Справа № 806/1928/14
Суддя: Хаюк С.М.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Хаюк С.М.
УХВАЛА

іменем України

"20" серпня 2014 р.
Справа № 806/1928/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Хаюка С.М.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Моніча Б.С.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"20" травня 2014 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Грайф Флексіблс
Україна" до Житомирської митниці
Міністерства доходів і зборів України
про визнання протиправними та
скасування рішення та картки відмови ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Товариство з
обмеженою відповідальністю "Грайф
Флексіблс Україна" звернулось до суду з
позовом, у якому просило визнати
протиправним і скасувати рішення
Житомирської митниці про коригування
заявленої митної вартості товарів від
02.12.2013 року № 101060000/2013/300804/2 та скасувати
картку відмови у прийнятті митної
декларації від 02.12.2013 року №101060000/2013/00953
Житомирської митниці Міндоходів,
мотивуючи тим, що на підставі
зовнішньоекономічного контракту
№19/03/13-G/RO від 22.03.2013 року ним було
ввезено на територію України ряд
товарів, при їх митному оформленні в
митній декларації відповідно до
встановленого порядку була зазначена
ціна, визначена договором, з якою
безпідставно не погодився відповідач,
застосувавши резервний метод
визначення митної вартості товарів.
Застосування резервного методу
призвело до надмірного перерахування
позивачем до бюджету 24178,84 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 20.05.2014 року
в задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Грайф
Флексіблс Україна" до Житомирської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів та картки відмови у прийнятті
митної декларації відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою
товариство звернулось з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову постанову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача у судовому
засіданні апеляційну скаргу підтримав
повністю і просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах, визначених
ст. 195 КАС України, заслухавши
суддю-доповідача, пояснення
представників, перевіривши доводи
апеляційної скарги, матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 02 грудня 2013 року
позивачем до митного поста "Житомир-
центральний" Житомирської митниці
Міндоходів була подана для митного
оформлення митна декларація (далі - МД)
№ 101060000/2013/020545 на чотири види товарів
виробництва "Greif Flexibles", країна
походження - Румунія.

Для підтвердження митної вартості
заявлених товарів за вказаною МД
позивачем були надані такі документи:

- декларація митної вартості;

- контракт № 19/03/13-G/RO від 22/03/2013 року,
укладений між TOB „Грайф Флексіблс
Україна" (покупець) та"Greif Flexibles Romania S.R.L."
Румунія (продавець);

- інвойс №625 від 28.11.2013 року;

- додаткова угода №12 від 28.11.2013 року до
контракту №19/03/13-G/RO від 22/03/2013 року;

- CMR б/н від 28.11.2013 року;

- копія митної декларації країни
відправлення MRN 13ROCJ 7810E0038725

Заявлена декларантом митна вартість
товарів за першим методом визначення
митної вартості становила:

по товару № 1 - 1,8786 EUR/кг;

по товару № 2 -1,86 EUR/кг ;

по товару № 3 - 2 EUR/кг;

по товару № 4 - 1,17, 2,08 та 2,06 EUR/за одиницю.

За інформацією митного органу митна
вартість ідентичної продукції, яка
була продана на експорт в Україну з
тієї ж країни, на тих же комерційних
умовах і час експорту яких був
максимально наближеним до оцінюваних
товарів, була вищою, ніж оцінювані
товари. По товару № 1 вона складала 2,9180
EUR /кг, а по товару № 2 - 2,0900 EUR /кг, по
товару № 3 -2,1100 EUR/кг, по товару № 4 - 2,6376
EUR /од.

Тобто, митним органом, під час
проведення митного контролю
правильності визначення митної
вартості було виявлено заниження
митної вартості товару відповідно до
бази даних цінової інформації ЄАІС
ДМСУ, яка містить інформацію про рівень
цін на такі товари, митне оформлення
яких вже здійснено, що є достатньою
підставою для сумніву у правильності
заявленої позивачем митної вартості
товарів.

Крім того, у відповідача були і інші
підстави для сумнівів щодо
достовірності заявленої декларантом
митної вартості вище вказаного товару,
оскільки, як зазначив у митній
декларації сам позивач, продавець та
покупець були пов'язаними особами, в
наданих позивачем документах були
певні розбіжності що до адреси
продавця.

У зв'язку з цим, відповідно до частин 3 і
4 статті 53 Митного кодексу України,
декларанту було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товару, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, прейскуранти (прайс-листи)
виробника товару;

-висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

- виписку з бухгалтерських та
банківських документів покупця, що
стосуються відчуження оцінюваних
товарів, ідентичних та /або подібних
(аналогічних) товарів на території
України;

- розрахунок ціни (калькуляцію).

Незважаючи на це, позивач
(уповноважений ним брокер) не
відреагував на вимогу відповідача і не
надав жодного додаткового документа
для підтвердження заявленої ними
митної вартості товару.

Оскільки позивач належним чином не
підтвердив задекларовану ним митну
вартість товару, то, відповідно до
частини 2 статті 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товару за ціною угоди не міг
бути застосований. В зв'язку з цим, у
митним органом було прийняте рішення №
101060000/2013/300804/2 від 02 грудня 2013 року , яким
здійснено коригування митної вартості
товарів із застосуванням другорядних
методів:

по товару № 1 - 2,918 EUR/кг

по товару № 2 - 2,0900 EUR/кг

по товару № 3 - 2,1100 EUR/кг

по товару № 4 - 2,6376 EUR/кг за резервним
методом.

Відмовляючи у задоволені позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того , що митним органом, під час
проведення митного контролю
правильності визначення митної
вартості було виявлено заниження
митної вартості товару відповідно до
бази даних цінової інформації ЄАІС
ДМСУ, яка містить інформацію про рівень
цін на такі товари, митне оформлення
яких вже здійснено, що є достатньою
підставою для сумніву у правильності
заявленої позивачем митної вартості
товарів.

Правомірність використання митним
органом бази даних ЄАІС ДМСУ при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
підтверджується також статтями 31, 33, 362
і 363 Митного кодексу України та наказом
Держмитслужби України від 13 липня 2012
року N 362, яким затверджено Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які передбачають, що митний
контроль здійснюється з використанням
інформаційних технологій та
інформаційних ресурсів митних органів,
що включають в себе електронні дані про
результати митного контролю та митного
оформлення товарів.

Оскільки позивач належним чином не
підтвердив задекларовану ним митну
вартість товару, то, відповідно до
частини 2 статті 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товару за ціною угоди не міг
бути застосований. В зв'язку з цим, у
митного органу виникло право на
здійснення коригування митної
вартості товарів із застосуванням
другорядних методів.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до статті 54 Митного кодексу
України, контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості. За
результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Право митного органу упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості,
підтверджується і положеннями статті 17
Угоди про застосування статті VII
Генеральної угоди з тарифів і торгівлі
1994 року.

Як пояснив представник відповідача,
після реєстрації вказаної вище МД в
електронній базі даних ЄАІС ДМСУ та
початку здійснення митного контролю
спрацювали критерії ризику
автоматизованої системи аналізу та
управління ризиками Держмитслужби
України - код 105-2 "Можливе заниження
митної вартості товару. Здійснити
перевірку правильності визначення
митної вартості товарів, звернувши
увагу на вартість ідентичних або
подібних товарів".

Згідно з статтею 361 Митного кодексу
України, однією з цілей системи
управління ризиками є визначення
обсягу процедур митного контролю.
Контроль правильності визначення
митної вартості товарів є однією з
таких процедур.

Провести перевірку з врахуванням
вартості ідентичних та подібних
товарів можливо лише вивчивши подані
документи, проаналізувавши оформлення
минулих періодів та цінову інформацію
ЄАІС ДМСУ, як це передбачено Розділами 2
і 5 Методичних рекомендацій щодо роботи
посадових осіб митних органів з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затверджених наказом
Держмитслужби України від 13 липня 2012
року № 362, відповідно до повноважень,
наданих Міністерством фінансів
України (наказ від 24 травня 2012 року N 597),
які встановлюють, що:

- контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення митного контролю та митного
оформлення товарів здійснюється
шляхом порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з наявною у
митного органу інформацією про рівень
цін на такі товари, в т.ч. рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

- джерелами інформації, які
використовуються під час роботи з
аналізу, виявлення та оцінки ризиків
при здійсненні контролю митної
вартості товарів є спеціалізовані
програмно-інформаційні комплекси
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України (далі -
ЄАІС ДМСУ).

Матеріалами справи підтверджується, що
заявлена декларантом митна вартість
товарів за першим методом визначення
митної вартості становила: по товару №
1 - 1,8786 EUR/кг; по товару № 2 -1,86 EUR/кг ; по
товару № 3 - 2 EUR/кг; по товару № 4 - 1,17, 2,08
та 2,06 EUR/за одиницю.

В той же час за інформацією митного
органу, митна вартість ідентичної
продукції, яка була продана на експорт
в Україну з тієї ж країни, на тих же
комерційних умовах і час експорту яких
був максимально наближеним до
оцінюваних товарів, була вищою, ніж
оцінювані товари. По товару № 1 вона
складала 2,9180 EUR /кг, а по товару № 2 - 2,0900
EUR /кг, по товару № 3 -2,1100 EUR/кг, по товару
№ 4 - 2,6376 EUR /од.

Тобто, митним органом, під час
проведення митного контролю
правильності визначення митної
вартості було виявлено заниження
митної вартості товару відповідно до
бази даних цінової інформації ЄАІС
ДМСУ, яка містить інформацію про рівень
цін на такі товари, митне оформлення
яких вже здійснено, що є достатньою
підставою для сумніву у правильності
заявленої позивачем митної вартості
товарів.

Правомірність використання митним
органом бази даних ЄАІС ДМСУ при
здійсненні контролю за правильністю
визначення митної вартості
підтверджується також статтями 31, 33, 362
і 363 Митного кодексу України та наказом
Держмитслужби України від 13 липня 2012
року N 362, яким затверджено Методичні
рекомендації щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які передбачають, що митний
контроль здійснюється з використанням
інформаційних технологій та
інформаційних ресурсів митних органів,
що включають в себе електронні дані про
результати митного контролю та митного
оформлення товарів.

Крім того, у відповідача були і інші
підстави для сумнівів щодо
достовірності заявленої декларантом
митної вартості вище вказаного товару,
оскільки, як зазначив у митній
декларації сам позивач, продавець та
покупець були пов'язаними особами, в
наданих позивачем документах були
певні розбіжності що до адреси
продавця.

У зв'язку з цим, відповідно до частин 3 і
4 статті 53 Митного кодексу України,
декларанту було запропоновано надати
додаткові документи для підтвердження
заявленого рівня митної вартості
товару, а саме: виписку з
бухгалтерської документації; каталоги,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформацію
біржових організацій про вартість
товару або сировини; виписку з
бухгалтерських та банківських
документів покупця, що стосуються
відчуження оцінюваних товарів,
ідентичних та /або подібних
(аналогічних) товарів на території
України; розрахунок ціни (калькуляцію).

Незважаючи на це, позивач
(уповноважений ним брокер) не
відреагував на вимогу відповідача і не
надав жодного додаткового документа
для підтвердження заявленої ними
митної вартості товару.

Колегія суддів вважає обґрунтованою
позицію суду першої інстанції, що так,
як позивач належним чином не
підтвердив задекларовану ним митну
вартість товару, то, відповідно до
частини 2 статті 58 Митного кодексу
України, метод визначення митної
вартості товару за ціною угоди не міг
бути застосований. В зв'язку з цим, у
митного органу виникло право на
здійснення коригування митної
вартості товарів із застосуванням
другорядних методів.

Все це в сукупності з інформацією на
ідентичні і подібні (аналогічні) товари
в ЦБД ЄАІС ДМСУ стало причиною
коригування митної вартості
відповідно до рішенням № 101060000/2013/300804/2
від 02 грудня 2013 року:

по товару № 1 - 2,918 EUR/кг

по товару № 2 - 2,0900 EUR/кг

по товару № 3 - 2,1100 EUR/кг

по товару № 4 - 2,6376 EUR/кг за резервним
методом.

Визначена за цим методом митна
вартість ґрунтується на раніше
визнаних (визначених) органами доходів
і зборів митних вартостях. Джерелом
інформації про раніше визнані митні
вартості на ідентичний товар від того ж
виробника і на тих же комерційних
умовах були митні декларації позивача
№ 101060000/2012/018885 від 31 жовтня 2013 року, та
№101060000/2013/016694 від 24 вересня 2013 року.

Неможливість застосування попередніх
методів визначення митної вартості
товарів відповідачем в рішенні
мотивована.

Колегія суддів прийшла до висновку, що
суд першої інстанції, дослідивши в
судовому засіданні надані сторонами
по справі докази, обґрунтовано
відмовив у задоволені позовних вимог,
так як, відмовляючи позивачу у митному
оформленні товарів за першим методом і
коригуючи їх митну вартість,
Житомирська митниця Міндоходів діяла в
межах своїх повноважень та у спосіб,
визначений чинним законодавством
України..

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Оскільки постанову Житомирським
окружним адміністративним судом
винесено відповідно до позовних вимог
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права
і суд дав правильну оцінку обставинам
справи, то колегія суддів апеляційної
інстанції не знаходить підстав, які
могли б призвести до зміни чи
скасування рішення суду першої
інстанції у даній справі.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому її
потрібно залишити без задоволення, а
постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Грайф
Флексіблс Україна" залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "20" травня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
С.М.Хаюк

судді:
І.Ф.Бондарчук

Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено 21.08.2014 року

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ С.М.Хаюк

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Грайф
Флексіблс Україна" вул.Промислова,1/154,
а/с 55,м.Житомир,10025

3- відповідачу/відповідачам:
Житомирська митниця Міністерства
доходів і зборів України
вул.Перемоги,25,м.Житомир,10000

4- представник позивача:Луговський Ю.В.
вул. Промислова, 1/154, а/с 55 м. Житомир - ,