Справа № 9101/128581/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"27" травня 2014 р. справа №
2а-0870/3858/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою заступника
прокурора Запорізької області

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.08.2011 р. у
справі № 2а-0870/3858/11

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький арматурний
завод» (правонаступник - Публічне
акціонерне товариство «Запорізький
арматурний завод»)

до управління Пенсійного фонду України
в Ленінському районі м. Запоріжжя

про визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

У травні 2011 року позивач звернувся до
суду із позовом, в якому просив:

- Визнати протиправними дії
відповідача щодо нарахування та
внесення у картку особового рахунку
позивача до компенсації фактичних
витрат на виплату та доставку
пільгової пенсії ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
призначеної на пільгових умовах,
відповідно до п. «а» ч. ст. 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
фізичним особам, за період його роботи
на Запорізькому виробничому об'єднанні
«Запоріжпромарматура» (Запорізькому
виробничому об'єднання
«Арматуробудування»);

- Зобов'язати відповідача
здійснювати нарахування та внесення у
картку особового рахунку позивача до
компенсації фактичних витрат на
виплату та доставку пільгової пенсії
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, призначеної на
пільгових умовах, відповідно до п. «а»
ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» фізичним особам, за
період його роботи на ВАТ «Запорізький
арматурний завод» (69093, м. Запоріжжя,
вул. Зачиняєва, 158 А, ),
який є правонаступником Державного
підприємства «Запорізький арматурний
завод», з 04.02.1994 року по 21.02.1994 року за
фактично відпрацьований період 6 днів.

Постановою суду першої інстанції
позовні вимоги задоволено в повному
обсязі. Суд виходив з того, що
відповідач фактично прийняв нові
уточнюючі довідки позивача та вніс в
картку особового рахунку позивача
зміни.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права.

Просить скасувати постанову суду та
відмовити у задоволенні позову в
повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
позивач достовірно знав про
призначення пільгових пенсій з 2007 року,
отримував розрахунки відповідача але
не скористався своїм правом на
звернення до суду з позовом про
визнання дій відповідача незаконними,
отже був згоден із оспорюваними діями.

Крім того, вважає, що суд першої
інстанції поза межами своїх
повноважень, встановив факт, що має
юридичне значення. Також зазначає, що
судом першої інстанції було вирішене
питання, яке зачіпає права ОСОБА_1,
якого суд не залучив до участі у справі.

Просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

В судове засідання представники
сторін, повідомлені належним чином про
день та час судового розгляду без
поважних причин не з'явилися, в зв'язку
з чим справа розглядається в їх
відсутності.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм процесуального
права, суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено та знайшло своє
підтвердження під час розгляду
апеляційної скарги, що позивач є
юридичною особою, а також платником
збору на обов'язкове державне пенсійне
страхування відповідно до Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування», а
також платником страхових внесків
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
"Про пенсійне забезпечення" громадяни
України мають право на державне
пенсійне забезпечення за віком, по
інвалідності, в зв'язку з втратою
годувальника та в інших випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення" на
пільгових умовах мають право на пенсію
за віком, незалежно від місця останньої
роботи працівники, зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці, - за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

26.09.2008 року позивачем надано ОСОБА_1
довідку №63 про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення
пільгової пенсії при відсутності
трудової книжки чи відповідних записів
у неї, в якій зазначено, що ОСОБА_1
працював повний робочий день на ВАТ
«Запорізький арматурний завод», та яка
охоплює перод з 1986 року по 2004 рік.

31.01.2011 року листом №26, позивач письмово
повідомив відповідача про те, що ВАТ
«Запорізький арматурний завод»
(Державне підприємство «Запорізький
арматурний завод») ніколи не було
правонаступником Запорізького
державного виробничого об'єднання
«Арматуробудування». Таким чином, у
відповідача, відсутні законні підстави
нараховувати позивачеві відшкодування
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій особам за період їх
праці у Запорізькому державному
виробничому об'єднанні
«Арматуробудування», інших
підприємствах, окрім праці виключно на
ВАТ «Запорізький арматурний завод» та
Державному підприємстві «Запорізький
арматурний завод».

Окрім того позивач у листі пред'явив
вимогу про проведення інвентаризації
всіх пенсійних справ осіб, які
отримували зазначені довідки від
позивача, виключення таких довідок для
нарахування Відкритому акціонерному
товариству «Запорізький арматурний
завод» сум відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій, та
запропонував отримати нові, належні
довідки, здійснити перерахунок всіх
сум відшкодування, нарахованих для
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький арматурний завод» за
останні роки та скоригувати суми
відшкодування по вже прийнятим
судовим рішенням, прийнятих на
підставі хибних довідок.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що єдиним доводом проти
позовних вимог, які були заявлені
відповідачем, є пропуск строку
звернення до суду. Проте такі доводи
суд першої інстанції не прийняв до
уваги, та колегія суддів погоджується з
цим, оскільки порушення прав позивача є
триваючим, а відлік строку звернення до
суду слід рахувати з часу отримання
позивачем відповіді на його звернення
від відповідача, тобто з 23.03.2011 року,
отже позивачем не порушено строк
звернення до суду.

Всі інші доводи викладені в
апеляційній скарзі прокурора, не були
заявлені під час розгляду справи судом
першої інстанції, тому не можуть бути
прийняті до уваги судом апеляційної
інстанції.

Крім того, прокурор заявляє , що ніби-то
суд під час розгляду даної справи
встановив, що Запорізьке державне
виробниче об'єднання
«Арматуробудування» було самостійним
суб'єктом господарювання і ВАТ
"Запорізький арматурний завод" або
Державне підприємство "Запорізький
арматурний завод" не мали назву -
Запорізьке державне виробниче
об'єднання «Арматуробудування» і
навпаки, Запорізьке державне виробниче
об'єднання «Арматуробудування» не
перейменовувалось у ВАТ "Запорізький
арматурний завод" або Державне
підприємство "Запорізький арматурний
завод", чим фактично суд першої
інстанції встановив факт, що має
юридичне значення. Проте, з
резолютивної частини рішення суду
першої інстанції такого не вбачається
та колегія суддів вважає, що це є
встановленням обставин справи, які
прокурор не спростовує.

Колегія суддів також враховує, що
відповідач не спростовує висновки суду
про те, що він нарешті прийняв до уваги
звернення позивача та вніс відповідні
зміни до його картки особового рахунку.

Слід зазначити, що протиправними дії
відповідача слід вважати лише з часу
звернення позивача, тобто 31.01.2011 року,
проте з цих підстав постанова суду не
оскаржується.

Права ОСОБА_1 рішення суду першої
інстанції дійсно зачіпає, але для нього
правове значення має лише
розпорядження відповідача, яке не є
предметом спору в даній справі та може
бути оскаржено.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції об'єктивно, повно, всебічно
дослідив обставини, які мають суттєве
значення для вирішення справи, та
постановив судове рішення без
порушення норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги суперечать
матеріалами справи, та не спростовують
висновків суду першої інстанції, а
тому постанову слід залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Запорізької області
залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 15.08.2011 року
у справі № 2а-0870/3858/11залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун