Справа № 820/12991/14
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд у складі:
головуючого судді Чудних С.О.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - Рись В.Г.,
представника відповідача - Піскун О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
справу за позовом Комунального
підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" до
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -
Позивач, Комунальне підприємство
"Харківське ремонтно-будівельне
підприємство", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій просить суд скасувати
податкове повідомлення-рішення №
Державною податковою інспекцією у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість всього на суму 1170609,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 780406,00 грн., та за штрафними
санкціями у сумі 390203,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що
відповідачем була проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства в
частині взаємовідносин з ТОВ
"Будконструкція-2012" за період з 01.12.2012 р.
по 31.12.2012 р. та з 01.03.2013 р. по 30.04.2013 р., з
ТОВ "БВКФ "Технікабуд" за період з 01.04.2011
по 30.11.2013, з ТОВ "Бруно - Плюс" з 01.05.2013 по
31.08.2013 роки, за результатами якої
складено акт. На підставі вказаного
акту перевірки №139/20-34-22-01-05/37763844 від
31.01.2014 року відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення № від 03.03.2014 року.
Обставини, які викладені в акті
перевірки, неправомірно кваліфіковані
як порушення, що передбачені п.п. 198.3 п.
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України,
вищевказані порушення встановлено
відповідачем при довільному
трактуванні норм права та при грубому
порушенні норм податкового
законодавства. В основу встановленого
відповідачем у висновках акту
перевірки є викладені у акті перевірки
висновки з приводу відсутності
реальності здійснення господарських
операцій позивачем по
взаємовідносинам з ТОВ "Бруно - Плюс".
Позивач не погоджується з вказаним
висновком відповідача та зазначає, що
обґрунтування відповідачем
відсутності реальності господарських
операцій між позивачем та його
контрагентом у перевіряємому періоді з
підстав вказаних вище не ґрунтується
на нормах діючого законодавства
України та свідчить про поверхневе
проведення перевірки. У зв'язку із чим,
позивач вважає, що податкове
повідомлення - рішення № від
03.03.2014 року є протиправним та підлягає
скасуванню, у зв'язку з чим просить суд
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги у
повному обсязі та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
зазначив, що порушення, встановлені в
ході перевірки позивача, зафіксовані
належним чином в акті перевірки,
підставою для винесення спірного
податкового повідомлення - рішення
слугував відображений в акті перевірки
висновок про отримання інформації щодо
визнання іншим органом державної
податкової служби нікчемними угод
укладених з ТОВ "Бруно - Плюс", у зв'язку
із чим просив у задоволенні позову
відмовити. Таке твердження відповідач
мотивує тим, що податковим органом на
обліку, в якому знаходиться контрагент
позивача було складено Акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Бруно-Плюс", в якому
зазначено, що у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження всі
господарські операції між ТОВ
"Бруно-Плюс" та його контрагентами є
фіктивними та такими, що не спричиняють
реального настання правових наслідків.
У зв'язку із чим просив у задоволенні
позову просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
Державною податковою інспекцією у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області була проведена
позапланова виїзна перевірка позивача
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства в
частині взаємовідносин з ТОВ
"Будконструкція-2012" за період з 01.12.2012 р.
по 31.12.2012 р. та з 01.03.2013 р. по 30.04.2013 р., з
ТОВ "БВКФ "Технікабуд" за період з 01.04.2011
р. по 30.11.2013 р., з ТОВ "Бруно - Плюс" з 01.05.2013
р. по 31.08.2013 р., результати якої
оформлені актом № 139/20-34-22-01-05/37763844 від
31.01.2014 року (т.1 а.с.13-46) .

Перевіркою встановлено порушення
Комунальним підприємством "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" п.п.
198.3 п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України по взаємовідносинах з ТОВ
"Бруно-Плюс" за період з 01.05.2013 р. по
31.08.2013 р., а саме: занижено податок на
додану вартість на у сумі 780 406 грн. (т. 1
а.с.45) .

Не погоджуючись із висновками акту
перевірки, позивач надав до Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
письмові заперечення на акт №
139/20-34-22-01-05/37763844 від 31.01.2014 року (т. 1 а.с.
47-52). Однак, відповідно до відповіді
контролюючого органу висновки акту
залишені без змін (т. 1 а.с. 53-56).

На підставі вказаного акту перевірки №
139/20-34-22-01-05/37763844 від 31.01.2014 року
відповідачем було прийняте податкове
повідомлення - рішення № від
03.03.2014 року, згідно з яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість всього на суму 1 170 609,
00 грн., в тому числі за основним
платежем у сумі 780 406, 00 грн., та за
штрафними санкціями у сумі 390 203, 00 грн.
(т. 1 а.с. 12).

Позивач скористався своїм правом та
оскаржив податкове повідомлення
рішення № від 03.03.2014 року в
адміністративному порядку (т.1 а.с.57-64),
однак рішенням Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
22.04.2014 року № 2814/10/20-40-10-04-17 оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
залишене без змін, а скарга позивача -
без задоволення (т. 1 а.с. 65-69).

05.05.2014 року позивач звернувся із
повторною скаргою до Міністерства
доходів та зборів, однак, рішення від
27.06.2014 року № 455/6/99/99-10-01-15 податкове
повідомлення - рішення залишене без
змін, а скарга позивача - без
задоволення, у зв'язку з чим товариство
звернулось до суду за захистом своїх
прав про оскарження даного податкового
повідомлення-рішення (т. 1 а.с. 70-79)..

З дослідженого акту перевірки №
139/20-34-22-01-05/37763844 від 31.01.2014 року судом
встановлено, що фактичною підставою
для відображення в акті порушень і
винесення спірного податкового
повідомлення-рішення слугував
викладений в акті висновок відповідача
про не підтвердження реальності
здійснення господарських відносин,
укладених позивачем з ТОВ "Бруно - Плюс",
у зв'язку з відсутністю
документального підтвердження, всі
господарські операції між ТОВ
"Бруно-Плюс" та його контрагентами є
фіктивними та такими, що не спричиняють
реального настання правових наслідків.

Однак, суд не погоджується з такими
висновками відповідача виходячи з
наступного.

З матеріалів справи вбачається, що у
період з березня по липень 2013 року між
позивачем (підрядник) та замовниками:
КСП "Інженерні мережі", ТОВ "Віал-Пром",
Департаменту житлового господарства
Харківської міської ради, КП
"Жилкомсервіс", ВАТ "Харківський завод
електромонтажних виробів" були
укладені договори, відповідно до яких
підрядник зобов'язувався надати
замовникам послуги з поточного ремонту
відповідних приміщень (т. 2- т. 50)..

Так, на виконання умов укладених
правочнів, між Комунальним
підприємством "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство"
(Замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Бруно - Плюс"
(Підрядник) було укладено договори
підряду, а саме: №01/04-13С від 01.04.2013 року,
№02/03-13 С від 29.05.2013 року, №12/03-13 С від
29.03.2013 року, №14/03-13 С від 29.03.2013 року,
№15/03-13 С від 29.03.2013 року, №22/03-13 С від
29.03.2013 року, №26/03-13 С від 29.03.2013 року,
№28/04-13 С від 22.07.2013 року, №30/04-13С від
22.04.2013 року, №23/1 С від 19.04.2013 року, №23/1 С
від 19.04.2013 року, №ТР 1-76 С від 20.05.2013 року,
№ТР 2-43 С від 16.05.2013 року, №ТР 3-65С від
16.05.2013 року, №ТР 3-68С від 20.05.2013 року, № ТР
3-69С від 20.05.2013 року, №ТР 3-70С від 20.05.2013
року, №ТР 1-23С від 20.05.2013 року, № ТР 1-21С
від 20.05.2013 року, №ТР 1-14 С від 20.05.2013 року,
№ ТР 1-15С від 20.05.2013 року, № ТР 1-18С від
20.05.2013 року, № ТР 1-19С від 20.05.2013 року, №ТР
1-74 С від 20.05.2013 року, №ТР 1-75 С від 20.05.2013
року, №26С від 23.04.2013 року, № 37 С від
14.05.2013 року, № 108 С від 20.06.2013 року, №ТР
8-107 С від 07.05.2013 року, №ТР 8-108 С від 07.05.2013
року, №Тр 8-112 С від 20.05.2013 року, №ТР 8-122 С
від 20.05.2013 року, №ТР 8-124С від 07.05.2013 року,
№ТР 8-125 С від 07.05.2013 року, №ТР 8-126 С від
07.05.2013 року, № ТР 8-128 С від 07.05.2013 року,
№ТР 8-129С від 07.05.2013 року, №ТР 8-130С від
07.05.2013 року, №ТР 8-134С від 20.05.2013 року,
№01/03-13С від 29.03.2013 року, №21/04-13 С від
22.04.2013 року, №21/04-13 С від 22.04.2013 року, № ТР
8-142 С від 20.05.2013 року, №ТР 8-143С від 20.05.2013
року, №ТР 8-40С від 20.05.2013 року, №ТР 8-46 С
від 20.05.2013 року, №ТР 8-90С від 20.05.2013 року,
№ТР 8-98С від 07.05.2013 року, №20-06-13С від
03.06.2013 року, №ТР 2-60С від 03.06.2013 року, №ТР
2-67 С від 17.06.2013 року, №ТР 2-68С від 17.06.2013
року, №04/05-13 С від 12.05.2013 року, №08/05-13 С
від 12.05.2013 року, № 10/05-13 С від 12.05.2013 року,
№ 14/05-13 С від 12.05.2013 року, №09/06-13 С від
03.06.2013 року, №23/06-13 С від 03.06.2013 року,
№24/06-13 С від 03.06.2013 року, №25/06-13 С від
03.06.2013 року, №26/06-13 С від 03.06.2013 року,
№27/06-13 С від 03.06.2013 року, №28/06-13 С від
03.06.2013 року, №01/07-13 С від 01.07.2013 року,
№03/07-13 С від 01.07.2013 року, №04/07-13 С від
01.07.2013 року, № 09/05-13 С від 12.05.2013 року, №156
С від 18.07.2013 року, №1-Р С від 01.01.2013 року,
№119 С від 26.06.2013 року, №134 С від 03.07.2013
року, №154 С від 12.07.2013 року, №18/03-13 С від
29.03.2013 року, №13/04-13 С від 22.04.2013 року,
№24/04-13 С від 22.04.2013 року, №25/04-13 С від
22.04.2013 року, №ТР 5-111 С від 20.05.213 року, №ТР
5-30 С від 20.05.2013 року, №ТР 5-90 С від 20.06.2013
року, №ТР 5-99 С від 20.05.2013 року, №ТР 7-54 С
від 20.07.2013 року, № ТР 8-105С від 07.05.2013 року,
№ ТР 8-106 С від 07.05.2013 року, №ТР 3-71С від
20.05.2013 року, № ТР 3-72С від 20.52013 року, № ТР
4-821 С від 20.05.2013 року, №ТР 5-100 С від 20.05.2013
року, № ТР 5-106 С від 20.05.2013 року, №ТР 5-110 С
від 20.05.2013 року, № ТР 8-135 С від 20.05.2013
року, №ТР 8-136С від 20.05.2013 року, №ТР 8-138С
від 20.05.2013 року, №ТР 8-139С від 20.05.2013 року,
№ ТР 8-140С від 20.05.2013 року, №ТР 8-141С від
20.05.2013 року, №ТРО 9-4 С від 17.07.2013 року,
№ТРО 9-5 С від 17.07.2013 року, №ТР 1-109 С від
12.07.2013 року, № №ТР 1-110 С від 12.07.2013 року,
№ ТР 1-11 С від 12.07.2013 року, № ТР № 1-112 С
від 12.07.2013 року .№ ТР 1-113 С від 17.07.2013
року, № 07/06-13 С від 03.06.2013 року, № 09/06-13 С
від 03.06.2013 року, № 10/06-13 С від 03.06.2013 року,
№014/06-13 С від 03.06.2013 року, №02/06-13 С від
03.06.2013 року, № 06/06-13 С від 03.06.2013 року, №
13/05-13 С від 12.05.2013 року, №22/05-13 С від 12.05.2013
року, №23/05-13 С від 12.05.2013 року, №24/05-13 С
від 12.05.2013 року, №25/05-13 С від 12.05.2013 року,
№05/05-13 С від 12.05.2013 року, №06/05-13 С від
12.05.2013 року, №11/05-13 С від 12.05.2013 року, №
12/05-13 С від 12.05.2013 року, №51С від 20.05.2013
року, №73 С від 22.05.2013 року, №ТР 8-152С від
19.06.2013 року, №ТР 8-131С від 19.06.2013 року,№ТР
6-79 С від 03.06.2013 року, №ТР 7-57 С від 03.06.2013
року, №ТР 5-93 С від 10.06.2013 року, № ТР 8-144 С
від 03.06.2013 року, № ТР 8-147 С від 19.06.2013
року, №ТР 5-112 С від 03.06.2013 року, №ТР 5-114 С
від 03.06.2013 року, №ТР 5-115С від 03.06.2013 року,
№ТР 5-119 С від 10.06.2013 року, № ТР 3-76 С від
10.06.2013 року, № ТР 3-77 С від 10.06.2013 року, №
ТР 3-85 С від 19.06.2013 року, № ТР 3-87С від
19.06.2013 року, №ТР1-114 С від 17.07.2013 року, №ТР
1-116 С від 17.07.2013 року, № ТР 1-119 С від 23.07.2013
року, №ТР 1-129 С від 23.07.2013 року, № ТР 1-130 С
від 23.07.2013 року, № ТР 1-131 С від 23.07.2013
року, № ТР 1-132 С від 23.07.2013 року, №ТР 1-133С
від 23.07.2013 року, №ТР 1-90С від 23.07.2013 року,
№ТР 2-20 С від 17.07.2013 року, № ТР 2-88 С від
04.07.2013 року, №ТР 2-89 С від 04.07.2013 року, №
ТР 3-90 С від 04.07.2013 року, № ТР 3-89 С від
04.07.2013 року, № ТР 3-91 С від 04.07.2013 року, №
ТР 3-92 С від 04.07.2013 року, №ТР 3-93 С від
04.07.2013 року, № ТР 3-94 С від 04.07.2013 року, №
ТР 3-95 С від 04.07.2013 року, № ТР 3-97 С від
04.07.2013 року, № ТР 3-96 С від 04.07.2013 року, №
ТР 3-98 С від 12.07.2013 року, № ТР 5-18 С від
23.07.2013 року, № ТР 5-121 С від 19.06.2013 року, №
ТРО 5-128 С від 04.07.2013 року, № ТР 5-129 С від
04.07.2013 року, № ТР 5-131 С від 17.07.2013 року, №
ТР 5-133 С від 17.07.2013 року , № ТР 5-134 С від
23.07.2013 року, № ТР 5-135 С від 23.07.2013 року,
№ТР 5-136 С від 23.07.2013 року, № ТР 5-28 С від
12.07.2013 року, № ТР 5-31 С від 17.07.2013 року, №
ТР 5-93 С від 12.07.2013 року, № ТРО 1-1 С від
17.07.2013 року, № ТРО 1-2 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 1-32 С від 17.07.2013 року, № ТРО 3-1 С від
17.07.2013 року, № ТРО 2-2 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 2-4 С від 17.07.2013 року, № ТРО 2-5 С від
17.07.2013 року, № ТРО 2-96 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 2-7 С від 17.07.2013 року, № ТРО 2-8 С від
17.07.2013 року, № ТРО 3-1 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 3-2 С від 17.07.2013 року, № ТРО 5-4 С від
17.07.2013 року, № ТРО 6-1 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 7-4 С від 17.07.2013 року, № ТРО 8-4 С від
17.07.2013 року, № ТРО 8-7 С від 08.07.2013 року, №
ТРО 8-8 С від 08.07.2013 року, № ТРО 8-9 С від
17.07.2013 року, № ТРО 9-1 С від 17.07.2013 року, №
ТРО 9-2 С від 17.07.2013 року, № ТРО 9-3 С від
17.07.2013 року, № 170 С від 19.07.2013 року, № 175 С
від 19.07.2013 року, № 177 С від 22.07.2013 року, №
188 С від 05.08.2013 року, № 21/04-13 С від 22.04.2013
року, № 20/05-13 С від 12.05.2013 року, № 05/07-13 С
від 01.07.2013 року, №ТР 6-103 С від 08.08.2013 року,
№ТР 6-104 С від 08.08.2013 року, №ТР 6-105 С від
08.08.2013 року, №ТР 8-102 С від 01.08.2013 року,
№ТР 8-143 С від 08.08.2013 року, №ТР 8-147 С від
08.08.2013 року, № 08/07-13 С від 01.07.2013 року, №
09/07-13 С від 01.07.2013 року, № ТР 2-27С від
01.08.2013 року, № ТР 5-24 С від 15.08.2013 року, №
ТР 8-168С від 01.08.2013 року, № ТР 8-170С від
01.08.2013 року, № ТР 8-172 С від 01.08.2013 року, №
ТР 8-173 С від 08.08.2013 року, № ТР 8-175 С від
08.08.2013 року, № ТР 8-46 С від 01.08.2013 року, №
ТР 8-93 С від 01.08.2013 року, № ТР 8-94 С від
01.08.2013 року, № ТР 8-177 С від 08.08.2013 року, №
ТР 8-178 С від 08.08.2013 року, № ТР 8-179 С від
08.08.2013 року, № ТР 8-180 С від 08.08.2013 року, №
ТР 8-172 С від 01.08.2013 року, № ТР 8-183 С від
15.08.2013 року, № ТР 8-172 С від 01.08.2013 року, №
ТР 8-36 С від 01.08.2013 року, № 25-13/1/АС від
25.04.2013 року (т. 2- т. 50).

За умовами вказаних договорів
підрядник зобов'язується своїми силами
та засобами, за свій ризик відповідно
до кошторису виконати за завданням
замовника, а Замовник зобов'язується
прийняти та оплати наступну роботу:
поточний ремонт житлових приміщень (т. 2
а.с. 69-71).

Реальність виконання умов укладених
правочинів підтверджується залученими
до матеріалів справи документами
первинного та бухгалтерського обліку:
податковими накладними, довідками про
вартість виконаних робіт, актами
приймання виконаних будівельних робіт,
відомостями ресурсів, локальними
кошторисами, розрахунками загально
виробничих витрат до договірної ціни,
актами прийому-сдачі виконаних робіт
(наданих послуг), розрахунками,
дефектними актами, платіжними
дорученнями та виписками із банку (т. 2 -
т. 51).

Суд зазначає, що про фактичне виконання
умов договору свідчать первинні
бухгалтерські та податкові документи,
виписані відповідно до п.9.2. ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік і
фінансову звітність в Україні" і п.2.4.
ст.2 "Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку".

Статтею 1 розділу 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до п.1 ст.9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Згідно з ст. 14.1.181 Податкового кодексу
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
періоду, визначена згідно з цим
законом.

Відповідно до ст. 14.1.156 Податкового
кодексу України, податкове
зобов'язання - сума коштів, яку платник
податків, у тому числі податковий
агент, повинен сплатити до
відповідного бюджету як податок або
збір на підставі, в порядку та строки,
визначені податковим законодавством (у
тому числі сума коштів, визначена
платником податків у податковому
векселі та не сплачена в установлений
законом строк).

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з ст. 198.3. Податкового кодексу
України, податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до ст.198.6. Податкового
кодексу України, не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Однак, в даному випадку виконання
договорів між позивачем та ТОВ "Бруно -
Плюс" підтверджується податковими
накладними, актами здачі - приймання
робіт, актами прийому виконаних робіт,
довідками про вартість виконаних
робіт, кошторисами, розрахунками, які
містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 198.2 Податкового
кодексу України, датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Як підтверджено матеріалами справи,
правочини укладені між позивачем та
ТОВ "Бруно - Плюс" виконано кожною
стороною цього договору, що
підтверджується первинними
документами, а саме податковими
накладними. Сторони претензій одна до
одної не мали.

Відповідно до ст.201.1 Податкового
кодексу України, платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках
такі обов'язкові реквізити: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання без
урахування податку; ж) ставка податку
та відповідна сума податку в цифровому
значенні; з) загальна сума коштів, що
підлягають сплаті з урахуванням
податку; и) вид цивільно-правового
договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД
(для підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, позивач та ТОВ "Бруно - Плюс"
належним чином оформили договірні
правовідносини та на виконання вимог
податкового законодавства оформили
первинні документи податкової та
бухгалтерської звітності, які
відповідають вимогам чинного
законодавства України .

Посилання представника відповідача в
акті перевірки №139/20-34-22-01-05/37763844 від
31.01.2014 року про те, що ним отримано акт
про неможливість проведення
зустрічної звірки ТОВ "Бруно-Плюс", в
якому зазначено, що у зв'язку з
відсутністю документального
підтвердження всі господарські
операції між ТОВ "Бруно-Плюс" та його
контрагентами є фіктивними та такими,
що не спричиняють реального настання
правових наслідків, суд не приймає до
уваги виходячи з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Пунктом 1 порядку №1232 від 27.12.2010 року
"Про проведення органами державної
податкової служби зустрічних звірок"
передбачено, що зустрічна звірка
полягає у зіставленні даних первинних
бухгалтерських та інших документів
суб'єкта господарювання, що
здійснюється органами державної
податкової служби, з метою
документального підтвердження
господарських відносин з платником
податків та зборів, а також
підтвердження відносин, виду, обсягу і
якості операцій і розрахунків, що
здійснювалися між ними, для з'ясування
їх реальності та повноти відображення
в обліку платника податків.

Отже, оскільки контрагент позивача
фактично не перевірявся, документи
первинного та бухгалтерського обліку
ТОВ "Бруно-Плюс" досліджені не були,
тому у податкового органу не було
законних підстав робити висновок про
нереальність здійснення господарських
операцій між позивачем та ТОВ
"Бруно-Плюс" лише на підставі акту "Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ "Бруно-Плюс".

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. З огляду на
припис наведеної норми процесуального
права при розгляді судом спору щодо
правомірності рішення органу
державної податкової служби, яким
платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи зменшені
податкові вигоди, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Враховуючи, що відповідачем вказаного
процесуального обов'язку стосовно
податкового повідомлення - рішення №
від 03.03.2014 року, не виконано, та
наявність матеріалів справи, які
підтверджують реальність виконання
умов правочинів укладених між
позивачем та ТОВ "Бруно - Плюс" суд
приходить до висновку про
невідповідність прийнятого
відповідачем податкового
повідомлення-рішення дійсним
обставинам справи та вимогам діючого
законодавства, а отже є таким, що
підлягає скасуванню.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що позов Комунального
підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" є
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
Харківський окружний адміністративний
суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Комунального
підприємства "Харківське
ремонтно-будівельне підприємство" до
Державної податкової інспекції у
Московському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити у повному обсязі.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області №
від 03.03.2014 року, яким збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість всього на суму 1170609,00
грн., в тому числі за основним платежем
у сумі 780406,00 грн., та за штрафними
санкціями у сумі 390203,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Комунального підприємства
"Харківське ремонтно-будівельне
підприємство" (вул. Металіста, б. 10,
м.Харків, ) судовий збір
у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім)
грн. 20 коп.

Постанова може бути оскаржена в
Харківський апеляційний
адміністративний суд через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
29.08.2014р.

Суддя

С.О. Чудних