Справа № 1322/631/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/124264/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Старунського Д.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області на постанову
Старосамбірського районного суду
Львівської області від 21 травня 2012 року
по справі № 1322/631/12 за позовом
управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області до відділу державної
виконавчої служби Старосамбірського
районного управління юстиції
Львівської області про визнання
неправомірними дій та скасування
постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

Управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області звернулося до Львівського
окружного адміністративного суду із
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Львівської області,
в якому просило визнати дії
відповідача неправомірними та
скасувати постанову про накладення
штрафу від 21 грудня 2011 року ВП № 28139767.

Ухвалою судді Львівського окружного
адміністративного суду від 05 січня 2012
року відкрито провадження у даній
справі.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 січня 2012
року справу передано на розгляд
Старосамбірському районному суду
Львівської області як
адміністративному суду. Вказана ухвала
обґрунтована посиланням на те, що
позивачем оскаржується постанова про
накладення штрафу у виконавчому
провадженні з виконання виконавчого
листа Старосамбірського районного
суду Львівської області, а тому даний
спір підлягає розгляду саме цим судом.

Постановою Старосамбірського
районного суду Львівської області від
21 травня 2012 року в задоволенні
вказаного позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій покликається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та постановити нове
рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує
посиланням на те, що судом першої
інстанції не враховано, що державним
виконавцем безпідставно застосовано
штраф, так як рішення суду, на підставі
якого видано виконавчий лист,
позивачем було оскаржено в
апеляційному порядку, а тому воно
законної сили не набрало, що виключало
можливість його виконання.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Старосамбірського районного
управління юстиції Головного
управління юстиції у Львівській
області Винар А.А. 21 грудня 2011 року
винесена постанова серії ВП № 28139767 про
накладення штрафу на позивача у
розмірі 1700.00 грн. за повторне
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення суду, на підставі якого
Старосамбірським районним судом
Львівської області видано виконавчий
лист від 02 серпня 2011 року №
2-а-247 про зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області нарахувати і виплатити на
користь ОСОБА_2 державну пенсію в
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком
та додаткову пенсію в розмірі 100 %
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статей 50, 54 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» з
врахуванням статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» в порядку,
передбаченому частиною 3 статті 67
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», починаючи з 01 грудня 2010
року з урахуванням виплачених сум.

Частиною 5 статті 124 Конституції
України передбачено, що судові рішення
ухвалюються судами іменем України i є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

За приписами частин 2, 3 статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Так, умови і порядок виконання рішень
судів та інших органів (посадових осіб),
що відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначені Законом України «Про
виконавче провадження».

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України «Про державну виконавчу
службу».

Відповідно до частин 1 та 3 статті 5
Закону України «Про виконавче
провадження» вимоги державного
виконавця щодо виконання зазначених у
статті 3 цього Закону рішень є
обов'язковими для усіх органів,
організацій, посадових осіб, громадян і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Положеннями статті 8 вищевказаного
Закону встановлено, що сторонами у
виконавчому провадженні є стягувач і
боржник.

Стягувачем є фізична або юридична
особа, на користь чи в інтересах якої
видано виконавчий документ. Боржником
є фізична або юридична особа, визначена
виконавчим документом.

Відповідно до статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

У постанові державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону
України «Про виконавче провадження» у
разі невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення. Якщо рішення не
виконано і виконання може бути
проведено без участі боржника,
державний виконавець організовує
виконання відповідно до повноважень,
наданих йому законом, та вносить
подання (повідомлення) правоохоронним
органам для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом.
При цьому на боржника повторно
накладається штраф у порядку,
встановленому статтею 89 цього Закону.

Згідно з статтею 89 цього Закону у разі
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк рішення, що зобов'язує боржника
виконати певні дії, та рішення про
поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення
боржником без поважних причин
державний виконавець у тому ж порядку
накладає на нього штраф у подвійному
розмірі та звертається до
правоохоронних органів з поданням
(повідомленням) про притягнення
боржника до кримінальної
відповідальності відповідно до закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
передбачено право на справедливий суд.

Європейський суд з прав людини в пункті
40 рішення у справі «Горнсбі проти
Греції» від 19 березня 1997 року зазначив,
що право на суд було б ілюзорним, якби
національна правова система
Договірної держави допускала
невиконання остаточного та
обов'язкового судового рішення на
шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий)
орган відмовляється виконувати, не
виконує чи затягує виконання судового
рішення, то передбачені статтею 6
гарантії, які забезпечуються стороні
на етапі судового розгляду справи,
фактично втрачають свій сенс (рішення у
справі «Піалопулос та інші проти
Греції» від 15 березня 2001 року, пункт 68).

Доказів поважності причин невиконання
судового рішення у встановлений
державним виконавцем строк позивач не
надав.

Отже, суд погоджується з висновком суду
першої інстанції, що оскаржувана
постанова про накладення штрафу на
управління Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області була винесена заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Старосамбірського
районного управління юстиції
Головного управління юстиції у
Львівській області Винар А.А. в межах
повноважень та відповідно до норм
Закону України «Про виконавче
провадження» та Інструкції про
проведення виконавчих дій.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
вважає необхідне зазначити, що
накладення штрафу не можна вважати
дією, що вчиняється саме на виконання
судового рішення згідно виконавчого
документа, як це зазначено Львівським
окружним адміністративним судом в
ухвалі про передачу даної справи за
підсудністю, оскільки постанова про
накладення штрафу не виконана
самостійно, є підставою для її
примусового виконання та є виконавчим
документом.

Частиною 2 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що окружним
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган державної влади,
інший державний орган, орган влади
Автономної Республіки Крим, їх
посадова чи службова особа, крім
випадків, передбачених цим Кодексом, та
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Враховуючи викладене вище, а також те,
що відповідач у справі належить до
переліку осіб, визначених частиною 2
статті 18 Кодексу адміністративного
судочинства України, дана справа
підлягала розгляду окружним
адміністративним судом, що вказує на її
розгляд з порушенням правил предметної
підсудності.

Згідно з вимогами частин 7, 8 статті 22
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративна справа,
передана з одного адміністративного
суду до іншого в порядку, встановленому
цією статтею, розглядається
адміністративним судом, до якого вона
надіслана, а спори між
адміністративними судами щодо
підсудності не допускаються, а тому
порушення правил предметної
підсудності в даному випадку не може
бути підставою для скасування
оскаржуваного рішення.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, що відповідно до
частини 1 статті 200 КАС України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Старосамбірському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Старосамбірського районного
суду Львівської області від 21 травня 2012
року по справі № 1322/631/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

Д.М. Старунський