Справа № 9101/186344/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-03-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2014 рокусправа № 1170/2а-2074/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби та
суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
вересня 2012 року

у справі № 1170/2а-2074/12

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції

про скасування рішень,-

встановиВ:

Суб'єкт підприємницької діяльності
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Знам'янської об'єднаної державної
податкової інспекції, в якому просив
скасувати податкові
повідомлення-рішення від 20.04.2012 №№
, , , .

Позовні вимоги обґрунтовані
протиправністю дій податкового органу
щодо збільшення суми грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб та з податку на додану
вартість, оскільки були відсутніми
підстави для переходу підприємця на
загальну систему оподаткування та
реєстрації платником ПДВ, оскільки не
мало міста перевищення обсягу виручки
від реалізації продукції (товарів,
робіт, послуг) 500 тис. грн.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 28 лютого 2013
року адміністративний позов
задоволено частково:

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Знам'янської ОДПІ
від 20.04.2012 №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в частині
нарахування 8830,81 грн. - за основним
платежем;

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Знам'янської ОДПІ
від 20.04.2012 №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
доходи фізичних осіб в частині
нарахування 50364 грн. - за основним
платежем;

- скасовано податкове
повідомлення-рішення Знам'янської ОДПІ
від 20.04.2012 №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в частині нарахування
685 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Постанову суду у частині задоволених
позовних вимог мотивовано порушенням
податковим органом порядку
нарахування грошового зобов'язання з
податку фізичних осіб та штрафних
санкцій при прийняття спірних
податкових повідомлень-рішень.

Постанову суду щодо відмови у
задоволенні позовних вимог наявністю
порушення підприємцем приписів Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємництва», Закону України «Про
податок на додану вартість»,
Податкового кодексу України, оскільки
позивач, досягши граничного обсягу
виручки, сума якої перевищувала 500 000
грн., та оподатковуваних операцій, сума
яких сукупно перевищали 300 000 грн.,
своєчасно не перейшов на загальну
систему оподаткування та не
зареєструвався платником ПДВ.

Не погодившись с постановою суду
першої інстанції позивач і відповідач
подали апеляційні скарги.

Відповідач просить скасувати
постанову суду та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позовних вимог повністю. Відповідач
вважає, що суд першої інстанції,
скасовуючи спірні податкові
повідомлення-рішення, порушив норми
матеріального права щодо
оподаткування доходів фізичних
осіб-підприємців, а також не дослідив
судову практику розгляду спорів такої
категорії.

Апеляційна скарга позивача мотивована
тим, що він правильно, відповідно до п.4.6
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподатковування, обліку й
звітності суб'єктів малого
підприємництва» визначав обсяг
виручки і свій дохід у кожному звітному
періоді протягом часу з 01.01.2009 по 30.09.2011,
оскільки всі інші кошти: гроші
платників, які інкасувались із
терміналу та вносилися підприємцем на
його банківський рахунок для
подальшого переводу банку в рамках
виконання агентського договору ТОВ
«ОСМП», є транзитними та не є власністю
позивача як суб'єкта малого
підприємництва, оскільки підлягають
обов'язковій передачі третій особі і
при визначенні суми виручки від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) для нарахування єдиного
податку вони не включаються до бази
оподаткування.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в
межах доводів апеляційних скарг,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає,що постанова суду першої
інстанції підлягає скасуванню з огляду
на викладене.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, Знам'янською ОДПІ
проведено документальну планову
перевірку дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства СПД ФО ОСОБА_1 за період з
01.01.2009 по 30.09.2011, за результатами якої
складено акт № 8/17-10/4 від 16.01.2012
(т.1, а. с.10-33).

За висновками акту перевірки виявлено
порушення підприємцем:

- ст.13, ст.14 розділу IV Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" № 13-92 від 26.12.92 р.,
п.п.4.2.8 п.4,2 ст.4, п.7.1 ст.7, п.19.1 ст.19 Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб» від 22.05.2003 р. № 889-ІУ, ст.164
ПК України, в результаті чого
донараховано податку з доходів
фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності на
загальну суму 296 026,14 грн., у т. ч.: за 2009
рік у сумі 8830,81 грн., за 2010 рік у сумі 153
865,68 грн. за 2011 рік у сумі 133 329,65 грн.;

- п.п.2.3.1 п.2.3 ст.2, п.п.7.3.1 п.7.3 ст.7, п.9.4 ст.9
Закону України «Про податок на додану
вартість», ст.185, п.187.1 ст.187, п.181.1 ст.181ПК
України, в результаті чого
донараховано податкове зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 488 212,53 грн.;

- п.4 Порядку заповнення та подання
податкової декларації з податку на
додану вартість, затвердженого Наказом
ДПА України від 30.05.97 р. № 166,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 30.06.2005 р. за № 705/10982 та
п.4.1 ст.4 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами», п.п.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК
України, а саме: не подано податкові
декларації з ПДВ за лютий-грудень 2010
року та січень-вересень 2011 р.;

- п.1 ч.2 п.5 Указу Президента Україна "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" № 727 від 03.07.98 р.;

- п.19.1 «а», «в» ст.19 Закону України "Про
податок з доходів фізичних осіб", п.176.1
«а», «в» ст.176 ПК України.

Перевіркою встановлено, що СПД ОСОБА_1
здійснював у 2009-2011 р.р. господарську
діяльність на підставі свідоцтва
платника єдиного податку, перебуваючи
на спрощеній системі оподаткування
без реєстрації в якості платника ПДВ.

При перевірці правильності визначення
валового доходу (обсягу виручки)
податковим органом встановлено:

- Згідно банківських виписок про рух
коштів на поточному рахунку підприємця
на рахунок ФОП ОСОБА_1 у 2009 року
надійшли кошти на загальну суму 578496,08
грн., у т. ч.: з призначенням платежу
«торгова виручка» - 9 600 грн., з
призначенням платежу «за послуги» -
2410,10 грн., з призначенням платежу
«поповнення рахунку власними
заощадженнями» на суму 566 485,98 грн. При
цьому, у поданих до Знам'янської ОДПІ
звітах СПД ФО - платника єдиного
податку, ОСОБА_1 задекларовано обсяг
реалізації за 9 місяців 2009 року у сумі
80000 грн. (за IV кв. 2009 року, звіт платника
єдиного податку не поданий). Тобто,
Підприємцем занижено обсяг реалізації
за 2009 рік на загальну суму 498 496,08 грн.,
чим порушено ч.2 п.5 Указу Президента
України "Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва".

Отже, за даними перевірки позивач
перевищив обсяг реалізації 500 тис. грн.
у 2009 році і сума такого перевищення в 2009
році становить 78496,08 грн.

- Згідно банківських виписок про рух
коштів на поточному рахунку підприємця
на рахунок ФОП ОСОБА_1 у 2010 році
надійшли кошти на загальну суму 1 367 694,97
грн., у тому числі; з призначенням
платежу «поповнення рахунку власними
заощадженнями» на суму 1 350 545,81 грн., з
призначенням платежу «торгова
виручка» - 8500 грн., з призначенням
платежу «за послуги» - 8 649,16 грн.

При цьому, враховуючи, що до
Знам'янської ОДПІ декларації про
отримані доходи не подавались,
відповідачем зроблений висновок, що
підприємцем занижено валовий доход за
2010 рік на загальну суму 1367694,97 грн.

- Згідно банківських виписок про рух
коштів на поточному рахунку Підприємця
встановлено, що на рахунок ФОП ОСОБА_1
за 9 місяців 2011 року надійшли кошти на
загальну суму 1 179 772,75 грн., у т. ч. з
призначенням платежу «поповнення
рахунку власними заощадженнями» на
суму 1 175 420,11 грн., з призначенням
платежу «торгова виручка» 7 110 грн., з
призначенням платежу «за послуги» - 2
622,641 грн.

У результаті вищевикладеного
підприємцем занижено валовий доход за
2011 рік на загальну суму 1 179 772,75 грн.

Згідно відомостей з центральної бази
даних ДРФО про суми виплачених доходів
дохід, отриманий СПД ОСОБА_1, складає за
2009 рік - 27438,84 грн., за 2010 рік - 38324,25 грн.,
за 2011 рік - 21764,90 грн.

При цьому, витрати, понесені СПД ОСОБА_1
згідно виписок банку по розрахунковому
рахунку № 5, який відкрито у
Одеській обл. філії ПАТ «УСБ» м.Одеса, з
призначенням платежу «предоплата за
припейд-продукцію згідно агентських
договорів» та «предоплата за ел.
ваучери по договорах», відповідно,
склали за 2009 рік - 567457 грн., за 2010 рік - 1 348
380,50 грн., за 2011 рік - 727 777,99 грн.

Таким чином, за твердженням
відповідача, є підстави вважати, що
суми коштів, внесені підприємцем на
розрахунковий рахунок як «поповнення
рахунку власними заощадженнями» у
розмірі 566 485,98 грн. за 2009 рік, у розмірі 1
350 545,81 грн. за 2010 рік та у розмірі 1175420,11
грн. за 2011 рік є позиченими.

Разом з тим, відповідач в акті
перевірки зазначає, що СПД-ФО ОСОБА_1 не
надано договорів позик, кредитних
договорів, які б підтверджували
внесення суми на розрахунковий
рахунок, який відкрито у Одеській обл.
філії ПАТ «УСБ» м.Одеса, «поповнення
рахунку власними заощадженнями».

Отже, за висновками податкового органу,
СПД-ФО ОСОБА_1 у порушення ст.13 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
прибутковий податок з громадян» та п.13
Інструкції про оподаткування доходів
фізичних осіб від зайняття
підприємницькою діяльністю, яка
затверджена Наказом ГДПІ України від
21.04.93 р. № 12, зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 09.06.93 № 64,
ст.4 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб" та ст.164 ПК
України, занижено валовий дохід на
загальну суму 2 631 343,52 грн., у т. ч.:

- 2009 р. - 78 496,08 грн.,

- 2010 р. - 1 367 694,97 грн.,

- 9 місяців 2011 року - 1 185 152,47 грн.

На підставі вищевказаного акту
перевірки відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення від
01.02.2012:

- № , яким визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 488212,53 грн. - за
основним платежем та 88473,1 грн. (т.2, а.
с.47);

- № , яким визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб в сумі 296026,14 грн.
та 1 грн. - штрафні (фінансові) санкції
(т.2, а. с.48).

Не погодившись з прийнятими
податковими повідомленнями-рішеннями,
підприємець застосував процедуру
адміністративного оскарження.

Рішенням ДПС у Кіровоградській області
від 20.04.2012 № 1166/10/10-208 первинна скарга
залишена без змін, податкові
повідомлення-рішення від 01.02.2012 №
про збільшення грошового зобов'язання
з податку з доходів фізичних осіб в
сумі 296026,14 грн. і 1 грн. застосованого
штрафу, а скаргу позивача в цій частині
- без задоволення; скасовано податкове
повідомлення-рішення № 000014170 про
збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в частині
застосованої штрафної (фінансової)
санкції у розмірі 1656 грн.; збільшено
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість по основному платежу
на суму 200 грн. (т.1, а. с.41-44).

Збільшення грошового зобов'язання з
податку на додану вартість по
основному платежу на суму 200 грн.
податковий орган обґрунтував тим, що
при обрахуванні грошового зобов'язання
по податку на додану вартість за
травень 2010 року в акті перевірки
зроблено арифметичну помилку, а саме:
зазначена сума ПДВ 15621,98 грн., а фактично
- 15821,98 грн., в зв'язку з чим за
результатами розгляду скарги
підлягало донарахуванню сума податку
на додану вартість за травень 2010 року
на суму 200 грн.

Так, за результатами вищезазначеного
рішення від 20.04.2012, Знам'янською ОДПІ
прийняті податкові
повідомлення-рішення від 20.04.2012:

- № , якими визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб в сумі 66 452,44 грн.
(т.1, а. с.34);

- № , яким визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок з
доходів фізичних осіб в сумі 296 026,14 грн.
та 1 грн. - штрафні (фінансові) санкції
(т.1, а. с.37);

- № , яким визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 488 212,53 грн. - за
основним платежем та 86817,1 грн. (т.1, а.
с.35);

- № , яким визначено грошове
зобов'язання за платежем: податок на
додану вартість в сумі 200 грн. (т.1, а. с.36).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
вважає висновки податкового органу
помилковими.

До висновків про порушення позивачем
норм податкового законодавства
відповідач дійшов через встановлення в
ході перевірки факту перевищення
позивачем за період 2009 рік -9 місяців 2011
року граничного обсягу виручки від
здійснення підприємницької діяльності
(до 500 тис. грн. для платників податків,
які знаходяться на спрощеній системі
оподаткування). Річний дохід, що
перевищив 500 000 грн., включений
податковим органом до складу річного
оподаткованого доходу, та позивача
переведено на загальну систему
оподаткування, що стало підставою для
донарахування податку з доходів
фізичних осіб та податку на додану
вартість, а також застосування
штрафних санкцій за неподання
податкових декларацій з ПДВ.

Відповідно до ст.1 Указу Президента
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.98 № 727/98 (далі -
Указ №727/98), який діяв на час виникнення
спірних правовідносин, запроваджено
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності для суб'єктів малого
підприємництва, якою передбачено
надання фізичним особам права
перебувати на такій системі
оподаткування за умови, якщо вони
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і у
трудових відносинах з якими, включаючи
членів їх сімей, протягом року
перебуває не більше 10 осіб та обсяг
виручки від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) за рік не
перевищує 500 000грн.

Цією ж статтею Указу закріплено, що
виручкою від реалізації продукції
(товарів, робіт, послуг) вважається
сума, фактично отримана суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Відповідно до ст.5 Указу № 727/98 у разі
порушення вимог, установлених ст.1
цього Указу, платник єдиного податку
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, обліку та звітності,
починаючи з наступного звітного
періоду (кварталу).

Зазначене слід тлумачити так, що
суб'єкт господарювання, отримавши на
власний розрахунковий рахунок суму,
яка перевищує дозволений Указом № 727/98
розмір виручки, а сааме: 500 000 грн.,
повинен перейти на загальну систему
оподаткування, оскільки перебування на
спрощеній системі оподаткування
залежить від обсягів виручки, якою є
певна сума, а тому іншої форми
розрахунку, крім грошової, у спірній
ситуації бути не може.

З матеріалів справи вбачається, що
СПД-ФО ОСОБА_1 здійснює агентські
послуги з приймання платежів від
платників через термінали і здійснення
інформаційної й технологічної
взаємодії між платниками і оператором
платіжної системи на підставі договору
на приєднання до Агентського договору
з приймання платежів № 0901-01П-27 від
27.01.2009 і заяви на приєднання до
Агентського договору від 27.01.2009,
виконання дій, які супроводжуються
реалізацією «припейд-продукції»,
забезпечує інформаційну та
технологічну взаємодію між платниками
та оператором системи під час
реалізації «припейд-продукції» на
підставі заяви на приєднання до
Агентського договору від 04.03.2009 і
договору на приєднання до агентського
договору про реалізацію
«припейд-продукції» (т.1, а.с.56-58).

Організатором і оператором системи з
приймання платежів є ТОВ «ОСМП».

У період, що перевірявся, позивач
здійснював послуги з інформаційної і
технологічної взаємодії між
платниками, ТОВ «ОСМП», банками і
провайдерами при прийманні платежів
для їх подальшого перерахування за
допомогою терміналів.

Судом першої інстанції встановлено і
не заперечується сторонами, що позивач
обслуговував термінал, забезпечував
його безперебійну роботи, проводив
зняття грошових коштів з терміналу та
здавав їх в банк для зарахування на
свій рахунок, а потім вже відповідно
грошові суми перераховувались ТОВ
«ОСМП». Тобто, грошові кошти як плату за
припейд-послуги позивач зараховував на
свій рахунок з призначенням платежу
«торгова виручка», «за послуги».

Разом з тим, в ході розгляду справи
судом першої інстанції податковим
органом не доведено та не надано
відомостей про отримання позивачем на
власний рахунок або в касу підприємця
платежів від платників.

Особливості агентських послуг, які
виконував позивач для ТОВ «ОСМП»,
полягають в тому, що забезпечуючи
інформаційну та технологічну
взаємодію між платниками та оператором
системи під час приймання платежів та
реалізації «припейд-продукції»,
підприємець не отримує цих коштів на
власний рахунок, а забезпечує їх
перерахування за допомогою терміналів.

Таким чином, гроші, що надходять на
рахунок суб'єкта господарювання,
можуть вважатися виручкою лише у
випадку, коли у такого суб'єкта є право
розпорядження такими грошима, тобто за
умови виникнення права власності на
гроші.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

В ході апеляційного розгляду
встановлено, що на розрахунковий
рахунок протягом 2009 року - 9 місяців 2011
року суми коштів внесені підприємцем
як «поповнення рахунку власними
заощадженнями» «торгова виручка», «за
послуги».

З вищенаведених обставин вбачається,
що у позивача не виникало право
розпорядження грошима, які поступали
на його банківський рахунок за
«поповнення рахунку власними
заощадженнями». Доказів зворотного
відповідачем суду не надано.

При цьому, встановлено, що СПД ОСОБА_1
понесені витрати згідно виписок банку
по розрахунковому рахунку з
призначенням платежу «передоплата за
припейд-продукцію згідно агентських
договорів» та «передоплата за ел.
ваучери по договорах».

Висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки від 16.01.2012, що суми
коштів, внесені підприємцем на
розрахунковий рахунок як «поповнення
рахунку власними заощадженнями» у
розмірі 566 485,98 грн. за 2009 рік, у розмірі 1
350 545,81 грн. за 2010 рік та у розмірі 1175420,11
грн. за 2011 рік, є позиченими, колегія
суддів вважає такими, що ґрунтуються на
припущеннях.

Частиною 2 статті 71 КАС України
обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення
покладається саме на відповідача (якщо
він заперечує проти адміністративного
позову).

Проте, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень, всупереч вимог ч.2
ст.71 КАС України не надано суду доказів
того, що вказані суми є позиченими.

Фактично виручкою позивача були лише
кошти, що надійшли як «торгова
виручка», «за послуги», загальна сума
яких не перевищує встановленого Указом
№ 727/98 розміру 500 тис. грн.

Таким чином, позивачем доведено, а
податковим органом не спростовано, що
позивач у 2009-2011 роках на розрахункові
рахунки не отримував виручки від
реалізації послуг, яка б перевищувала
500 000 грн.

Наведене свідчить про безпідставність
переведення податковим органом
підприємця на загальну систему
оподаткування, що, в свою чергу,
свідчить про неправомірне
донарахування податку з доходів
фізичних осіб та податку на додану
вартість, а також застосування
штрафних санкцій за неподання
податкових декларацій з ПДВ.

При цьому, колегія суддів стосовно
податку на додану вартість вважає за
необхідне зазначити, що з 01.01.2011 набрав
чинності Податковий кодекс України.

До 01.01.2011 питання щодо оподаткування
податком на додану вартість
регулювались Законом Україна «Про
податок на додану вартість» від 03.04.97 №
168/97.

Пункт 185.1 статті 185 ПК України визначає
операції платників податку, які є
об'єктами оподаткування, а пункт 187.1
статті 185 ПК України визначає дату
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг.

При цьому, згідно п.181.1 ст.181 ПК України
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних відносин) у разі якщо загальна
сума від здійснення операцій з
постачання товарів/послуг, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
розділом, у тому числі з
використанням локальної або
глобальної комп'ютерної мережі,
нарахована (сплачена) такій особі
протягом останніх 12 календарних
місяців, сукупно перевищує 300 000
гривень (без урахування податку на
додану вартість), така особа
зобов'язана зареєструватися як
платник податку в органі державної
податкової служби за своїм
місцезнаходженням (місцем проживання)
з дотриманням вимог, передбачених
статтею 183 цього Кодексу, крім особи,
яка є платником єдиного податку.

Аналогічні приписи містить пункт 2.3
статті 2 Закону № 168/97.

Відповідно до п.183.2 ст.183 ПК України у
разі обов'язкової реєстрації особи
як платника податку реєстраційна
заява подається до органу державної
податкової служби не пізніше 10 числа
календарного місяця, що настає за
місяцем, в якому вперше досягнуто
обсягу оподатковуваних операцій,
визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Таким чином, для виникнення такого
обов'язку у платника податку, як до 1
січня 2011 року, так і після 1 січня 2011
року необхідна наявність двох умов у
сукупності: перевищення загальної суми
від здійснення операцій з постачання
товарів/послуг сукупно 300 тис. грн. та
обрахування цієї загальної суми
сукупного доходу протягом останніх 12
календарних місяців.

Проте, враховуючи також вищевикладене,
відповідачем не надано суду доказів
того, що у періодах, які перевірялись,
мало місце перевищення підприємцем
загальної суми від здійснення операцій
з постачання товарів/послуг у
сукупності 300 тис. грн. при обрахуванні
такої загальної суми сукупного доходу
протягом останніх 12 календарних
місяців.

Оцінюючи викладені обставини в їх
сукупності, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції невірно та не у
достатньому обсязі встановив
обставини справи, ухваливши судове
рішення з порушенням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення,
зокрема, є неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Таким чином, колегія судів дійшла
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог щодо
скасування податкових
повідомлень-рішень Знам'янської ОДПІ
від 20.04.2012, якими позивачу збільшено
суми грошового зобов'язання з податку з
доходів фізичних осіб та з податку на
додану вартість і застосовані штрафні
(фінансові) санкції.

Отже, постанова Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 05
вересня 2012 року у даній справі
підлягає скасуванню з прийняттям нової
постанови про задоволення
адміністративного позову СПД ФО ОСОБА_1

Керуючись ст.196, п.3.ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207
КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції

Кіровоградської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення.

Апеляційну скаргу Суб'єкта
підприємницької діяльності Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 вересня
2012р. справі № 1170/2а-2074/12 скасувати.

Позов задовольнити.

Скасувати податкові
повідомлення-рішення Знам'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Кіровоградської області
Державної податкової служби від 20.04.2012
№№ , , , .

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили відповідно до ст.
254 КАС України та може бути оскаржена
відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко