Справа № 817/1969/14
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1969/14

10 вересня 2014 року м. РівнеРівненський
окружний адміністративний суд у складі
судді Зозулі Д.П.. розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

Рівненського міського центру
зайнятості

до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості , -ВСТАНОВИВ :

Рівненський міський центр зайнятості
звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1
(далі - ОСОБА_1) про стягнення виплаченої
допомоги по безробіттю в сумі 1659,51 грн.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, однак подав суду
письмове клопотання, яким просив
розгляд справи провести без його
участі (а.с.38).

Відповідач в судове засідання не
прибула, позов не визнала та подала
письмові заперечення (а.с.28-29). Пояснила
суду, що дійсно надавала послуги
Національному центру «Мала Академія
Наук України» за договором підряду від
13.06.2013 року, однак зазначила, що даний
договір не мав постійного характеру, а
послуги були надані в період з 13.06.2013
року по 24.06.2013 року, тобто до моменту її
реєстрації як безробітної в
Рівненському міському центру
зайнятості та призначення допомоги по
безробіттю. З таких підстав в
задоволенні позову просила відмовити.

Судом не визнавалася обов'язковою
участь сторін в судовому засіданні.
Отже, суд вважає за можливе розглянути
справу без участі представників сторін
в порядку письмового провадження на
підставі ч.6 ст.128 КАС України.

Повно і всебічно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що в задоволенні позову слід
відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.07.2013 року ОСОБА_1
звернулася до Рівненського міського
центру зайнятості в пошуках роботи та
подала заяву, в якій зазначила, що не
зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності, трудовою
діяльністю не займається, пенсію чи
грошову допомогу не отримує (а.с.5-6).
Відповідно до вказаної заяви,
позивачем 08.07.2013 року відповідачу було
надано статус безробітного та
призначено виплату допомоги по
безробіттю з 15.07.2013 року по 09.07.2014 року.

Згідно з довідкою Рівненського
міського центру зайнятості
відповідачу за період з 15.07.2013 по 31.10.2013
року виплачено допомогу по безробіттю
в сумі в сумі 1659,51 грн.(а.с.14).

Матеріали справи свідчать, що 05.05.2014
року до Рівненського міського центру
зайнятості від Печерського районного
центру зайнятості надійшов лист разом
з актом розслідування страхових
випадків та обґрунтованості виплат
матеріального забезпечення №484 від
30.04.2014 року (а.с.7-9), у відповідності до
якого ОСОБА_1 виконувала роботи в
Національному центру «Мала Академія
Наук України» згідно з договором
підряду від 13.06.2013 року.

У зв'язку з цим 28.05.2014 року Рівненським
міським центром зайнятості
відповідачу було надіслано
повідомлення №07-18/2962 з пропозицією
добровільно повернути кошти в сумі 1659,51
грн. як такі, що отримані незаконно
(а.с.15-16).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття" №1533 від 02.03.2000 року (далі -
Закон №1533), загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття - це система прав,
обов'язків і гарантій, яка передбачає
матеріальне забезпечення на випадок
безробіття з незалежних від
застрахованих осіб обставин та надання
соціальних послуг за рахунок коштів
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття.

Правові, економічні та організаційні
засади реалізації державної політики у
сфері зайнятості населення, гарантії
держави щодо захисту прав громадян на
працю та реалізації їхніх прав на
соціальний захист від безробіття
визначені Законом України «Про
зайнятість населення» від 05.07.2012 року
№5067-VI (далі - Закон №5067).

Статтею 1 цього ж Закону встановлено, що
зайнятість - не заборонена
законодавством діяльність осіб,
пов'язана із задоволенням їх особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

В силу вимог абз.1 п.5.5 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 року за №307
та зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 14.12.2000 року за №915/5136
(далі - Порядок №307), виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта
підприємницької або іншої діяльності,
виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами).

Частиною 3 ст. 36 Закону №1533 (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин) встановлено, що сума
виплаченого забезпечення та вартості
наданих соціальних послуг
застрахованій особі внаслідок
умисного невиконання нею своїх
обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

Згідно з п.6 Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України №60/62 від 13.12.2009 року та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 12.03.2009 року за №232/16248
(далі - Порядок №60-62) у разі
встановлення центром зайнятості
відповідно до цього Порядку належності
безробітної особи до категорії
зайнятих така особа знімається з
обліку як безробітна в установленому
законодавством порядку та повертає
суму незаконно отриманого
матеріального забезпечення і вартості
наданих соціальних послуг з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати матеріального
забезпечення та надання соціальних
послуг.

Судом встановлено, що відповідно до
договору підряду від 13.06.2013 року (а.с.10-11)
та акту приймання-передачі робіт (а.с.12)
ОСОБА_1 провела лекційні та практичні
заняття для учасників Всеукраїнської
літньої школи журналістики Малої
академії наук України - 4 год. в строк з
13.06.2013 року по 24.06.2013 року. За виконану
роботу Національним центром «Мала
Академія Наук України» відповідачу
було сплачено 97,12 грн., що
підтверджується довідкою про доходу
від 02.09.2014 року (а.с.37).

Одночасно Національним центром «Мала
Академія Наук України» повідомлено про
те, що ОСОБА_1 була залучена як викладач
у проведенні Всеукраїнської літньої
школи журналістики м.Рівне з 13.06.2013 року
по 26.06.2013 року згідно з договором 13.06.2013
року. У зв'язку з несвоєчасним
фінансуванням оплата праці за надання
послуг відповідно до даного договору
підряду відповідачу була фактично
здійснена у вересні 2013 року у розмірі
97,12 грн. за період роботи з 13.06.2013 року по
26.06.2013 року. Інших виплат Національним
центром «Мала Академія Наук України»
ОСОБА_1 за період з липня 2013 року по
жовтень 2013 року не було (а.с.34).

З наведеного слідує, що на момент
реєстрації ОСОБА_1 як безробітної в
Рівненському міському центрі
зайнятості та призначення допомоги по
безробіттю (08.07.2013 року) роботи згідно з
договором підряду від 13.06.2013 року були
фактично надані відповідачем (в період
з 13.06.2013 року по 24.06.2013 року).

Суд звертає увагу, що оскільки договір
підряду від 13.06.2013 року не передбачав
виконання будь-яких робіт (послуг)
після 24.06.2013 року, то починаючи із
зазначеної дати відповідач не
проводила і не могла відповідно до
цього договору проводити діяльність,
пов'язану із задоволенням її особистих
та суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а тому на час
реєстрації ОСОБА_1 в Рівненському
міському центрі зайнятості та
призначення допомоги по безробіттю
остання не була зайнятою особою в
розумінні Закону №5067.

Таким чином, правові підстави для
стягнення з ОСОБА_1 допомоги по
безробіттю як незаконно отриманої в
сумі 1659,51 грн. за період з 15.07.2013 року по
31.10.2013 року у суду відсутні.

Згідно зі ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно статті 86
цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Позивач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
позовні вимоги.

За наведених обставин, вимоги позивача
безпідставні, необґрунтовані, такі, що
спростовуються матеріалами справи і не
підлягають до задоволення.

Правових підстав для
застосування ст. 94 КАС України у суду
немає.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Рівненського
міського центру зайнятості до ОСОБА_1
про стягнення заборгованості -
відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Зозуля Д.П.