Справа № 802/2752/14-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 серпня 2014 р. Справа № 802/2752/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд в складі

головуючого судді Альчука Максима
Петровича,

суддів Дончика Віталія
Володимировича

Мультян Марини
Бондівни

за участю секретаря судового
засідання: Боровської Т.А.

представника позивача: Опанасюка С.П.

відповідача: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом: приватного акціонерного
товариства "Вінницькі Спорттовари"

до: реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області, державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької Марії
Євгеніївни

про: визнання дій протиправними,
скасування рішення та зобов'язання
вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного
адміністративного суду звернулось
приватне акціонерне товариство
"Вінницькі Спорттовари" з
адміністративним позовом до
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області, державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької Марії
Євгеніївни про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
реєстраційною службою Вінницького
міського управління юстиції
протиправно передано до Державної
реєстраційної служби України заяву
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень на комплекс будівель по
вул. Чехова, 25 у м. Вінниці, внаслідок
чого державним реєстратором Державної
реєстраційної служби України прийняте
протиправне рішення про відмову в
державній реєстрації права власності
на вказаний комплекс будівель.

З цих підстав позивач звернувся до суду
з вимогою визнання протиправними дій
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції щодо
передачі документів до Державної
реєстраційної служби України, щодо
ненадання обґрунтованих відповідей на
заяви позивача, визнання протиправними
дій державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України
Дурицької Марії Євгеніївни щодо
відмови у державній реєстрації згідно
рішення від 19.11.2013 року та зобов'язати
реєстраційну службу Вінницького
міського управління юстиції
зареєструвати за позивачем право
власності на комплекс будівель згідно
поданих документів.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві. Додатково зазначив про
те, що позивачем надано всі необхідні
передбачені законодавством документи,
які давали змогу державному
реєстратору встановити відповідність
заявлених прав та провести їх державну
реєстрацію. Крім того вказав на
відсутність такої законодавчо
визначеної підстави для відмови у
державній реєстрації як відсутність
згоди іпотекодержателя на визначення
юридичної долі нерухомого майна.

Представники відповідачів в судове
засідання не з'явились, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлені
судом належним чином та завчасно, заяв
про розгляд справи без їх участі до
суду не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
суд приходить до висновку, що позов
слід задовольнити частково, у зв'язку з
наступним.

Судом встановлено, що згідно договору
купівлі-продажу, укладеного між Фондом
комунального майна Вінницької області
та Вінницьким обласним
торгово-виробничим орендним
підприємством "Спортек" від 24.12.1993 року,
який посвідчено державним нотаріусом
Четвертої Вінницької нотаріальної
контори 31.12.1993 року, та договору
купівлі-продажу, від 10.06.1994 року,
укладеного між тим ж особами, який
посвідчено старшим державним
нотаріусом Першої Вінницької
державної нотаріальної контори 15.06.1994
року, будівлі нежитлових приміщень за
адресою: м. Вінниця, вул. Чехова, 25
придбані Вінницьким обласним
торгово-виробничим орендним
підприємством "Спортек" (а.с. 13-18, 22-25).

Відповідно до реєстраційного
посвідчення на будинковолодіння, яке
належить державним, кооперативним та
громадським організаціям,
підприємствам та установам
Вінницького міжміського бюро
технічної інвентаризації від 04.05.1999
року будинковолодіння за адресою: м.
Вінниця, вул. Чехова, 25 зареєстроване за
Вінницьким закритим акціонерним
товариством "Спорттовари" на праві
колективної власності (а.с. 30).

Згідно Статуту приватного
акціонерного товариства "Вінницькі
спорттовари" позивач є єдиним та повним
правонаступником Вінницького
закритого акціонерного товариства
"Спорттовари", яке утворено на підставі
договору від 17.05.1994 року шляхом
перетворення Вінницького
торговельно-виробничого орендного
підприємства "Спортек".

Відповідно до заяви про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень,
зареєстрованої у базі даних про
реєстрацію заяв і запитів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
07.10.2013 року 10:58:24 за реєстраційним
номером 3244449, приватне акціонерне
товариство "Вінницькі Спорттовари"
звернулось до реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції із заявою про державну
реєстрацію права власності на комплекс
будівель площею 6234,7 кв.м., розташований
на земельній ділянці площею 1,5825 га за
адресою м. Вінниця, вул. Чехова, 25.

Дана заява передана реєстраційною
службою Вінницького міського
управління юстиції до Державної
реєстраційної служби України
відповідно до наказу Міністерства
юстиції України від 02.04.2013 року № 607/5
"Про заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб".

Рішенням державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України № 8072004 від 19.11.2013 року позивачу
відмовлено у державній реєстрації
права власності на комплекс нежитлових
будівель, розташований за адресою: м.
Вінниця, вул. Чехова, 25.

Позивач 14.11.2013 року та 12.12.2013 року
звертався до реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції з питанням з'ясування причин не
здійснення державної реєстрації на не
повернення документів, на що отримав
листи від 04.12.2013 року та від 29.01.2014 року,
які, на його думку, є необґрунтованими.

Визначаючись стосовно позовних вимог,
суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав) - офіційне визнання
і підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження
таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону визначено, що
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі
в особі органів, уповноважених
управляти державним майном, іноземцям
та особам без громадянства, іноземним
юридичним особам, міжнародним
організаціям, іноземним державам, а
також територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема: право власності на нерухоме
майно.

Згідно п. 1 наказу Міністерства юстиції
України № 607/5 від 02.04.2013 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 02.04.2013 року за № 534/23066, в
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин редакції, передбачено,
що у разі подання до структурних
підрозділів територіальних органів
Мін'юсту, що забезпечують реалізацію
повноважень Укрдержреєстру, заяви про
державну реєстрацію права власності
та/або інших речових прав на об'єкти
нерухомого майна загальною площею
понад 5000 кв. метрів, що розташовані на
земельній ділянці, рішення щодо
державної реєстрації речових прав на
нерухоме майно, скасування державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та скасування записів Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
приймаються державними реєстраторами
прав на нерухоме майно Укрдержреєстру
відповідно до додатка до цього наказу.

Дія цього наказу не поширюється на
випадки внесення до Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно
відомостей про речові права на
нерухоме майно, реєстрація яких
проведена до 1 січня 2013 року відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

Пункт 1 додатку до наказу, який
іменується Порядком взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб, цей Порядок визначає
процедуру взаємодії системи органів
державної реєстрації прав та державних
реєстраторів прав на нерухоме майно
органів державної реєстрації прав під
час проведення державної реєстрації
права власності або інших речових прав
на нерухоме майно, що виникають,
зокрема, на об'єкти нерухомого майна
загальною площею понад 5000 кв. метрів, що
розташовані на земельній ділянці.

Згідно цього ж пункту Порядку
передбачено, що дія цього Порядку не
поширюється на випадки подання заяв
щодо державної реєстрації речових прав
на нерухоме майно, реєстрація яких
проведена до 01 січня 2013 року відповідно
до законодавства, що діяло на момент їх
виникнення.

Як свідчить довідка КП "Вінницьке
міське бюро технічної інвентаризації"
№ 5743 від 25.09.2013 року комплекс
нежитлових приміщень по вул. Чехова, 25 у
м. Вінниці, загальною площею 6234,7 кв.м.,
зареєстровані за Вінницьким ЗАТ
"Спорттовари", правонаступником якого є
позивач, до 01.01.2013 року (а.с. 28).

Таким чином, реєстраційною службою
Вінницького міського управління
юстиції з порушенням Порядку передано
заяву позивача про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень до Державної
реєстраційної служби України. Відтак,
дані дії реєстраційної служби
визнаються судом протиправними.

Стосовно позовної вимоги про визнання
протиправними дій державного
реєстратора Державної реєстраційної
служби України Дурицької М.Є. щодо
відмови у державній реєстрації права
власності на комплекс будівель, суд
виходить з наступного.

Згідно вимог Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
державний реєстратор після
надходження заяви про державну
реєстрацію прав вчиняє дії щодо
реєстрації або щодо відмови у її
вчинені.

У зв'язку із надходженням до державного
реєстратора Укрдержреєстру поданої
заяви та доданих документів, ним
правомірно вчинено одну із таких дій. З
урахуванням чого такі дії не можуть
бути визнані протиправними.

Разом з тим, визначаючись стосовно
вказаної позовної вимоги з урахуванням
підстав, зазначених позивачем у позові,
та завдання адміністративного
судочинства щодо захисту порушеного
права та інтересів позивача, що
передбачено ст. 2 КАС України, колегія
суддів вважає, що рішенням державного
реєстратора від 19.11.2013 року такі права
та інтереси позивача порушені, з огляду
на попередній висновок суду щодо
порушення процедури передачі заяви до
Укрдержреєстру.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення, про зобов'язання
відповідача вчинити певні дії,
стягнення з відповідача коштів тощо.
Суд може прийняти іншу постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Надавши правову оцінку всім обставинам
справи, суд, з метою захисту прав та
інтересів позивача, з урахуванням
вимог ст. 162 КАС України, вважає за
необхідне вийти за межі позовних вимог
та задовольнити позов шляхом визнання
протиправним та скасування рішення
державного реєстратора про відмову в
державній реєстрації права власності
за позивачем на комплекс будівель по
вул. Чехова, 25 у м. Вінниці.

При цьому, колегія суддів вважає
безпідставними доводи позивача щодо
відсутності законодавчо визначеної
підстави для відмови у державній
реєстрації у вигляді згоди
іпотекодержателя на визначення
юридичної долі нерухомого майна.

Так, згідно п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень" у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень може бути відмовлено у разі,
якщо подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують.

Згідно із п. 31, чинного на час
виникнення спірних правовідносин
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року,
для проведення державної реєстрації
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, яке перебуває в
іпотеці або податковій заставі,
заявник, крім документів, що зазначені
у пунктах 27-30 цього Порядку, подає
документ, що підтверджує факт надання
згоди іпотекодержателем або органом
державної податкової служби на
відчуження або інше визначення
юридичної долі нерухомого майна, яке
перебуває в іпотеці або податковій
заставі.

Аналогічна норма міститься в п. 40
Порядку державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку
надання інформації з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 868 від 17.10.2013 року,
яка є чинною на момент розгляду справи.

Саме вказані норми Закону та чинного на
той час Порядку в сукупності
застосовані під час прийняття рішення
про відмову у державній реєстрації
прав. При цьому, в судовому засіданні
представник позивача не заперечував,
що майно знаходиться в іпотеці. Отже, в
даному випадку, позивач повинен був
разом із заявою подати документ, що
підтверджує факт надання згоди
іпотекодержателем на визначення
юридичної долі нерухомого майна, чого
ним зроблено не було.

З урахуванням викладеного, підлягає
частковому задоволенню вимога
позивача про зобов'язання
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області зареєструвати
право власності на нерухоме майно.

Враховуючи встановлені судом факти
порушення процедури розгляду заяви
позивача про державну реєстрацію прав
та їх обтяжень, а також відсутності
документу, що підтверджує факт надання
згоди іпотекодержателем на визначення
юридичної долі нерухомого майна, суд
позбавлений можливості зобов'язати
відповідача провести державну
реєстрацію відповідного права,
оскільки до його компетенції не
входить виконання повноважень органу
державної реєстрації щодо
встановлення відповідності заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями.

З урахуванням викладеного, суд
задовольняє вказану вимогу шляхом
зобов'язання реєстраційної служби
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області розглянути
заяву позивача про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень, з метою перевірки
всіх документів, наданих для
реєстрації, та встановлення їх
відповідності заявленому праву.

Одночасно, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення позовних вимог
в частині надання необґрунтованих
відповідей на заяви позивача.

Статтями 15 та 19 Закону України "Про
звернення громадян" закріплений
обов'язок органів державної влади,
керівників та посадові осіб установ та
інших об'єктивно і вчасно розглядати
заяви та клопотання. При цьому, даний
закон або будь-які інші
нормативно-правові акти не визначають
порядок визначення об'єктивності як
звернення, так і відповіді на нього.
Відтак, встановлення об'єктивності
звернення чи відповіді на нього є
суб'єктивним судженням учасників таких
відносин, і не може бути оцінене судом.
З урахуванням викладеного, на думку
суду, в даному випадку судом можуть
вирішуватись питання лише щодо
зобов'язання суб'єкта владних
повноважень вчинити певні дії щодо
розгляду звернення, у тому числі
інформаційного запиту, фізичної або
юридичної особи, що узгоджується з
вимогами п. 1 ч. 1 ст. 183-2 КАС України. А
враховуючи те, що відповіді на
звернення надані і позивач не просить
прийняти рішення зобов'язального
характеру щодо розгляду заяв, позовна
вимога про визнання протиправними дій
реєстраційної служби Вінницького
управління юстиції щодо ненадання
необґрунтованих відповідей
задоволенню не підлягає.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
позивача на те, що згідно ст. 29 Закону
України "Про звернення громадян"
Генеральний прокурор України та
підпорядковані йому прокурори
здійснюють нагляд за дотриманням
законодавства про звернення громадян
та відповідно до наданих їм чинним
законодавством повноважень вживають
заходів до поновлення порушених прав,
захисту законних інтересів громадян,
притягнення порушників до
відповідальності.

Згідно ст. ст. 71, 86 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд оцінює докази, які є
у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Згідно із ч. 3 ст. 94 КАС України якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Також в порядку Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" підлягають
компенсації витрати на правову
допомогу позивача за рахунок
державного бюджету, які підтверджені
договором про надання правової
допомоги, звітом про виконані дії
(послуги), актом передачі-приймання
виконаних послуг та платіжним
дорученням про оплату за правову
допомогу.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправними дії
реєстраційної служби Вінницького
міського управління юстиції
Вінницької області щодо передачі для
реєстрації до Державної реєстраційної
служби України документів про
реєстрацію права власності на комплекс
будівель по вул. Чехова, 25 у м. Вінниці
за приватним акціонерним товариством
"Вінницькі Спорттовари", згідно заяви
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, зареєстрованої у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 07.10.2013 року 10:58:24 за №
3244449.

Визнати протиправним та скасувати
рішення державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України № 8072004 від 19.11.2013 року про
відмову у державній реєстрації права
власності на комплекс будівель по вул.
Чехова, 25 у м. Вінниці за приватним
акціонерним товариством "Вінницькі
Спорттовари".

Зобов'язати реєстраційну службу
Вінницького міського управління
юстиції Вінницької області розглянути
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень, зареєстровану у базі даних
про реєстрацію заяв і запитів
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно 07.10.2013 року 10:58:24 за №
3244449, згідно картки прийому заяви №
6463286.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ПАТ "Вінницькі Спорттовари"
54 грн. 81 коп. судових витрат пов'язаних
із сплатою судового збору згідно
задоволених позовних вимог та 1000 грн.
витрат на правову допомогу.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Головуючий суддя Альчук Максим
Петрович судді
Дончик Віталій Володимирович
Мультян Марина Бондівна