Справа № 806/677/14
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2014 р.
Справа № 806/677/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Кузьменко Л.В.

суддів:
Зарудяної Л.О.

Охрімчук І.Г.,

при секретарі
Кратюк А. О. ,

за участю сторін:

від позивача: Щерба К.Є., представника
за довіреністю,

від відповідача:Леончук К.С.,
представника за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Спільного
виробничо-торгівельного підприємства
"Механік" на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"16" липня 2014 р. у справі за позовом
Спільного виробничо-торгівельного
підприємства "Механік" до Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області Головного
управління Державної казначейської
служби України в Житомирській області
визнання недійсними
рішень,зобов'язання повернути кошти та
стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Спільне виробничо-торгівельне
підприємство "Механік" звернулось до
суду з позовом, в якому, з урахуванням
поданих уточнень, просить :

- визнати рішення № 704 від 4 грудня 2007 р.
про застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несвоєчасну сплату
страхувальником страхових внесків,
винесене начальником управління ПФУ в
Корольовському районі м. Житомира у
відношенні СВТП "Механік" частково
недійсним, зменшивши суму штрафу до 221,48
грн., а розмір пені - до 38,76 грн.;

- визнати недійсним та скасувати
рішення № 703 від 4 грудня 2007 р., винесене
начальником управління ПФУ в
Корольовському районі м. Житомира щодо
застосування штрафних санкцій до СВТП
"Механік" за несвоєчасну сплату
страхових внесків;

- зобов'язати відповідача в місячний
строк повернути одержану суму штрафних
санкцій - 1609,41 грн. на поточний рахунок
позивача;

- стягнути з відповідача 30000,00 грн.
моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог
підприємство зазначає, що не
погоджується із спірними рішеннями,
оскільки, на його думку, Пенсійним
фондом неправильно обліковуються
кошти по особовому рахунку
підприємства, а саме в січні 2005 року не
зараховано платіж в сумі 905,10 грн.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2014
року у задоволенні позовних вимог
спільного виробничо-торгівельного
підприємства "Механік" - відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з даною постановою,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати вказану постанову та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
доводи апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, дослідивши докази та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що рішенням УПФУ в
м.Житомирі (далі по тексту Відповідач 1)
за №703 від 04.12.2007 року застосовано до
позивача штрафну санкцію у вигляді
штрафу у розмірі 10% від кількості днів
затримки за період з 20.10.2006 року по
23.11.2007 рік в сумі 1437,32 грн.

Рішенням Відповідача 1 №704 від 04.12.2007
року застосовано до позивача штрафну
санкцію у вигляді штрафу у розмірі 20%
від кількості днів затримки за період з
22.10.2007 року по 23.11.2007 рік на суму 289,77 грн.
та нараховано пеню в сумі 46,36 грн.

Підставою до нарахування штрафних
санкцій стала довідка № 597 від 04.12.2007
року, в якій на підставі карток
особового рахунку, розрахунків суми
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування з 01.07.2006 року по 30.11.2007 року
та банківських виписок встановлено, що
в період з 20.10.2006 року по 23.11.2007 року
спільне виробничо-торгівельне
підприємство "Механік" несвоєчасно
сплачувало страхові внески, чим
порушило строки сплати страхових
внесків до Пенсійного фонду України,
передбачені вимогами ч. 6 ст. 20 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 2 Інструкції про
порядок обчислення і сплати
страхувальниками і застрахованими
особами внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
Пенсійний Фонд України, затвердженої
постановою правління Пенсійного фонду
України від 19.12.2003 р. №21-1 та
зареєстрованої у Міністерстві юстиції
України 16.01.2004 р. за №64/8663,
страхувальники є платниками страхових
внесків.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", страховими внесками є
кошти відрахувань на соціальне
страхування та збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування,
сплачені згідно із законодавством, що
діяло раніше, а також кошти, сплачені на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до цього
Закону.

Частиною 2 ст. 5 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що виключно
цим Законом визначається порядок
нарахування, обчислення та сплати
страхових внесків, стягнення
заборгованості за цими внесками.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", страхувальник
зобов'язаний нараховувати, обчислювати
і сплачувати в установлені строки та в
повному обсязі страхові внески.

Частиною 2 ст. 20 зазначеного Закону
встановлено, що обчислення страхових
внесків застрахованих осіб
здійснюється страхувальником на
підставі бухгалтерських та інших
документів, відповідно до яких
проводиться нарахування (обчислення)
або які підтверджують нарахування
заробітної плати, на які відповідно до
цього Закону нараховуються страхові
внески.

Страхувальники зобов'язані сплачувати
страхові внески, нараховані за
відповідний базовий звітний період, не
пізніше ніж через 20 календарних днів із
дня закінчення цього періоду незалежно
від виплати заробітної плати (доходу),
на суми яких нараховуються страхові
внески. Для страхувальників, що мають
найманих працівників, базовим звітним
періодом є календарний місяць (п. 6 ст. 20
Закону).

Згідно ч. 12 ст. 20 вищезазначеного Закону
страхові внески підлягають сплаті
незалежно від фінансового стану
платника страхових внесків.

З матеріалів справи слідує та
встановлено судом першої інстанції, що
по справі проводилась
судово-економічна експертиза.

Висновком №69 від 22.01.2010 року експертизи
підтверджено розмір фінансової
санкції і пені згідно рішень №703 і №704
від 04.12.2007 року. При цьому зазначено, що
таке нарахування є обґрунтованим за
умови, що станом на 20.06.2006 року
обліковується переплата СВТП "Механік"
в розмірі 2024,50 грн.

З висновку судово-економічної
експертизи слідує, що за даними карток
особового рахунку за період з 01.06.2006
року по 23.11.2007 року станом на 20.06.2006 року
обліковується переплата СВТП "Механік"
в розмірі 2024,50 грн., з яких: 1998,04 грн. по
нарахуванню 32%, 4%, 42% і 26,46 грн. по
утриманню 1%-5%. При цьому, за даними
карток особового рахунку за період з
01.01.2004 р. по 30.06.2006 р. станом на 20.06.2006 року
обліковується переплата СВТП "Механік"
в розмірі 1355,44 грн.

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано не погодився з
висновком експерта щодо наявності у
підприємства переплати в сумі 1355,44 грн.
за період з 01.01.2004 р. по 30.06.2006 р.,
оскільки згідно переліку
представлених на дослідження
матеріалів експерту не надавалась
картка особового рахунку
страхувальника СВТП "Механік" за період
з 01.01.2004 р. по 30.06.2006 р., а згідно карток
особового рахунку страхувальника
юридичної особи за період з 01.06.2006 року
по 23.11.2007 рік станом на 20.06.2006 року
обліковується переплата в розмірі 2024,50
грн.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що сума 642,60 грн. не могла
бути віднесена Пенсійним фондом до
картки особового рахунку позивача за
період з 01.01.2004 р. по 30.06.2006 р. (різниця
між 1998,04 та 1355,44), оскільки дана сума
заборгованості за даний період виникла
після оскарження рішень Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області у судовому
порядку, тобто після 30.06.2006р., що
підтверджується судовим рішенням,
копії якого містяться в матеріалах
справи.

Разом з тим, колегія суддів критично
ставиться до доводів позивача щодо
нарахування штрафних санкцій та пені
на суми страхових внесків, які не були
узгоджені на дату прийняття спірних
рішень, оскільки на виконання
постанови Житомирського окружного
адміністративного суду від 21.11.2007 року
по справі №2а-1445/07 сума 905,10 грн. була
врахована інспекторами Пенсійного
фонду при розрахунку фінансових
санкцій та пені за попередній період з
01.01.2004 року по 01.07.2006 рік..

Таким чином, суд першої інстанції вірно
зазначив, що з урахуванням суми 905,10
грн. станом на 29.06.2006 року належить до
сплати 3486,80 грн., що співпадає з
розрахунком днів затримки сплати
страхових внесків за період з 01.07.2006
року по 30.10.2007 рік, на підставі якого
проведено нарахування штрафних
санкцій та пені спірними рішеннями
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області.

Що стосується посилань позивача на
розбіжності, між розрахунком
фінансових санкцій УПФУ та позивача в
сумі 293 грн., то представник відповідача
в судовому засіданні пояснила, що дана
сума була виведена за результатами
позапланової перевірки Спільного
виробничо-торгівельного підприємства
„Механік", що було відображено у акті
перевірки №109 від 26.07.2006 (висновок).

Так, за результатами перевірки СВТП
„Механік" було донараховано страхових
внесків 615,95 грн. (сторновано): 32%, 4% - 1620,00
грн. (сторнувати), 1-2% - 3,52 грн.
(донарахувати), донараховано
зобов'язань 1000,53 грн. (донарахувати).
26.07.2006 року управлінням було сформовано
вимогу про сплату недоїмки №2-24 на суму
-615,95 грн. (тобто за результатами
перевірки за підприємством рахувалася
переплата у розмірі 615,95 грн.).

Крім того при проведенні перевірки
інспектором було виявлено у звіті за
квітень 2004 року надмірно донараховано
внески за січень 2004 року у сумі 854,98 грн.
та в звіті за грудень 2004 року помилково
інспектором також донараховано 852,30
грн., з метою виправлення помилки було
сторновано 1707,28 грн. - 32%, 4%. (дана сума
увійшла в сторновану суму за
результатами перевірки 1620,00 грн.). Але у
розрахунку фінансової санкції сума у
розмірі 854,98 грн. за квітень 2004 року
врахована не була. У зв'язку з цим
вийшло, що управління за результатами
перевірки зняло 854,98 грн. - суму, яка не
була врахована у розрахунку. Таким
чином управлінням за результатами
перевірки було нараховано до сплати
293,03 грн. (різниця між 854,98 грн.-615,95 грн.).

Також апелянт стверджує, що сума 1620,00
грн. увійшла в розрахунок днів затримки
сплати страхових внесків за період з
01.07.2006 року по 30.10.2007 року, управління
спростовує даний факт і повідомляє, що
за результатами перевірки, сума що була
нарахована до сплати 11.08.2006 року
становить 293,03 грн., ось ця сума і була
врахована при розрахунку днів затримки
сплати страхових внесків СВТП
„Механік".

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку про
необґрунтованість позовних вимог та
відмову у задоволенні позову.

Щодо позовних вимог про відшкодування
на користь позивача моральної шкоди у
сумі 30000,00 грн., колегія суддів зазначає
наступне.

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду наведені у
статті 1166 Цивільного кодексу України
(далі - ЦК України). Відповідно до
частини першої цієї статті майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Виходячи
з положень зазначеної норми, йдеться
мова про два види шкоди: 1) про майнову
шкоду, «завдану особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи»; 2)
про шкоду, завдану майну фізичної або
юридичної особи.

При вирішенні питання про з'ясування
фактів, з якими закон пов'язує
відшкодування моральної шкоди, слід
виходити з вимог статтею 1167 ЦК України,
в якій визначені підстави
відповідальності за моральну шкоду.
Частиною першою даної статті
встановлено, що моральна шкода, завдана
фізичній чи юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених частиною
другою цієї статті.

Відповідно до пункту 5 постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди» від 31.03.1995 р. N 4 обов'язковому
з'ясуванню при вирішенні спору про
відшкодування моральної шкоди
підлягають: наявність такої шкоди,
протиправність діяння її заподіювана,
наявність причинного зв'язку між
шкодою і протиправним діянням
заподіювана та вини останнього в її
заподіянні. Суд повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями вони заподіяні, яким є ступінь
вини заподіювана, в якій грошовій сумі
чи в якій матеріальній формі позивач
оцінює заподіяну йому шкоду та з чого
він при цьому виходить, а також інші
обставини.

Суд першої інстанції дав належну
правову оцінку фактичним обставинам
справи і обґрунтовано прийшов до
висновку, що позивачем не доведено вини
відповідача у заподіянні майнової та
моральної шкоди. Зокрема, позивачем не
надано доказів, які б підтверджували
спричинення матеріальної шкоди та
наявності причинно-наслідкового
зв'язку між моральними стражданнями і
діями начальника УПФУ.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та прийняв рішення з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Спільного
виробничо-торгівельного підприємства
"Механік" залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "16" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Л.В. Кузьменко

судді:
Л.О. Зарудяна

І.Г. Охрімчук

_

Повний текст cудового рішення
виготовлено "04" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Спільне
виробничо-торгівельне підприємство
"Механік" вул.Чехова,1,м.Житомир,10003

представник позивача Щерба Катерина
Євгеніївна м.Житомир,
вул.Московська,7Акв.2

3- відповідачам: Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області вул.Перемоги,
55,м.Житомир,10003 Головне управління
Державної казначейської служби
України в Житомирській області вул.
1-го Травня,24,м.Житомир,10008

- ,