність, якщо це
встановлено технічним регламентом;
висновків державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
щодо безпечності харчових продуктів).

Враховуючи вищевикладене, повно та
всебічно дослідивши матеріали справи,
колегія суддів пиходить до висновку, що
доводи апеляційної скарги
спростовують висновки викладені в
постанові суду першої інстанції від
28.01.2014 року та є підставою для її
скасування.

З огляду на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. В зв'язку з цим колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" -
задовольнити, а постанову Київського
окружного адміністративного суду від
"28" січня 2014 року - скасувати та прийняти
нове рішення, яким зодольнити позовні
вимоги.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Край-2" -
задовольнити.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від "28" січня 2014
року - скасувати та постановити нову,
якою адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Край-2" до Інспекції з
питань захисту прав споживачів у
Харківській області про визнання
протиправною та скасування постанови -
задовольнити.

Скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у Харківській
області від 18.10.2013 року № 23-249.

Постанова набирає законної сили
відповідно до вимог ч. 2 ст. 212 КАС
України та може бути оскаржена в
двадцятиденний термін шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Шостак

Судді Я.С. Мамчур

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя

Шостак О.О.

Судді:

Мамчур Я.С

Желтобрюх І.Л.