Справа № 263/5503/14-а
Суддя: Соловйов О. Л.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 263/5503/14-а
Провадження №2-а/263/326/2014
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Соловйова О.Л, при секретарі
Д'яконовій К.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Маріупольського міського центру
зайнятості про зобов'язання вчинити
певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним
адміністративним позовом до
відповідача, відповідно до якого
просить зобов'язати відповідача
виплачувати позивачу допомогу по
безробіттю на протязі 720 днів,
починаючи з 30.06.2013 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що 05.06.2013 року він звернувся
до Маріупольського міського центру
зайнятості та був зареєстрований в
якості безробітного. Враховуючи той
факт, що ОСОБА_1 є особою
передпенсійного віку, позивач вважає,
що допомога по безробіттю повинна йому
виплачуватись на протязі 720 днів. Не
дивлячись на це, допомогу по безробіттю
йому було призначена на 360 днів. 18.06.2014
року позивач отримав відповідь з
Маріупольського міського центру
зайнятості про відмову у виплаті
допомоги по безробіттю та необхідність
знятись з реєстрації у Маріупольському
міському центрі зайнятості 25.06.2014 року.
Такі дії позивач вважає порушенням п. 2
ч. 4 ст. 22 Закону України»Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки згідно із ст.. 51
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» позивач має право на
пенсію по вислузі років. Враховуючи
викладені положення діючого
законодавства позивач має право на
достроковий вихід на пенсію у
листопаді 2014 року.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги з зазначених у позові
підстав та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не
визнав. Зазначив, що відповідно до
наказу № НТ130612 від 2.05.2013 року на
підставі п.п. 1, 2, 4 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» ОСОБА_1 призначено
допомогу по безробіттю залежно від
страхового стажу тривалістю 360
календарних днів з12.06.2013 року по 06.06.2014
року З зазначеним наказом позивача
було ознайомлено, про що свідчить його
особистий підпис. Представник
відповідача зауважує, що відповідно до
ч. 2 п. 2.9 Порядку надання допомоги по
безробіттю, у тому числі одноразової її
виплати для організації безробітним
підприємницької діяльності,
затвердженого наказом міністерства
праці та соціальної політики України
від 20.11.2007 року № 307, для осіб
передпенсійного віку тривалість
виплати допомоги по безробіттю не може
перевищувати 720 календарних днів. Для
зазначених осіб передпенсійний вік
визначається на день їх реєстрації як
безробітних у державній службі
зайнятості. На переконання
представника відповідача діючим
законодавством про зайнятість
населення та загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття не передбачено
призначення допомоги тривалістю 720
календарних днів особам, які мають
право на пенсію на пільгових умовах,
окрім випадків, які визначені ч. 2 п. 2.9
Порядку № 307, а позивач не підпадає під
жодний пункт частини 2 п. 2.9 Порядку № 307.
Крім того, представник відповідача
вважає що у даному конкретному випадку
порушені строки звернення до суду,
передбачені ст. 99 КАС України, оскільки
за посиланнями ОСОБА_1 його права було
порушено при призначенні йому допомоги
по безробіттю 12.06.2013 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не
підлягають. При цьому суд виходить з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі за текстом КАС України), завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно - правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Статтею 92 Конституції України
встановлено, що виключно законами
України визначаються права і свободи
людини і громадянина, гарантії цих прав
і свобод; основні обов'язки
громадянина.

Відповідно до копії трудової книжки,
наданої позивачем, 31.05.2013 року позивача
було звільнено з займаної ним посади у
ПАТ «Азовсталь» на підставі п. 1 ст. 40
КЗпП України.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про зайнятість населення»
безробітними визнаються працездатні
громадяни працездатного віку, які
через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів і
зареєстровані у державній службі
зайнятості як такі, що шукають роботу,
готові та здатні приступити до
підходящої роботи.

Статтею 7 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» передбачено, що видом
забезпечення за цим Законом є, зокрема,
допомога по безробіттю.

Згідно п. «б» частини 3 статті 1 Закону
України «Про зайнятість населення»
передбачено, що в Україні до зайнятого
населення належать громадяни, що
проживають на території держави на
законних підставах, зокрема, громадяни,
які самостійно забезпечують себе
роботою, включаючи підприємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» право на допомогу по
безробіттю залежно від страхового
стажу мають застраховані особи,
визнані в установленому порядку
безробітними, страховий стаж яких
протягом 12 місяців, що передували
реєстрації особи як безробітної,
становить не менше ніж шість місяців
за даними Державного реєстру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Згідно із ч. 4 ст. 22 «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» загальна тривалість
виплати допомоги по безробіттю не може
перевищувати 360 календарних днів
протягом двох років, а для осіб,
зазначених у частині другій статті 6
цього Закону, - 180 календарних днів. Для
осіб передпенсійного віку (за 2 роки до
настання права на пенсію) тривалість
виплати допомоги по безробіттю не
може перевищувати 720 календарних днів.

Судом встановлено та це не
заперечується сторонами у справі, що
Маріупольським центром зайнятості на
підставі наказу № НП130612 від 12.06.2013 року
було призначено допомогу по безробіттю
залежно від страхового стажу
тривалістю 360 календарних днів, з 12.06.2013
року по 06.06.2014 року на підставі п. п. 1, 3, 4
ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Відповідно до довідки ПАТ «МК
«Азовсталь» від 06.06.2014 року про
підтвердження наявності трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній, ОСОБА_1 в
період з 05.08.1996 року по 20.12.2010 року
виконував роботи у цеху рейкових
скріплень за професією майстра з
ремонту устаткування. Дана професія
атестована згідно з наказами по
комбінату за результатами атестації
робочих місць, що передбачена Списком
№ 2, затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 36 від 18.01.2003 року.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2
Прикінцевих положень Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» від 9 липня 2003
року №1058-ІУ особам, які працювали на
роботах зі шкідливими і важкими
умовами праці та мали або матимуть
право на пенсію відповідно до статті 100
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» від 5 листопада 1991 року
№1788-ХП (далі - Закон №1788), пенсії
призначаються за нормами цього Закону.
Зокрема, згідно зі статтею 100 Закону
№1788 особам, які працювали до введення в
дію цього Закону на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбачених законодавством, яке діяло
раніше, пенсії за віком призначаються
відповідно до вимог за віком і стажем,
установлених раніше діючим
законодавством.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» право на пенсію
за віком мають право чоловіки після
досягнення 60 років і при стажі роботі
не менше 25 років.

Згідно із п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи: працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, за
Списком № 1 виробництв, робіт, професій
посад і показників, затверджених КМУ, і
за результатами атестації робочих
місць: чоловіки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах. Працівникам, які
мають не менше половини стажу роботи з
особливо шкідливими і особливо важкими
умовами праці пенсії на пільгових
умовах призначаються із зменшенням
віку, передбаченого ст. 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний рік такої роботи
чоловікам.

Як зазначає позивач в обґрунтування
своїх позовних вимог, він має право на
призначення пенсії на пільгових
умовах, відповідно до ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення», з
огляду на що на його розповсюджуються
положення ч. 4 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», оскільки він є особо перед
пенсійного віку.

05.06.2014 року позивач звернувся до
Маріупольського міського центру
зайнятості з заявою щодо виплати йому
допомоги по безробіттю на протязі 720
днів у зв'язку із припиненням виплат.
Відповідно до відповіді
Маріупольського міського центру
зайнятості від 18.06.2014 року № 09-2335,
ОСОБА_1 було відмовлено у здійсненні
таких виплат з посиланням на ст. 26
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» у зв'язку із
недосягненням ОСОБА_1 пенсійного віку -
60 років.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 307 від
20.11.2011 року було затверджено Порядок
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі одноразової її виплати для
організації безробітними
підприємницької діяльності (далі за
текстом Порядок).

Згідно із наведеним Порядком
загальна тривалість виплати допомоги
по безробіттю для

осіб, зазначених у цьому розділі, не
може перевищувати 360 календарних днів
протягом двох років з дня призначення
допомоги по безробіттю. Для осіб
передпенсійного віку (за два роки до
досягнення

пенсійного віку, встановленого
статтею 26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" , або віку, що дає право на
призначення пенсії відповідно до
Законів України "Про державну службу",
"Про статус народного депутата
України", "Про прокуратуру", "Про наукову
і науково-технічну діяльність" (за
наявності відповідних умов)
тривалість виплати допомоги по
безробіттю не може перевищувати 720
календарних днів. Для зазначених осіб
передпенсійний вік визначається на
день їх реєстрації як безробітних у
державній службі зайнятості.

Аналізуючи викладені положення
діючого законодавства, приходячи до
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1, суд вважає за
необхідне зазначити, що умовою для
призначення допомоги по безробіттю на
підставі ч. 4 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» є досягнення особою
передпенсійного віку, який встановлено
для осіб у випадках призначення ним
пенсії за віком та врегульовано ст. 12
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Суд не спростовує можливості, що за
певних умов (наявності відповідного
стажу роботи з особливо шкідливими
умовами праці тощо) ОСОБА_1 може бути
призначено пенсію на пільгових умовах,
проте право позивача на призначення
такого виду пенсії на підставі п. «а» ч.
1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» не є безумовним, а може
настати лише за наявності певних умов.
З огляду на що у даному випадку
відповідачем правомірно відмовлено у
призначенні ОСОБА_1 допомоги по
безробіттю на підставі ч. 4 ст. 22 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» тривалістю 720
днів, оскільки дійсно на теперішній час
ОСОБА_1 не досяг передпенсійного віку,
встановленого ст. 12 Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

При цьому судом не беруться до уваги
посилання представника відповідача
про пропуск ОСОБА_1 строку позовної
давності, передбаченому ст. 99 КАС
України, враховуючи той факт, що згідно
із відповіді Маріупольського міського
центру зайнятості, продовженні виплати
ОСОБА_1 допомоги по безробіттю на
підставі ч. 4 ст. 22 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» позивачу було відмовлено
18.06.2014 року.

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Маріупольського
міського центру зайнятості про
зобов'язання вчинити певні дії, -
виплачувати допомогу по безробіттю на
протязі 720 днів з 30.06.2013 року, -
відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя
О.Л. Соловйов

Справа № 263/5503/14-а

Провадження № 2-а/263/326/14

П О
С Т А Н О В А

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

(
вступна та резолютивна частина)

23 липня 2014 року
місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Соловйова О.Л, при секретарі
Д'яконовій К.І., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Маріупольського міського центру
зайнятості про зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Зважаючи на складність у
викладенні повного тексту постанови
суду, пов'язаного з потребою у
обґрунтуванні доводів сторін, на що
може бути витрачений значний час, суд
вважає за необхідне проголосити його
вступну та резолютивну частини

Керуючись ст.ст. 2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158,
162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Маріупольського
міського центру зайнятості про
зобов'язання вчинити певні дії, -
виплачувати допомогу по безробіттю на
протязі 720 днів з 30.06.2013 року, -
відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Донецького
апеляційного адміністративного суду
через Жовтневий районний суд м.
Маріуполя Донецької області шляхом
подачі апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня проголошення
постанови. Особи, які брали участі у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
постанови суду, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання її копії.

Суддя
О.Л. Соловйов