Справа № 490/7098/13-а
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 490/7098/13-а

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції:
Батченко О.В.

Одеській апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

доповідача судді - Турецької І.О.

суддів - Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Центрального районного суду м.
Миколаєва від 09 грудня 2013 року у справі
за адміністративним позовом
Департаменту праці та соціального
захисту населення Миколаївської
міської ради до ОСОБА_1 про стягнення
надміру виплаченої тимчасової
державної допомоги, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2013 року Департамент праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради (далі -
позивач, Департамент ПСЗН) звернувся до
суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення
коштів тимчасової державної допомоги
дітям, батьки яких ухиляються від
сплати аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме, у розмірі 7553,10 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що ОСОБА_1 незаконно
отримувала тимчасову державну
допомогу дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів з 01 квітня 2011 року
по 28 лютого 2013 року, в результаті чого
утворилась заборгованість в сумі 7553,10
грн. Оскільки в добровільному порядку
заборгованість не сплачена,
Департамент звернувся до суду про
стягнення зазначених коштів.

Постановою Центрального районного
суду м. Миколаєва від 09 грудня 2013 року
позов задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь
Департаменту ПСЗН 7553,10 грн. надміру
виплаченої тимчасової державної
допомоги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою у
задоволенні позовних вимог відмовити,
посилаючись на те, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, а також на те, що під час
розгляду справи судом порушені норми
процесуального права.

Так, апелянт зазначив, що з її боку не
було допущено зловживань для отримання
допомоги, а тому підстав для стягнення
з неї виплачених коштів немає.

Враховуючи, що відсутні клопотання від
усіх осіб, які беруть участь у справі
про розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції, відповідно до
ч.1 п.1 ст.197 КАС України, розглянув
справу в порядку письмового
провадження.

З'ясувавши обставини справи, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню на наступних підставах.

Так, матеріалами справи встановлено, що
16 червня 1975 року між відповідачем та
ОСОБА_2 укладений шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилася
дочка ОСОБА_3.

22 січня 2003 року між ОСОБА_2 та
відповідачем розірвано шлюб, про що в
книзі реєстрації актів про розірвання
шлюбу зроблено запис за № 23 (а.с.37).

На підставі рішення Ленінського
районного суду м. Миколаєва з ОСОБА_2
стягнуто аліменти на користь
відповідачки на утримання доньки
Анастасії в розмірі ј частини усіх
видів заробітку, починаючи з 11 лютого
2002 року.

Державною виконавчою службою 07
листопада 2007 року був констатований
факт, що боржник ОСОБА_2 ухиляється від
сплати аліментів у зв'язку з чим,
стягнення не можливе (а.с.10).

07 листопада 2007 року ОСОБА_1 звернулась
до позивача із заявою про призначення
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину, або місце
проживання їх невідоме, у зв'язку з
невиконанням батьком дитини ОСОБА_2
рішення суду про виплату аліментів на
утримання неповнолітньої доньки
(а.с.5-6).

На підставі заяви та доданих
необхідних документів, позивачем
призначена вказана допомога з 01
листопада 2007 року (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер., що
підтверджується свідоцтвом про смерть
(а.с.13), яке отримано ОСОБА_1 14 лютого 2013
року.

Із зазначеного документу вбачається,
що актовий запис про смерть складено - 13
лютого 2012 року.

Державний виконавець перевіряючи
законність отримання ОСОБА_1 державної
допомоги 15 січня 2013 року зробив запит
до органу РАГС щодо наявності актової
записи про смерть ОСОБА_2

В матеріалах справи міститься
відповідь міського відділу державної
реєстрації актів цивільного стану
Миколаївського міського управління
юстиції від 04 лютого 2013 року № 152/04.0213, в
якої повідомляється, що в архіві
відділу відсутня актова запис про
смерть ОСОБА_2, архів перевірено з 2007
року по 2013 рік (а.с.40).

25 лютого 2013 року Департаменту ПСЗН
стало відомо про смерть ОСОБА_2 та
припинено виплату вказаної допомоги з
01 березня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
виплата вказаної допомоги
припиняється у разі смерті одного з
батьків, зобов'язаного сплачувати
аліменти. Тому, у зв'язку з тим, що
виникла переплата бюджетних коштів,
суд вважав за необхідним стягнути їх з
ОСОБА_1, так як вона незаконно
отримувала вказану допомогу за період
з 01 квітня 2011 року по 28 лютого 2013 року.

Згідно з вимогами ст. 159 КАС України,
судове рішення повинно бути законним
та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні
рішення, суд першої інстанції зробив
висновки, які не відповідають
обставинам справи, а також обставини,
які мали значення для вирішення справи
і які суд вважав встановленими, були
недоведені позивачем.

Правовідносини, які виникли в даній
справі регулюються Цивільним кодексом
України, Сімейним кодексом України,
«Порядком призначення та виплати
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки, яких ухиляються від сплати
аліментів, не мають можливості
утримувати дитину або місце проживання
їх невідоме» (далі-Порядок),
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України 22 лютого 2006 року № 189.

Відповідно до ч.8 ст.181 Сімейного
кодексу України, якщо місце проживання
чи перебування батьків невідоме, або
вони ухиляються від сплати аліментів,
або не мають можливості утримувати
дитину, дитині призначається тимчасова
державна допомога, яка не може бути
меншою ніж 30 відсотків прожиткового
мінімуму для дитини відповідного віку.
Виплата тимчасової державної допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Порядком, про якій зазначено вище,
передбачено, що виплата тимчасової
допомоги припиняється у разі смерті
одного з батьків, зобов'язаного
сплачувати аліменти (пп.12 п.10 Порядку).

Виплата тимчасової допомоги
припиняється з першого числа місяця, що
настає за місяцем, в якому виникла
зазначена обставина (абз.3 п.10 Порядку).

Про настання вказаної обставини
одержувач допомоги, в даному випадку -
ОСОБА_1, зобов'язана повідомити у
десятиденний строк орган праці та
соціального захисту населення (абз.2 п.10
Порядку).

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що
Департаментом ПСЗН не доведено
належними доказами правомірність
стягнення надміру виплачених коштів з
ОСОБА_1, не доведено її вину, що виключає
можливість відшкодування шкоди
завданої Державному бюджету України.

Так, підставою для відшкодування шкоди
є вина особи, яка її спричинила.

Вина - психічне ставлення особи до
своїх протиправних дій або до
бездіяльності та їхніх наслідків у
формі умислу чи необережності.

Відповідно до ч.2 ст.1166 Цивільного
кодексу України, особа, яка завдала
шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як вбачається з матеріалів справи
ОСОБА_1 у листопаді 2007 року подала до
позивача достовірні відомості для
призначення тимчасової державної
допомоги дітям, батьки яких ухиляються
від сплати аліментів.

Отже, допомога призначена на законних
підставах із дотриманням норм діючого
законодавства України, що не
заперечується сторонами.

Про смерть батька ІНФОРМАЦІЯ_2,
зобов'язаного сплачувати аліменти,
нікому не було відомо, так як така
актова запис з'явилася лише - 13 лютого
2012 року і про неї не було повідомлено
виконавчу службу.

Суд апеляційної інстанції вважає
обґрунтованими доводи апелянта про те,
що вона не приховувала факт смерті
ОСОБА_2 та повідомила про це протягом
десяти днів з того моменту, коли
дізналась про дану обставину, а тому не
порушила абз.2 п.10 Порядку.

У зв'язку з тим, що рішення суду першої
інстанції не можна вважати законним та
обґрунтованим, воно, відповідно до ст.
202 КАС України підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Центрального районного суду
м. Миколаєва від 09 грудня 2013 року -
скасувати.

Прийняти у справі нову постанову, якою
у задоволенні адміністративного
позову Департаменту праці та
соціального захисту населення
Миколаївської міської ради до ОСОБА_1
про стягнення надміру виплаченої
тимчасової державної допомоги -
відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Доповідач - суддя
І.О. Турецька

суддя
Л.В. Стас

суддя
І.П. Косцова