Справа № 2а-936/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
Справа № 76522/12/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Клюби В. В., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Буської районної
державної адміністрації Львівської
області на постанову Буського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2011 року в справі за позовом
ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2009 року Буським районним судом
Львівської області зареєстровано
позовну заяву ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області про визнання неправомірними
дій щодо невиплати щомісячної допомоги
по догляду за двома дітьми за період з 01
квітня 2007 року по 31 грудня 2008 року у
розмірі меншому ніж передбачено ст. 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», стягнення різниці
недоплаченої допомоги по догляду за
двома дітьми до досягнення ними
трьохрічного віку за період з 01 квітня
2007 року по 31 грудня 2008 року в розмірі 8789
грн 92 к., зобов'язання нараховувати
допомогу по догляду за дитиною до трьох
років відповідно до Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
у розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
згідно із ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» їй,
як матері малолітніх дітей, що здійснює
догляд за дітьми, повинна надаватися
допомога в розмірі встановленого
законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, однак виплату
такої відповідачем здійснено в меншому
обсязі.

Постановою Буського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
позов задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Бориславської міської ради Львівської
області щодо ненарахування та
невиплати ОСОБА_1 допомоги по догляду
за двома дітьми до досягнення ними
трирічного віку за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року. Зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області
провести нарахування та виплату з 09
липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
включно ОСОБА_1 допомоги по догляду за
двома дітьми до досягнення ними
трирічного віку відповідно до вимог ст.
15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми». В
задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Дану постанову мотивовано тим, що
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік» зупинено дію
положень ст. 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» на
2007 рік, якою передбачено, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
однак рішенням Конституційного Суду
України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007
визнано неконституційними положення п.
14 ст. 71 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2007 рік», якими
зупинено дію ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
щодо встановлення розміру допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Управлінням
праці та соціального захисту населення
Буської районної державної
адміністрації Львівської області,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову із закриттям
провадження у справі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказано, що Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області є неналежним
відповідачем.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не прибули, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності.

Судом апеляційної інстанції заслухано
суддю-доповідача, досліджено матеріали
справи та проаналізовано доводи
апеляційної скарги, внаслідок чого
зроблено висновок про необхідність
часткового задоволення апеляційної
скарги, скасування постанови суду
першої інстанції в частині, що
оскаржується та залишення без розгляду
позовної заяви в частині позовних
вимог.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1, є
матір'ю малолітніх ОСОБА_2, дата
народження якого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та
ОСОБА_3, дата народження якої
ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Згідно із довідкою Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області № 684 від 02 квітня 2009
року позивачу призначено допомогу по
догляду за дитиною до трирічного віку
як працюючій особі.

З врахуванням того, що постанову суду
першої інстанції оскаржено лише
відповідачем, суд апеляційної
інстанції вважає, що таку оскаржено
лише в частині задоволених позовних
вимог, тобто позовних вимог за період з
09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року.

Суд апеляційної інстанції позбавлений
можливості надати правові висновки
щодо неоскарженої частини судового
рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 09 лютого 1999 року №
1-рп/99, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Відповідно зміст суб'єктивного права
особи, у тому числі права особи на
звернення до суду, слід визначати із
застосуванням законодавства, яке діяло
на момент виникнення відповідного
права.

Водночас неприпустимість зворотної
дії нормативно-правового акта полягає
в тому, що запроваджені ним нові норми
не можуть застосовуватися до
правовідносин, які існували до
набрання ним чинності. Отже, приписи
нового нормативно-правового акта не
можуть змінити обсяг прав, який було
встановлено попередніми
нормативно-правовими актами.

З огляду на викладене тривалість і
правила обчислення строку звернення
особи до суду визначаються за тими
правилами, які були чинними на момент
початку перебігу відповідного строку.

Таким чином, тривалість строку
звернення до суду не змінюється в разі
подальших змін законодавства, яке
регулює відповідні відносини. Тому
строк звернення до суду розпочинається
і закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

Для вирішення питання про застосування
строку звернення до суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
необхідно з'ясувати, яким саме
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
права цієї особи, коли розпочався
перебіг цього строку.

Відповідно до частини 2 ст. 99 КАС
України строк звернення до суду, якщо
не встановлено інше, обчислюється з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатись про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
виплата допомоги до по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку здійснюється щомісячно. Таким
чином, право особи на її отримання та
обов'язок органів соціального захисту
населення здійснити таку виплату
припиняються з моменту виплати певних
сум, а тому після отримання допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку щомісячно в
неналежному розмірі позивач має змогу
звернутись до суду за захистом своїх
прав.

Згідно з ч. 2 ст. 99 КАС України (в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року)
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

З набуттям чинності Законом України
«Про судоустрій і статус суддів» від 07
липня 2010 року зазначений строк
звернення з позовом до
адміністративного суду було скорочено
до шести місяців. Тобто, перебіг
шестимісячного строку у спірних
правовідносинах розпочався з 30 липня
2010 року.

Оскільки до 30 липня 2010 року для
звернення до суду з адміністративним
позовом було встановлено річний строк,
позивач не міг бути обізнаний про його
скорочення до шести місяців і міг
обґрунтовано очікувати на захист свого
права в судовому порядку відповідно до
ч. 2 ст. 99 КАС України (в редакції, яка
діяла до 30 липня 2010 року).

Виходячи з принципу юридичної
визначеності, суд апеляційної
інстанції вважає, що до спірних
правовідносин слід застосовувати
положення ч. 2 ст. 99 КАС України, в
редакції, яка діяла до 30 липня 2010 року.

Позовні вимоги позивачем заявлено в
тому числі і за 2007 рік.

Враховуючи, що позивач звернувся до
адміністративного суду за захистом
своїх порушених прав, свобод та
інтересів 06 травня 2009 року, останнім
пропущено річний строк звернення до
суду.

Частиною 2 ст. 5 КАС України встановлено,
що провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону, чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи

Частиною 1 ст. 100 КАС України
передбачено, що адміністративний
позов, поданий після закінчення
строків, установлених законом,
залишається без розгляду, якщо суд на
підставі позовної заяви та доданих до
неї матеріалів не знайде підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними, про що постановляється
ухвала.

Підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними судом апеляційної
інстанції не встановлено.

Суд апеляційної інстанції наголошує,
що поважними причинами є ті обставини,
які є об'єктивно непереборними, не
залежать від волевиявлення особи та
пов'язані з дійсними істотними
перешкодами чи труднощами для
своєчасного вчинення відповідних дій,
а існування таких причин
підтверджується достатньою кількістю
належних та допустимих доказів.

Отже, виходячи із обставин справи та із
змісту ст. ст. 99, 100 КАС України, суд
апеляційної інстанції вважає, що
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій - слід
залишити без розгляду в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
постанова суду першої інстанції в
оскарженій частині ґрунтується на
неповно, необ'єктивно і всебічно не
з'ясованих обставинах, прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України
суд своєю ухвалою залишає позовну
заяву без розгляду, якщо позовну заяву
подано з пропущенням встановленого
законом строку звернення до
адміністративного суду і суд не
знайшов підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними.

Згідно із ч. 1 ст. 203 КАС України
постанова або ухвала суду першої
інстанції скасовується в апеляційному
порядку і позовна заява залишається
без розгляду або провадження у справі
закривається з підстав, встановлених
відповідно статтями 155 і 157 цього
Кодексу.

Керуючись ст. ст. 99, 100, п. 9 ч. 1 ст. 155, ст.
ст. 158-160, 183-2, 195, 196, п. 4 ч. 1 ст. 198, ст. 202, ч. 1
ст. 203, п. 4 ч. 1 ст. 205, ст. 206, 254 КАС України,
суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення Буської
районної державної адміністрації
Львівської області задовольнити
частково.

Постанову Буського районного суду
Львівської області від 09 грудня 2011 року
в справі № 2а-936/11 - скасувати в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Бориславської
міської ради Львівської області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинення дій в частині
позовних вимог за період з 09 липня 2007
року по 31 грудня 2007 року - залишити без
розгляду.

В іншій частині постанову Буського
районного суду Львівської області від
09 грудня 2011 року в справі № 2а-936/11 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
В. В.
Клюба

Р. В.
Кухтей