Справа № 815/4665/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4665/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс»
до Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 08.08.2014 року,-

В С Т А Н О В
И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Камбіо-Стройсервіс»
(надалі по тексту - позивач або ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс») звернулось до
суду з позовом до Державної податкової
інспекції у м. Іллічівську Головного
управління Міндоходів в Одеській
області (надалі по тексту - відповідач
або ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 08.08.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що відповідачем було
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» з питань
правомірності формування податкового
кредиту в частині господарських
відносин з ТОВ «Данко Трейдінг» за
період з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року, за
результатами якої складено акт від
14.07.2014 року № 230/15-03-22-02/0302/32790229, на
підставі якого відповідачем винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 08.08.2014 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість у розмірі
27 809,00 грн. (за основним платежем - 18 539
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 9270 грн.). Позивач
вважає, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення підлягає
скасуванню, як таке, що не відповідає
чинному законодавству, оскільки
прийнято на підставі хибних висновків,
до яких прийшов відповідач в ході
проведення перевірки.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримала позовні вимоги та
просила позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечувала у повному
обсязі з підстав викладених у
запереченнях на позов, зокрема
зазначивши, що в ході перевірки з боку
позивача були встановлені порушення,
які знайшли відображення в акті
перевірки, що підтверджується
фактичними обставинами, а тому
оскаржуване рішення є законним.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги,
перевіривши їх доказами, судом
встановлені наступні факти та
обставини.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України, документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Судом встановлено, що в період з 03.07.2014
року по 07.07.2014 року на підставі наказу
ДПІ у м. Іллічівську ГУ Міндоходів в
Одеській області від 27.06.2014 року № 246 та
направлення на перевірку від 27.06.2014
року № 01-045/133 посадовою особою
відповідача на підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75, п.п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78, ст. 79
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року № 2756-УІ, проведено позапланову
виїзну документальну перевірку ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» (код за ) з питань правомірності
формування податкового кредиту в
частині господарських відносин з ТОВ
«Данко Трейдінг» (код за ) за
період з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем був складений акт від
14.07.2014 року № 230/15-03-22-02/0302/32790229 «Про
результати документальної
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» (код за ) з питань правомірності
формування податкового кредиту в
частині господарських відносин з ТОВ
«Данко Трейдінг» (код за ) за
період з 01.08.2013 року по 31.08.2013 року»,
відповідно до висновку якого
перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 198.1, 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України,
внаслідок чого підприємством занижено
суму ПДВ, яка підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за підсумками
поточного звітного періоду, з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду (рядок 25 Декларації) у розмірі 18
539 грн. за звітний (податковий) період
серпень 2013 року (а.с. 15-53 том І).

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
08.08.2014 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість у розмірі 27 809,00 грн.
(за основним платежем - 18 539 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 9270 грн.) (а.с. 12 том І).

Не погодившись з висновками акту
перевірки та прийнятим податковим
повідомленням-рішенням, ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» оскаржило його в
судовому порядку, вимагаючи визнання
його протиправним та скасування.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначене податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим,
а позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню у зв'язку з наступним.

Судом встановлено, що між ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» (Покупець) та ТОВ
«Данко-Трейдінг» (Постачальник) 03.07.2013
року укладено договір поставки №
03/07/2013-1, відповідно до предмету якого,
Постачальник зобов'язується поставити
та передати Покупцю, а Покупець
оплатити та прийняти щебень,
пісчано-щебневу суміш, відсів (надалі -
товар) в асортименті, кількості, ціні і
строках поставки у відповідності з
узгодженими сторонами
специфікаціями-заявками, які являються
невід'ємними частинами даного договору
(п. 1.1 договору). Країна походження
товару - Україна. Поставка товару
здійснюється партіями. Підтвердженням
факту узгодження сторонами
найменування, асортименту, кількості,
ціни товару являється прийняття
покупцем товару по видатковій
накладній або оплата товару згідно
рахунка - фактури (п. 1.4 договору) (а.с. 67-74
том І).

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору,
якість товару, що постачається на
умовах даного договору, визначається
відповідно до державних стандартів
України та повинна відповідати
узгодженим сторонами стандартам (в т.ч.
ДСТУ Б В.2.7.-30-95) і технічним умовам та
підтверджується посвідченням якості
(сертифікатом), виданим на замовлену
продукцію.

Згідно з п. 3 вищезазначеного договору,
постачання товару за даним договором
здійснюється Постачальником
залізничним транспортом на умовах,
передбачених сторонами у
специфікаціях - заявках, в яких
вказується кількість, асортимент
товару, місце передачі товару,
найменування та реквізити
вантажоодержувача товару … (п.3.1). Умови
постачання відповідно до правил
«Інкотермс-2000» виконуються і обсязі, що
не суперечить положенням цього
договору (п. 3.2). Датою поставки товару
(партії товару) вважається дата
відповідного відвантажувального
(транспортного) документу, видаткової
накладної.

Відповідно до ст. 265 Цивільного кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму. Предметом
договору купівлі-продажу може бути
товар, який є у продавця на момент
укладення договору або буде створений
(придбаний, набутий) продавцем у
майбутньому (ст. 656 ЦК України).

Момент виконання обов'язку продавця
щодо передачі товару згідно ст. 664
Цивільного кодексу України є: вручення
товару покупцеві, якщо договором
встановлений обов'язок продавця
доставити товар, надання товару в
розпорядження покупця, якщо товар має
бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Таким чином,
факт отримання товару документально
підтверджується наявними первинними
бухгалтерськими документами (накладні)
та первинними бухгалтерськими
документами подальшої реалізації
отриманого товару.

Судом встановлено, що на виконання умов
вищезазначеного договору контрагентом
позивача ТОВ «Данко-Трейдінг» протягом
періоду, що перевірявся на адресу ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» було поставлено
товар (щебінь), а позивач прийняв та
оплатив, отриманий товар.

Розрахунки між суб'єктами
господарювання за поставлені товари
проводились у безготівковій формі
шляхом перерахування грошових коштів.

Про підтвердження поставки товару за
вищезазначеною угодою свідчать
первинні бухгалтерські документи, а
саме: видаткові накладні: № 1320 від
03.08.13р., № 1401 від 15.08.13р., № 1409 від 16.08.13р.,
№ 1410 від 16.08.13р., № 1411 від 16.08.13р., № 1415
від 18.08.13р, № 1414 від 18.08.13р., № 1421 від
20.08.13р., № 1422 від 20.08.13р., № 1431 від 21.08.13р.,
№ 1433 від 23.08.13р., № 1434 від 23.08.13р., № 1435
від 23.08.13р., № 1436 від 23.08.13р., № 1439 від
24.08.13р., № 1437 від 24.08.13р., № 1438 від 24.08.13р.,
№1444 від 27.08.13р., №1446 від 28.08.13р., № 1453 від
31.08.13р.; специфікації, виписки банку по
рахунку № 2501 за серпень 2013 року;
оборотно-сальдова відомість по рахунку
631 по контрагенту за серпень 2013 року;
акт звірки взаємних розрахунків,
паспорти на продукцію, видані TOB
«Прибузький гранітний кар'єр», ПАТ
«Новоукраїнський гранітний кар'єр»
(а.с. 76-95, 197-205 том І, 126-137, 141-142 том ІІ).

Також на підтвердження отримання ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» товару від ТОВ
«Данко-Трейдінг» до суду надано
податкові накладні: № 29 від 03.08.2013р., № 75
від 13.08.2013р., № 81 від 16.08.2013р., № 82 від
16.08.2013р., № 83 від 16.08.2013р., № 86 від 18.08.2013р.,
№ 87 від 18.08.2013р., № 96 від 20.08.2013р., № 97 від
20.08.2013р., № 102 від 21.08.2013р., № 105 від
22.08.2013р., № 106 від 22.08.2013р., № 109 від
22.08.2013р., № 107 від 22.08.2013р., № 112 від
24.08.2013р., № 114 від 24.08.2013р., № 113 від
24.08.2013р., № 129 від 30.08.2013р., № 108 від
22.08.2013р., № 80 від 15.08.2013р., № 122 від
28.08.2013р., № 118 від 27.08.2013р., № 121 від
28.08.2013р., № 128 від 30.08.2013р., № 130 від
30.08.2013р., № 131 від 30.08.2013р., № 135 від
30.08.2013р., № 134 від 30.08.2013р., № 132 від
30.08.2013р., № 133 від 30.08.2013р. (а.с. 96-125 том І).

Отриманий ТОВ «Камбіо-Стройсервіс»
товар був оприбуткований у
встановленому порядку, а саме за
отриманий товар позивачем були
здійснені розрахунки шляхом
безготівкового переказу грошових
коштів, операції були відображені у
податковому обліку та бухгалтерському
обліку позивача про що свідчать
виписки банку по рахунку № 2501 за
серпень 2013 року, оборотно-сальдова
відомість по рахунку 631 по контрагенту
за серпень 2013 року.

Поставка (перевезення) придбаного
позивачем товару на виконання умов
договору здійснювалась залізничним
транспортом, що підтверджується
накладними про перевезення
залізничним транспортом: № 42402776 від
03.08.13р., № 42665117 від 15.08.13р., № 42665232 від
15.08.13р., № 42665166 від 15.08.13р., № 42695049 від
16.08.13р., № 42694992 від 16.08.13р., № 42695007 від
16.08.13р., № 42694968 від 16.08.13р., № 42725325 від
18.08.13р., № 42725226 від 18.08.13р., № 42765123 від
20.08.13р., № 42765438 від 20.08.13р., № 42780775 від
20.08.13р., № 42780734 від 20.08.13р., № 42835389 від
23.08.13р., № 42835421 від 23.08.13р., № 42838821 від
23.08.13р., № 42838854 від 23.08.13р., № 42853481 від
24.08.13р., № 42853200 від 24.08.13р., № 42854307 від
24.08.13р., № 42897652 від 27.08.13р., № 4292498 від
28.08.13р., № 42977132 від 30.08.13р. (а.с. 126-196 том І),
а також відомостями плати за подавання,
забирання вагонів та маневрову роботу
(а.с. 225-230 том ІІ, 1-95 том ІІІ).

Таким чином судом встановлено, що
позивачем було виконано всі
зобов'язання, які покладено Цивільним
кодексом України за договором
поставки, а саме: прийнято товар та
сплачено продавцю грошові кошти, про що
свідчать вищезазначені первинні
документи.

Суми податку на додану вартість за
податковими накладними, виписаними ТОВ
«Данко-Трейдінг» у загальному розмірі
18 538,67 грн., включені позивачем до складу
податкового кредиту відповідного
періоду, відображені у реєстрі
отриманих податкових накладних ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс», які відповідають
даним додатку 5 до податкової
декларації з податку на додану
вартість та даним декларації з ПДВ за
серпень 2013 року.

Як вбачається з акту перевірки,
перевіряючі дійшли висновку про
завищення ТОВ «Камбіо-Стройсервіс»
податкового кредиту за серпень 2013 року
на суму 18 539 грн. на підставі матеріалів
довідки ДПІ у Ворошиловському районі м.
Донецька ГУ Міндоходів у Донецькій
області від 12.02.2014 року № 91/22-01/35780847 «Про
результати проведення зустрічної
звірки ТОВ «Данко Трейдінг», щодо документального
підтвердження господарських відносин
із платником податків ТОВ
«Авангард-Днепр» код 36906312 їх
реальності та повноти відображення в
обліку за період серпень 2013 року».

У вищевказаному акті податкова
інспекція дійшла висновків, що
зустрічною звіркою ТОВ «Данко
Трейдінг» не підтверджено реальність
здійснення господарських відносин з
надання послуг у
контрагента-постачальника, а саме: ТОВ
«Авангард-Днепр» та відповідно
реалізації товару (щебень гранитний)
ТОВ «Камбіо-Стройсервіс», оскільки при
проведенні перевірки первинних
документів ТОВ «Данко Трейдінг»
встановлено відсутність ділової мети
посередником у наданні послуг з
перевезення вантажів.

Таким чином на підставі вищезазначених
результатів перевірки контрагента
позивача ТОВ «Данко Трейдінг»,
відповідач даному акті перевірки
дійшов висновку, щодо завищення
позивачем суми податкового кредиту у
розмірі 18538,67 грн. сформованого по
операціям з ТОВ «Данко-Трейдінг», який
в свою чергу придбав послуги у ТОВ
«Авангард-Днепр».

Суд зазначає, що в акті перевірки
висновки про відсутність поставки за
укладеним ТОВ «Камбіо-Стройсервіс» з
його контрагентом правочином
ґрунтуються на припущеннях та не
підтверджені посиланнями на будь-які
первинні документи.

Недопустимість таких підходів до
проведення перевірок платників
податків визнано ДПА України та
доведено до відома підпорядкованих
підрозділів листом № 20289/7/16-1617 від
29.09.2010 року «Щодо підстав для визнання
договорів нікчемними».

Жодних доказів про самостійне
дослідження податковим органом
обставин укладання договорів між ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс» із ТОВ
«Данко-Трейдінг», предмету даного
правочину, змісту прав та обов'язків
сторін за ними, повноважень фізичних
осіб, які від імені суб'єктів
господарювання укладали ці правочини,
обізнаності суб'єктів господарювання
щодо обставин діяльності один одного,
дійсних намірів сторін правочину,
наявності чи відсутності розумних
економічних чинників на укладання
правочинів, подальшого руху сплачених
позивачем грошових коштів акт
перевірки не містить. При цьому, надані
позивачем в ході судового розгляду
справи документи підтверджують
дійсність всіх операцій і правильність
податкового обліку ТОВ
«Камбіо-Стройсервіс».

Відповідно до ч.1 ст.208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Частиною 1 статті 228 ЦК України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним.

Зміст наведеної норми свідчить на
користь висновку, що законодавець
відокремив порушення публічного
порядку від інших підстав нікчемності
правочинів та передбачив наявність
умислу сторін (сторони) на незаконний
результат, а також суперечність його
публічно-правовим актам держави.

Зважаючи на те, що публічний порядок
держави порушується у разі
недотримання нормативних актів, у яких
він закріплений, а ухилення від сплати
податків, на факт якого податковий
орган посилається як на підставу для
відмови у задоволенні позовних вимог, є
злочином, відповідальність за який
встановлена Кримінальним кодексом
України, суд вважає, що за обставин, які
склалися визначенню правочину як
такого, що порушує публічний порядок,
повинен передувати вирок суду про
притягнення учасника (учасників)
такого правочину до кримінальної
відповідальності, який би набрав
законної сили.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого адміністративного
суду України від 02.09.2010 року № К-23029/07.

Податковим органом фактично зроблений
висновок, що ТОВ «Данко Трейдінг»
здійснювало діяльність, спрямовану на
здійснення операцій, пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб.

У своїх висновках податковий орган
вважає, що контрагент позивача
фактично не здійснював господарської
діяльності, а лише документували
операції із товаром.

При цьому, актом перевірки не
встановлено жодного фактичного
порушення вимог норм законодавства,
яке б позбавляло позивача права на
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість.

В свою чергу, судом встановлено, що
укладаючи у липні 2013 року договір
поставки з даним товариством, позивач
правомірно виходив з наступного:

а) станом на дату укладення
договору ТОВ «Данко Трейдінг» було
зареєстровано в

Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців та не
перебувало

в стані припинення;

б) станом на дату укладення
договору ТОВ «Данко Трейдінг»
перебувало на обліку в

органах доходів і зборів та не мало
податкового боргу;

в) директором ТОВ «Данко Трейдінг»
були надані всі передбачені
законодавством

статутні та реєстраційні документи,
зокрема: статут товариства, виписка про
державну

реєстрацію, свідоцтво про реєстрацію
платника ПДВ.

Таким чином, висновки контролюючого
органу щодо фіктивності діяльності ТОВ
«Данко Трейдінг» не підтверджено
жодними доказами, а позивач правомірно,
у відповідності з вимогами чинного
законодавства уклав господарський
договір з ТОВ «Данко Трейдінг».

Також відповідачем не доведено суду
протиправність господарських операцій
та їх бухгалтерське оформлення з
наступним оподаткуванням, які мали
місце між позивачем та його
контрагентами: ТОВ «Грандресурси» та
ПАТ «Новоукраїнський кар'єр»; ТОВ
«Прибузький гранітний кар'єр».

Крім того, позивачем було надано до
суду докази подальшого використання
придбаного щебіню в господарській
діяльності: договір про надання послуг
з обробки вантажів, акти надання послуг
за вказаним договором, договір підряду
у капітальному будівництві з довідками
про вартість виконаних робіт за
вказаним договором (а.с. 47-102 том ІІ), що
підтверджують фактичну поставку і
передачу у власність товару.

Тобто усі вище встановлені обставини
та надані позивачем докази безумовно
підтверджують, що контрагент позивача -
ТОВ «Данко Трейдінг» повною мірою
виконав прийняті на себе зобов'язання.
ТОВ «Данко Трейдінг» в обумовлені в
договорі строки поставив на адресу
позивача товар відповідно до
узгодженої сторонами специфікації,
надало податкові накладні, а TOB
«Камбіо-Стройсервіс» прийняло та
оплатило вартість отриманого товару.

Наявність договору поставки,
специфікації, видаткових накладних,
податкових накладних, накладних про
перевезення залізничним транспортом,
паспортів на продукцію, факт отримання
товару та їх повна оплата є
переконливим доказом відсутності з
боку позивача порушень податкового
законодавства.

Перелічені документи свідчать, що
сторонами вказаного вище правочину,
були дотриманні норми чинного
законодавства, протиправний умисел,
при укладанні правочинів, був
відсутній, правочин був реальним і
вчинявся за всіма правилами укладання
договорів, був спрямований на реальне
настання правових наслідків, а тому,
висновки відповідача є повністю
необґрунтованими та такими, що не
відповідають чинному законодавству та
фактичним обставинам.

Суд вважає, що лише сам факт наявності
господарських відносин з
контрагентами, які, на думку
відповідача, порушують податкове
законодавство, не може тягнути за собою
негативні наслідки для платника
податків у вигляді зменшення
податкового кредиту чи валових витрат,
оскільки платник податків може бути
необізнаним стосовно таких порушень та
дійсних намірів тих фізичних осіб, які
представляють його контрагентів.

Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно з абз.1 п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, у якій
зазначаються в окремих рядках такі
обов'язкові реквізити: а) порядковий
номер податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг (п. 201.4 ст.201 ПК
України).

Згідно з п.201.6 ст.201 ПК України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту
(п.201.10 ст.201 ПК України).

Таким чином, Податковий кодекс України
не встановлює обов'язку позивача при
визначенні податкового кредиту
здійснювати надмірну сплату ПДВ до
бюджету. Позивач як покупець товарів
(робіт, послуг) не сплачує при придбанні
товару (робіт, послуг) ПДВ до бюджету, а
сплачує такий податок у складі ціни
товару постачальникам таких товарів
(робіт, послуг). Саме це є умовою при
визначенні відшкодування покупця.
Припущення відповідача про
невиконання постачальниками третього
ланцюга постачання - контрагентами ТОВ
«Ферко» та ТОВ «Вторметекспорт»
зобов'язання зі сплати податку до
бюджету не є підставою для позбавлення
позивача права на бюджетне
відшкодування з податку на додану
вартість, який виконав усі передбачені
Податковим кодексом України умови щодо
його отримання.

Податковим кодексом України не
встановлена обумовленість між
підтвердженням сплати податку на
додану вартість попередніми
постачальниками у ланцюгу постачання
товарів (робіт, послуг) та віднесенням
позивачем до складу податкового
кредиту сплаченого (нарахованого)
податку на додану вартість при
придбанні товарів (робіт, послуг). Закон
не ставить право платника податку на
формування податкового кредиту в
залежність від належного виконання
постачальником або контрагентами
постачальника своїх податкових
зобов'язань та сплати ними сум податку
на додану вартість до державного
бюджету.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме для цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав усі передбачені
законом умови щодо отримання такого
відшкодування і має всі документальні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

Крім того, позивач не має правових
підстав перевіряти чи включена
контрагентами постачальника сума
податку на додану вартість від
реалізованих товарів (робіт, послуг) до
складу податкових зобов'язань.

Натомість, ст.67 Конституції України
передбачено, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Для встановлення факту вчинення
правочину з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, зокрема, з метою ухилення
від сплати податків, необхідно
встановити необґрунтованість
отриманої платником податків
податкової вигоди, наприклад,
внаслідок її виникнення не у зв'язку із
здійсненням реальної підприємницької
або іншої економічної діяльності.

Як встановлено судом вище, зобов'язання
за договором між TOB
«Камбіо-Стройсервіс» та ТОВ «Данко
Трейдінг» виконані сторонами у повному
обсязі, що підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами.

Таким чином, доводи податкового органу
щодо фіктивності підприємницької
діяльності, безтоварності
господарських операцій, направленості
TOB «Камбіо-Стройсервіс» на ухилення
від сплати податків, а у зв'язку з цим і
фіктивності угоди, укладеної між
вказаними сторонами не приймаються як
не підтверджені належними та
допустимими доказами, і повністю
спростовуються матеріалами справи.

Позивач сформував податковий кредит з
урахуванням положень ст.198 Податкового
кодексу України, який містить заборону
включення до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджених податковими
накладними.

З огляду на вищевикладене суд дійшов
висновку, що TOB «Камбіо-Стройсервіс»
отримало податкові накладні від
підприємства, що значилося в Єдиному
реєстрі підприємств та платників
податку на додану вартість. Товар
придбаний від контрагента позивача був
використаний в подальшому позивачем у
його власній господарській діяльності.
Отже, судом встановлені обставини, які
у своїй сукупності свідчать про
безумовну дійсність правочину,
фактичність господарських операцій
між TOB «Камбіо-Стройсервіс» та ТОВ
«Данко Трейдінг», їх правомірність і
прозорість. При цьому, на користь своїх
висновків податковий орган не надав
жодного доказу і не обґрунтував їх.

Оцінка поданих особами, які беруть
участь в адміністративній справі та
самостійно зібраних судом в порядку
ст.11 КАС України доказів в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, здійснюється судом за
правилами ч.2 ст.71 КАС України в порядку,
що встановлений ст.86 цього кодексу.

З аналізу ст.2 КАС України випливає, що
рішення державного органу, органу
місцевого самоврядування та їх
посадових осіб повинні бути прийняті в
межах компетенції відповідного органу
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності всіх
перед законом; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансі між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; не порушувати інтересів
держави, прав та інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Таким чином, на підставі ст.10 КАС
України, згідно якої, усі учасники
адміністративного процесу є рівними та
ст.11 КАС України, згідно якої розгляд і
вирішення справ у адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними доказів, з'ясувавши
обставини у справі; перевіривши всі
доводи і заперечення сторін та надавши
правову оцінку наданим доказам, суд
дійшов висновку про необґрунтованість
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 08.08.2014 року, у зв'язку із чим позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В
И В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Камбіо-Стройсервіс» до Державної
податкової інспекції у м. Іллічівську
Головного управління Міндоходів в
Одеській області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 08.08.2014 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у м.
Іллічівську Головного управління
Міндоходів в Одеській області №
від 08.08.2014 року.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 15 вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов