Справа № 826/12387/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна Іновуд"

до

Київської міжрегіональної митниці Міндоходів

про

визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна Іновуд» звернулось до суду з позовом до Київської міжрегіональної митниці Міндоходів про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості від 18.04.2014 №100250004/2014/000036/2.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ним було подано всі передбачені Митним кодексом України, документи, що підтверджують правомірність формування позивачем митної вартості за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, проте митним органом оскарженим рішенням відкориговано митну вартість.

Відповідач – Київська міжрегіональна митниця Міндоходів – заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях, які долучено до матеріалів справи та зазначив, що в наданих позивачем до митного оформлення документах містяться розбіжності, а відтак позивач не мав підстав для підтвердження митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, що імпортуються, тому оскаржуваним рішенням відкориговано митну вартість товару.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та компанією Hangzhou Transasia Sporting Goods Manufactory Co Ltd укладено контракт від 15.11.2013 №15/11-2013 по поставці спортивного та розважального призначення.

З метою митного оформлення товару, що надійшов відповідно до вказаного вище контракту позивачем подано митну декларацію №100250000/2014/092097, якою заявлено до митного оформлення наступні товари: товар №1 інвентар та обладнання для занять спортом – батути в розібраному стані в комплекті з кріпленнями за артикулами та найменуваннями; сітка безпеки до батутів з поліестеру (в розібраному стані в комплекті з кріпленнями) за артикулами та найменуваннями; драбини металеві до батутів (в розібраному стані в комплекті з кріпленнями) за артикулами та найменуванням.

Митна вартість була визначена позивачем за основним методом – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

За результатами розгляду поданих до митного оформлення документів, митним органом, прийнято рішення про коригування митної вартості від 18.04.2014 №100250004/2014/000036/2.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справлянням митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, а також положеннями Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Статтею 49 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина 1); митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2).

Статтею 57 глави 9 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина 2). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), закріплено в статті 58 Митного кодексу України.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як визначено в частині 5 статті 58 Митного кодексу України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Згідно з частиною 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (частина 1). Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу (частина 2).

За змістом частини 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідач, приймаючи рішення про коригування митної вартості виходив з того, що подані документи містять розбіжності.

Статтею 57 Митного кодексу України передбачені такі методи визначення митної вартості товарів: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

В графі 33 “Обставини прийняття рішення та джерела, що використовувались митним органом для коригування митної вартості” оскаржуваного рішення зазначено, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари: декларантом не подано додаткових документів на письмову вимогу органу доходів і зборів відповідно до ч.3 ст. 53 митного кодексу України: копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, за власним бажанням інші додаткові наявні у декларанта або уповноваженої ним особи документи для підтвердження заявлено митної вартості.

Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що основний метод визначення митної вартості товарів за ціною угоди щодо товарів, які імпортуються не був застосований, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

Метод 2-а не був застосований у зв'язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з ідентичними товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Метод 2-6 не був застосований у зв'язку з відсутністю у митного органу даних щодо вартості операцій з подібними (аналогічними) товарами, скоригованими відповідно до комерційних умов поставки та партії товару (кількості).

Методи 2-в та 2-г не використані через відсутністю даних, необхідних для проведення розрахунків.

Митну вартість товару визначено із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ст. 64 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT), було здійснено послідовний перехід від 3 до останнього методу визначення митної вартості заявленого товару і застосований 6-й (резервний) метод.

З матеріалів справи вбачається. що митним органом в порядку ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України було витребувано додаткові документи: транспортні (перевізні) документи. Якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також інші документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалось страхування – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов’язані із виконанням умов контракту, виписки з бухгалтерської документації, каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, копію митної декларації країни – відправника, висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, за власним бажанням інші додаткові наявні у декларанта або уповноваженої ним особи документи для підтвердження митної вартості товару.

Суд погоджується з позицією митного органу, що надані документи містять неповні відомості (у наданих документах містяться розбіжності), з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.3 договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.11.2011 №617/20 до кожної окремої поставки товару ТОВ «Україна Іновуд» надає експедитору заяву, яка містить необхідну інформацію для організації транспортно-експедиторського обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення вказану вище заявку не було надано.

Також, з матеріалів справи вбачається, що вантаж перевозився морським транспортом.

Відповідно до п. 4.3.2 договору на транспортно-експедиторське обслуговування від 01.11.2011 №617/20 у випадку перевезення вантажу морським транспортом споживачем послуг перевезення є ТОВ «Україна Іновуд», яке самостійно укладає договір на перевезення морським транспортом вантажу з перевізником та надає експедитору коносаменти, як підтвердження наявності договору на перевезення морським транспортом.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до митного оформлення не надано договір на перевезення морським транспортом.

Вказані документи на думку суду є документами, що містять відомості про вартість оцінюваних товарів та підтверджують складові митної вартості товару в розумінні ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Також, згідно з відомостями графи «призначення платежу» платіжного доручення від 19.11.2013 №16 та від 14.03.2014 №1кошти перераховано як попередня оплата відповідно до зовнішньоекономічного контракту №15/11-2013 від 15.11.2013, проте не зазначено реквізити інвойсу на конкретну партію товару, як зазначено в п. 4.1 контракту №15/11-2013 від 15.11.2013 та на думку суду не дає можливість встановити, що вказаними платіжними дорученнями перераховано кошти в рахунок саме спірної поставки товару.

Крім того в наданій позивачем копії митної декларації країни відправлення від 27.02.2014 № попереднього запису 935794604 наявне посилання на номер транспортної накладної APLU069019804 та найменування транспортного засобу MOL QUALITY/00W09, однак до митного оформлення поданий інший транспортний документ, а саме коносамент від 01.03.2014 APLU069015804 з посиланням на іншій транспортний засіб MOL QUALITY 004 W09.

Також, в наданому позивачем до митного оформлення експертному висновку Київської обласної (регіональної) ТПП від 05.05.2014 № Ц-176 експертом вказані джерела інформації мережі «Інтернет» доменом першого рівня яких зазначено UA, що свідчить про приналежність джерел до національної зони та не здійснено аналіз цін на подібні та (або) аналогічні товари в країні виробництва оцінюваного товару.

Також, у згадуваному експертному висновку зазначено, що експертиза проведена станом на 05.05.2014та вказано, що контрактна вартість відповідає ціноутворюючим фактором ринку станом на дату проведення експертизи. Натомість датою поставки (завантаження) згідно з інвойсом є 01.03.2014.

З огляду на викладене, суд погоджується з твердження митного органу, що вказаний експертний висновок не можу бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, про які зазначено вище, що вказує на відсутність підстав для скасування рішення про визначення митної вартості товарів від 18.04.2014 №100250004/2014/000036/2.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони у відповідності з ч.3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб’єкт владних повноважень, виконав покладений на нього обов’язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 69-71, 94, 122, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда