Справа № 826/11787/13-а
Суддя: Кучма А.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Маруліна
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

Головуючого-судді: Кучми
А.Ю.

суддів:
Аліменка В.О., Сорочка Є.О.,

при секретарі:
Козловій І.І.

розглянувши за відсутності осіб, які
беруть участь в справі, без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу відповідно до ст. 41
КАС України у відкритому судовому
засіданні в залі суду апеляційну
скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.09.2013 у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Первомайської
районної державної адміністрації
Миколаївської області про скасування
висновку від 10.06.2013, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 13.09.2013 провадження
у справі за вищевказаним
адміністративним позовом закрито.

Не погоджуючись з судовим рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати ухвалу суду від
13.09.2013, а справу направити до суду
першої інстанції для продовження
розгляду.

Особи, які беруть участь в справі в
судове засідання не з'явилися, про дату
та час слухання справи були
повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає залишенню без
задоволення, а ухвала судді - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 199, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а ухвалу суду -
без змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про закриття
провадження у справі, суд першої
інстанції виходив з того, що висновок №
571-01-38 від 10.06.2013 органу опіки та
піклування Первомайської районної
державної адміністрації не є рішенням
суб'єкта владних повноважень в
розумінні ст. 3 КАС України, що виключає
розгляд справи у порядку
адміністративного судочинства.

Такий висновок суду першої інстанції
відповідає обставинам справи та нормам
процесуального права.

Як вбачається зі змісту позовної заяви
та встановлено судом першої інстанції,
позивач просив суд першої інстанції
скасувати висновок Первомайської
районної державної адміністрації
Миколаївської області від 10.06.2013 в
повному обсязі, стягнути з відповідача
на користь позивача в рахунок
відшкодування моральної шкоди,
завданої неправдимими фактами та
хибною інформацією, викладеною в
регуляторному акті
райдержадміністрації, приниженням
честі та гідності позивача в розмірі 5000
грн.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 157 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд закриває
провадження у справі у випадку,
зокрема, якщо справу не належить
розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 157
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо провадження у справі
закривається з підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої цієї статті,
суд повинен роз'яснити позивачеві, до
юрисдикції якого суду віднесено
розгляд таких справ.

У відповідності до п. 1 частини другої
ст. 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється
на публічно-правові спори, зокрема на
спори фізичних чи юридичних осіб
із суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Колегія суддів вважає, висновок
Первомайської районної державної
адміністрації Миколаївської області
про усунення перешкод у вихованні
онука, визначення способу участі у його
вихованні, а також відшкодування
моральної шкоди, завданої викраденням
онука та перешкодами у його вихованні
від 10.06.2013 є документом, який стверджує
факт виконання ОСОБА_3 батьківських
обов'язків стосовно свого
неповнолітнього сина, ОСОБА_4, та є
носієм доказової інформації про
відсутність порушень сімейного
законодавства ОСОБА_3. У висновку також
зазначено, що бабуся дитини ОСОБА_2 та
мати дитини ОСОБА_3 знаходяться у
непрязних стосунках та запропоновано
органом опіки та піклування
Первомайської районної державної
адміністрації визначити участь
громадянки ОСОБА_2 у спілкуванні та
вихованні її онука ОСОБА_4 шляхом
періодичних побачень із онуком на
території АДРЕСА_1 один раз на місяць - в
першу суботу та неділю з 10 годин 00
хвилин до 19 годин 00 хвилин за
обов'язковою присутності матері -
громадянки ОСОБА_3 та за бажанням
матері в присутності третьої особи (по
причині постійних залякувань та
погроз). Однак, такий висновок не має
обов'язкового характеру, оскільки в
ньому зазначаються лише виявлені
факти.

Вищим арбітражним судом України було
надано роз'яснення «Про деякі питання
практики рішення спорів, і пов'язаних
із визнанням недійсними актів
державних чи інших органів» № 02- 5/35 від
26.01.2000 , зі змісту якого вбачається, що
нормативний акт - це прийнятий
уповноваженим державним чи іншим
органом у межах його компетенції
офіційний письмовий документ, який
встановлює, змінює чи скасовує норми
права, носить загальний чи локальний
характер та застосовується
неодноразово. Що ж до актів
ненормативного характеру
(індивідуальних актів), то вони
породжують права і обов'язки тільки у
того суб'єкта (чи визначеного ними
певного кола суб'єктів), якому вони
адресовані. Підставами для визнання
акта недійсним є невідповідність його
вимогам чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт, відповідно, «не
можуть оспорюватися в суді акти
ревізії, документи перевірок, дії
службових осіб вчинених у процесі чи за
результатами перевірок тощо, оскільки
ці акти не мають обов'язкового
характеру.

Частинами четвертою-шостою ст. 19
Сімейного кодексу України встановлено,
що при розгляді судом спорів щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини, місця проживання дитини,
позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним обов'язковою є участь
органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Відповідно до ст. 263 Сімейного кодексу
України спір щодо участі баби, діда,
прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи,
вітчима у вихованні дитини вирішується
судом відповідно до статті 159 цього
Кодексу.

Пунктом першим частини першої ст. 15
Цивільного процесуального кодексу
України встановлено, що суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що Рішенням
Первомайського міськрайонного суду
Миколаївської області 27.06.2013 у
цивільній справі № 484/1701/13-ц
(провадження № 2/484/755/13) за позовом
ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог: відділ
опіки та піклування служби у справах
дітей Первомайської районної
державної адміністрації у
Миколаївській області - про усунення
перешкод у спілкуванні з дитиною та її
вихованні, а також визначення способу
участі у вихованні сина та об'єднаним
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог:
відділ опіки та піклування служби у
справах дітей Первомайської районної
державної адміністрації у
Миколаївській області - про усунення
перешкод у вихованні онука, визначення
способу участі у його вихованні та
відшкодування моральної шкоди позов
задоволено частково.

Визначено спосіб участі ОСОБА_5 у
спілкуванні з сином ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., та у його вихованні
шляхом надання побачень першого та
третього понеділка кожного місяця з 12
години до 18 години в АДРЕСА_1, місце
зустрічі визначити АДРЕСА_1, приміщення
Кодимської сільради або будинок по
АДРЕСА_1, та першого та третього
вівторка кожного місяця з 10 до 16
години в м. Первомайську Миколаївської
області, місцем зустрічі визначити
будівлю Первомайського міськрайонного
суду в м. Первомайську Миколаївської
області, вул. К.Маркса 18.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Визначено спосіб участі ОСОБА_2 у
спілкуванні з онуком ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н. та у його вихованні
шляхом надання побачень першого та
третього понеділка кожного місяця з 12
години до 18 години в АДРЕСА_1, місце
зустрічі визначити АДРЕСА_1, приміщення
Кодимської сільради або будинок по
АДРЕСА_1, та першого та третього
вівторка кожного місяця з 10 до 16
години в м. Первомайську Миколаївської
області, місцем зустрічі визначити
будівлю Первомайського міськрайонного
суду в м. Первомайську Миколаївської
області, вул. К.Маркса 18.

В іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Зі змісту судового рішення у цивільній
справі №484/1701/13-ц (провадження №2/484/755/13)
вбачається, що Первомайським
міськрайонним судом Миколаївської
області оскаржуваний висновок
досліджувався в межах розгляду
цивільної справи.

Відповідно до частини першої ст. 227
Цивільного процесуального кодексу
України рішення суду набирає законної
сили після закінчення строку для
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Первомайського
міськрайонного суду Миколаївської
області 27.06.2013 у цивільній справі №
484/1701/13-ц (провадження №2/484/755/13) не
набрало законної сили, оскільки
оскаржено ОСОБА_5 до апеляційної
інстанції.

Таким чином, з урахуванням вимог
Сімейного кодексу України, Цивільного
процесуального кодексу України,
повноважень відповідача, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що
оскаржуваний висновок не є рішенням
суб'єкта владних повноважень в
розумінні Кодексу адміністративного
судочинства України і законами України
встановлено інший порядок судового
провадження в разі незгоди з таким
висновком, а саме в межах цивільного
судочинства.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку та правомірно
застосував положення п. 1 частини
першої ст. 157 КАС України.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 160, 168, 195, 199, 200, 205, 206, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення, а ухвалу Окружного
адміністративного суду міста Києва від
13.09.2013 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Повний текст ухвали виготовлено: 02.09.2014.

Головуючий суддя
А.Ю. Кучма

Судді
В.О. Аліменко

Є.О.
Сорочко

.

Головуючий суддя
Кучма А.Ю.

Судді:
Аліменко В.О.

Сорочко Є.О.