Справа № 262/4097/14-а
Суддя: Міронова Г.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ульяніч І.В.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
справа №262/4097/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді Міронової Г.М.,
суддів: Блохіна А.А., Яковенка М.М.,
розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради на
постанову Пролетарського районного
суду міста Донецька від 07 липня 2014 року
у справі № 262/4097/14-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради, третя
особа: Головне управління Державного
казначейства у Будьоннівському та
Пролетарських районах Головного
управління Державного казначейства
України в Донецькій області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату суми недоплаченої допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 24.06.2014 року звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Пролетарської
районної у м. Донецьку ради, мотивуючи
свої вимоги тим, що має малолітню
дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з
чим перебуває на обліку в управлінні та
отримує грошову допомогу як
застрахована особа у розмірі 130,00 грн.
на дитину, тобто зазначений вид
допомоги виплачувався їй у сумі меншій,
ніж це передбачено законодавством
України. Просила суд поновити строк
звернення до суду; визнати
неправомірним рішення управління
відносно призначення їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі, менше, ніж
встановлено законодавством України;
визнати неправомірними такі дії
відповідача та зобов'язати відповідача
здійснити нарахування їй допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на поточний рік за період з
грудня 2013 року по травень 2014 року та
стягнути нараховану суму з урахуванням
фактично виплачених сум.

Ухвалою Пролетарського районного
суду міста Донецька від 26.06.2014 року
позовні вимоги ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради, третя особа: Головне управління
Державного казначейства у
Будьоннівському та Пролетарських
районах Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області «про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату суми
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку» за період з 20.12.2013 року по 23.12.2013
року - залишено без розгляду. Ухвала
сторонами не оскаржена, набрала
законної сили.

Постановою Пролетарського
районного суду м. Донецька від 07
липня 2014 року у справі № 262/4097/14-а
позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради щодо недоплати ОСОБА_2 допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради здійснити перерахунок та виплату
ОСОБА_2 допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку з 24
грудня 2013 року по 30 червня 2014 року у
розмірі не менше розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого законом, з урахуванням
виплачених сум.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просив скасувати
оскаржуване судове рішення та ухвалити
нове, яким відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі. В обґрунтування апеляційної
скарги посилається на ст.ст. 15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та зазначив, що відповідач діяв
відповідно до вимог чинного
законодавства, а тому відсутні
підстави для здійснення перерахунку та
проведення доплат до виплачених
розмірів.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про розгляд справи були
повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини
першої статті 197 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, так як не прибула жодна з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Колегія суддів, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне вимоги, викладені в
апеляційних скаргах, залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції без змін, з наступних
підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції
встановлено, що позивач є матір'ю
ОСОБА_3, який народжений ІНФОРМАЦІЯ_2,
що підтверджено свідоцтвом про
народження (а.с. 9).

Позивач у зв`язку з народженням дитини
перебувала на обліку у відповідача та
отримувала допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі 50,32 грн. - у грудні 2013
року, у розмірі 130 грн. - з січня 2014 року
(а.с. 12).

ОСОБА_2 звернулася до відповідача із
заявою про перерахунок призначеної
допомоги, на що відповідачем було
надано відповідь від 06.06.2014 року, в якій
повідомлено позивача про те, що всі
соціальні допомоги були їй призначені
відповідно до чинного законодавства
(а.с. 11).

Колегія суддів вважає, що висновки суду
першої інстанції про часткове
задоволення позовних вимог
відповідають нормам матеріального і
процесуального права з наступних
підстав.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 року № 107-VI "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(далі - Закон N 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
N 2811-XII, дія якого поширювалася на осіб,
не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом N 2240-III, який поширював свою дію
на застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону N 2240-III було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону N 107-VI були
внесені відповідні зміни до Закону №
2811-XII та Закону № 2240-III. Зокрема, змінами
до статті 13 Закону № 2811-XII його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону № 2240-III було виключено статті 40 -
44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40 - 44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу III Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-XII.

Статтею 46 Закону України від 26 грудня
2008 року № 835-VI "Про Державний бюджет
України на 2009 рік" та статтею 45 Закону
України від 27 квітня 2010 року № 2154-VI "Про
Державний бюджет України на 2010 рік"
(далі - Закон № 2154-VI) передбачено, що у
2009, 2010 роках допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону № 2240-III
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27 грудня 2001 року № 1751
саме на виконання Закону N 2811-XII (пункт 1).
Новий акт уряду на виконання статті 46
Закону № 835 та статті 45 Закону № 2154-VI не
приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону N 2240-III на
виконання статті 46 Закону № 835 та
статті 45 Закону N 2154-VI Кабінетом
Міністрів України не визначалися.

Законом України «Про Державний бюджет
на 2012 рік», Законом України «Про
Державний бюджет на 2013 рік», не
встановлювався інший, ніж у Законі №
2240-ІІІ розмір допомоги, а положення
постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року було
затверджено саме на виконання Закону №
2811 - ХІІ, тому застосовувати зазначену
постанову КМУ до особи, яка
застрахована в системі
загальнообов'язкового страхування
неможливо, оскільки на відносини щодо
виплати допомоги такій особі у
зазначеному випадку поширюються норми
спеціального Закону № 2240-ІІІ, а саме ст.
43, згідно якої допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Таким чином, відповідач,
виплачуючи позивачу допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому постановою Кабінету
Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751
«Про затвердження Порядку призначення
і виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми», діяв неправомірно та з
порушенням вимог законодавства.

Пунктом 1 частини 1 статті 92
Конституції України передбачено, що
виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод. За положеннями частини третьої
статті 46 Конституції України, пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановлено законом.

Правові засади формування
та застосування державних соціальних
стандартів і нормативів, спрямованих
на реалізацію закріплених
Конституцією України та законами
України основних соціальних гарантій
визначені Законом України «Про
державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії» від 5
жовтня 2000 року № 2017-3.

27 березня 2014 року Верховною Радою
України було прийнято закон «Про
запобігання фінансової катастрофи та
створення передумов для економічного
зростання в Україні» № 1166-VII (далі -
Закон 3 1166-УП), пункт 7 якого передбачає:

7. У Законі України "Про державну
допомогу сім'ям з дітьми":

1) пункт 3 частини першої статті 3
виключити;

2) текст статті 12 викласти у такій
редакції:

"Допомога при народженні дитини
призначається у розмірі 41280 гривень.
Виплата допомоги здійснюється
одноразово у сумі 10320 гривень, решта
суми допомоги виплачується протягом
наступних 36 місяців рівними частинами
у порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України";

3) у статті 12 3 слово "першої" виключити;

4) розділ IV "Допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку" виключити.

В абзаці третьому пункту 2
Прикінцевих положеннях Закону № 1166-VII
визначено, що дія пункту 7, підпункту 1
пункту 8 розділу II цього Закону, які
набирають чинності з 1 липня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
судом при винесені постанови про
часткове задоволення позовних вимог
встановлено граничну дату виплати
державної соціальної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, а саме «по 30 червня 2014
року», що цілком відповідає наведеним
вище нормам.

З урахуванням
вищевикладеного, колегія суддів дійшла
висновку, що судом першої інстанції
були правильно встановлені обставини
справи та постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови суду не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради - залишити без задоволення.

Постанову Пролетарського
районного суду міста Донецька від 07
липня 2014 року у справі № 262/4097/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради, третя особа: Головне управління
Державного казначейства у
Будьонівському та Пролетарських
районах Головного управління
Державного казначейства України в
Донецькій області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату суми
недоплаченої допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку - залишити без змін.

Стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
Пролетарської районної у м. Донецьку
ради на користь Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 36, 54 грн.
(тридцять шість) за подання апеляційної
скарги.

Ухвала суду апеляційної
інстанції за наслідками апеляційного
перегляду в порядку письмового
провадження набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20 днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя: Г.М. Міронова

Суддів: А.А.Блохін

М.М. Яковенко