Справа № 817/2259/14
Суддя: Гломб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2259/14

05 вересня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Гломба Ю.О. за участю
секретаря судового засідання Маринич
В.М. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Фаліковська І.В.,

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Костопільської об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області доФізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості,
ВСТАНОВИВ :

Костопільська об`єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області звернулася до суду з позовом до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про
стягнення податкової заборгованості в
сумі 2007,21 грн.

Позовні вимоги в повній мірі були
підтримані представником позивача в
судовому засіданні та обґрунтовані
наступним. Так, за відповідачем
обліковується податковий борг зі
сплати єдиного податку в загальній
сумі 2007,21 грн.

Вказанаий борг відповідача виник на
підставі несплати авансових внесків у
встановлений строк в сумі 1287,20 грн.,
прийнятих податкових
повідомлень-рішень в розмірі 229,40 грн.
та 476,55 грн., а також нарахованої пені в
сумі 14,06 грн. Однак, в добровільному
порядку грошове зобов'язання
відповідачем не сплачувалось.

На ппідставі вищенаведеного просить
позов задовольнити повністю.

Відповідач в судовому засіданні
позовні вимоги визнав в повній мірі.

Заслухавши пояснення представника
позивача та відповідача, повно і
всебічно з'ясувавши всі обставини
адміністративної справи в їх
сукупності, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична особа -
підприємець 22.01.1997 року та є платником
єдиного податку відповідно до
свідоцтва серії НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно заяви про застосування
спрощеної системи оподаткування
відповідач здійснює такий вид
діяльності, як роздрібний продаж
товарів з торгівельних місць на ринках
(а.с.7-8).

Станом на 27.08.2014 року, згідно даних
обліку позивача за відповідачем
рахується заборгованість перед
бюджетом по сплаті єдиного податку в
сумі 2007,21 грн.

Статтею 67 Конституції України
встановлено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Згідно з п. 293.2. ст. 293 Податкового
кодексу України, фіксовані ставки
єдиного податку встановлюються
сільськими, селищними та міськими
радами для фізичних осіб - підприємців,
які здійснюють господарську
діяльність, залежно від виду
господарської діяльності, з розрахунку
на календарний місяць:

1) для першої групи платників єдиного
податку - у межах від 1 до 10 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати;

2) для другої групи платників єдиного
податку - у межах від 2 до 20 відсотків
розміру мінімальної заробітної плати.

З матеріалів справи вбачається, що
обрана відповідачем ставка єдиного
податку при переході на спрощену
систему оподаткування складає 20
відсотків до розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2013 рік"
розмір мінімальної заробітної плати на
1 січня 2013 року становить 1147,00 грн., а
згідно ст. 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік"
розмір мінімальної заробітної плати
станом на 1 січня 2014 року становить 1218,00
грн.

Згідно п. 295.1. ст. 295 Податкового кодексу
України, платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Відповідно до п.295.2. ст. 295 Податкового
кодексу України, нарахування авансових
внесків для платників єдиного податку
першої і другої груп здійснюється
контролюючими органами на підставі
заяви такого платника єдиного податку
щодо розміру обраної ставки єдиного
податку, заяви щодо періоду щорічної
відпустки та/або заяви щодо терміну
тимчасової втрати працездатності.

Таким чином, розмір щомісячного
авансового внеску платника єдиного
податку І групи із обраною ставкою 10% до
розміру мінімальної заробітної плати у
2013 році становить 114,70 грн., а у 2014 році -
121,80 грн.

Відтак, заборгованість відповідача по
сплаті єдиного податку виникла у
зв'язку з:

- несплатою щомісячного авансового
внеску в загальній сумі 1287,20 грн., в тому
числі по строку сплати: 20.08.2013 року в
сумі 97,60 грн., 20.09.2013 року в сумі 114,70 грн.,
20.10.2013 року в сумі 114,70 грн., 20.11.2013 року в
сумі 114,70 грн., 20.12.2013 року в сумі 114,70 грн.,
20.01.2014 року в сумі 121,80 грн., 20.02.2014 року в
сумі 121,80 грн., 20.03.2014 року в сумі 121,80 грн.,
20.04.2014 року в сумі 121,80 грн., 20.05.2014 року в
сумі 121,80 грн. та 20.06.2014 року в сумі 121,80
грн.

- несплатою грошового зобов'язання
визначеного податковим
повідомленням-рішенням форми "Ш"
№ від 18.10.2013 року в сумі 229,40 грн.,
прийнятим на підставі акта перевірки
своєчасності сплати платежів до
бюджету №199/17-47/НОМЕР_1 від 10.10.2013 року;

- несплатою грошового зобов'язання
визначеного податковим
повідомленням-рішенням форми "Ш"
№№ від 30.05.2014 року в сумі 476,55 грн.,
прийнятим на підставі акта перевірки
своєчасності сплати платежів до
бюджету №271/17-47/НОМЕР_1 від 22.05.2014 року;

- нарахуванням контролюючим органом
пені в сумі 14,06 грн.

Всупереч цьому, відповідач не
сплачував зобов'язання по єдиному
податку, внаслідок чого утворилася
заборгованість в сумі 2007,21 грн.

Вказані обставини підтверджені
дослідженими у судовому засіданні
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи (а.с.7-18,39-45).

Відповідно до вимог п. 57.3 ст. 57
Податкового кодексу України, у разі
визначення грошового зобов'язання
контролюючим органом за підставами,
зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6
пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу,
платник податків зобов'язаний сплатити
нараховану суму грошового зобов'язання
протягом 10 календарних днів, що
настають за днем отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

Оскільки доказів оскарження та
скасування зазначених вище податкових
повідомленнь-рішень не надано, грошові
зобов'язання визначені вказаними
рішеннями, набули статусу узгоджених.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу
України, крім випадків, передбачених
податковим законодавством, платник
податків самостійно обчислює суму
податкового та/або грошового
зобов'язання та/або пені, яку зазначає у
податковій (митній) декларації або
уточнюючому розрахунку, що подається
контролюючому органу у строки,
встановлені цим Кодексом. Така сума
грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Пунктом 57.1. ст. 57 Податкового кодексу
України передбачено, що платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 56.11. ст. 56 Податкового кодексу
України встановлено, що не підлягає
оскарженню грошове зобов'язання,
самостійно визначене платником
податків.

Таким чином, податкове зобов'язання
відповідача є узгодженим. Проте,
вказане податкове зобов'язання
платником податків не сплачувалось.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового
кодексу України, у разі коли платник
податків не сплачує узгодженої суми
грошового зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Пунктом 59.5 ст. 59 Податкового кодексу
України встановлено, що у разі якщо у
платника податків, якому надіслано
(вручено) податкову вимогу, сума
податкового боргу збільшується
(зменшується), погашенню підлягає вся
сума податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

28.02.2014 року контролюючим органом
платнику податків виставлялась
податкова вимога форми "Ф" №36/95-25 на
суму податкового боргу в розмірі 1147,70
грн., отримана відповідачем 06.03.2014 року
(а.с.6).

Відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання, є
податковим боргом.

Станом на дату розгляду справи судом
відповідачем доказів сплати
податкової заборгованості в сумі 2007,21
грн. не надано.

Пунктом 87.11. ст. 87 Податкового кодексу
України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За наведених обставин, виходячи з
системного аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи з огляду на визнання
відповідачем позову, суд дійшов
висновку, про обґрунтованість вимог
позивача.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 КАС України з відповідача не
стягуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
на користь Місцевого бюджету
Злазнівської сільської ради податкову
заборгованість в сумі 2007,21 грн.(Двi
тисячi сім грн. 21 коп.).

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Гломб
Ю.О.