Справа № 9101/188280/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2013 рокусправа № 815/864/2012
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20 лютого 2012 р. у справі №
815/864/2012 за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Мелітопольської
міської ради Запорізької області, в
якому просила відновити пропущений
строк для звернення до суду, визнати
неправомірною бездіяльність
відповідача, зобов'язати відповідача
перерахувати та сплатити позивачу
недоплачену суму допомоги на дитину у
розмірі не нижче прожиткового мінімуму
для працездатних осіб, який
встановлено Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік з урахуванням
виплаченої допомоги за період з 28.01.2011
по 31.12.2011.

Ухвалою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27.01.2012 позовні вимоги за
період з 28.01.2011 по 24.07.2011,- залишено без
розгляду.

Постановою Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20.02.2012 у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу (а. с. 29), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована
невірним застосуванням судом першої
інстанції норм матеріального права та
неповним з'ясуванням обставин справи.
Позивач зазначає, що призначення та
виплата допомоги повинно
здійснюватися відповідно до ст. 43
Закону України «Про державне соціальне
страхування у зв'язку із тимчасовою
втратою працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням».

Дана адміністративна справа
розглянута судом апеляційної
інстанції відповідно до ст. 197 КАС
України, в порядку письмового
провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ОСОБА_1 є особою,
яка застрахована у системі соціального
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, перебуває на
обліку Управління праці та соціального
захисту населення Мелітопольської
міської ради Запорізької області,
отримує соціальну допомогу по догляду
за дитиною - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до
досягнення ним трирічного віку, з
28.01.2011.

Допомога щомісячно виплачувалась
згідно ст.15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» в
розмірі 130,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
положень Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» з урахуванням
змін, внесених до ст. 15 цього закону
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України".

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
відмови в задоволені
адміністративного позову з наступних
підстав.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України від 28 грудня
2007 № 107-VI "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" (далі -
Закон № 107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги регулювалися Законом
України від 21 листопада 1992 року №
2811-ХІІ «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811-ХІІ), дія
якого поширювалася на осіб, не
застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України від 18 січня 2001 року №
2240-III «Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон № 2240-III), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
Законами. Зокрема, статтею 43 Закону №
2240-III було передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається
застрахованій особі у розмірі, що
встановлюється правлінням Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності, але не менше
розміру прожиткового мінімуму,
встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону № 107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону № 2811-ХІІ та Закону № 2240-III.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону №
2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону № 2240-III
було виключено статті 40-44.

Конституційний Суд України рішенням
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону № 107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону № 107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону № 2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону № 107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Рішення № 10-рп/2008 Конституційним Судом
України відновили свою дію
вищезазначені положення Закону № 2240-III,
а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15 Закону №
2811-ХІІ.

Закон України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" не містить будь-яких
обмежень щодо розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, встановленого
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням", або делегування
повноважень по визначенню такого
розміру Кабінету Міністрів України.

Отже, з часу проголошення Рішення
Конституційного Суду України у справі
№ 10-рп/2008, особа, яке є застрахованою в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
має право на отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у відповідності до ст.
43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Тобто вимоги позивача є
правомірними.

В той же час, право на звернення до суду
не є абсолютним і може бути обмеженим, в
тому числі і встановленням строків для
звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, в
адміністративному позові заявлено
вимоги про перерахунок та виплату
недоплаченої суми допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку поза межами строку,
який визначено ст..99 КАС України.

Суд першої інстанції, виходячи з вимог
ст. 99,100 КАС України, ухвалою від 27.01.2012
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Мелітопольської
міської ради Запорізької області за
період з 28.01.22011 по 24.07.2011 року залишив
без розгляду.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції є правильним.
Будь-які об'єктивні чи суб'єктивні
обставини не позбавляли позивача
можливості звернутися до суду, у
визначені законом строки, з
відповідним позовом до відповідача,
якщо позивач вважав, що діями чи
бездіяльністю відповідача порушуються
його права та законні інтереси.
Виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трьох років є
щомісячними, тому позивач знав розмір
цих виплат і в разі не згоди мав право
звернутися до суду.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає
обґрунтованим та таким, що підлягає
задоволенню позов, в частині заявлених
вимог щодо неправомірності
нарахування допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період з 24.07.2011 по 31.12.2011
(визначені позивачем межі позовних
вимог).

На підставі викладеного, керуючись п. 3
ч.1 ст. 198, ст. ст. 202, 205, 207 КАС України, суд
апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову Мелітопольського
міськрайонного суду Запорізької
області від 20.02.2012 року по справі №
815/864/2012 - скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області щодо відмови
ОСОБА_1 перерахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку з 24.07.2011
по 31.12.2011 у розмірі, передбаченому ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Мелітопольської міської ради
Запорізької області здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 24.07.2011 по
31.12.2011 у розмірі, передбаченому ст. 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», з урахуванням проведених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова суду набирає законної
сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
чинності.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко