Справа № 809/2719/14
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"12" вересня 2014 р.
Справа № 809/2719/14

м.Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі :

Судді Кафарського В.В.

За участю секретаря Дубінської І.В.,

представника позивача Скиданюка М.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: Державної податкової
інспекції у Богородчанському районі
Головного Управління Міндоходів в
Івано-Франківській області

до відповідача : Приватного
підприємства "Агроресурс"

про надання дозволу на погашення
податкового боргу в сумі 47846,10 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція (
далі-ДПІ) у Богородчанському районі
Головного Управління ( далі-ГУ)
Міндоходів в Івано-Франківській
області звернулася до суду із
адміністративним позовом до
Приватного підприємства ""Агроресурс"
про надання дозволу на погашення
податкового боргу в сумі 47846,10грн. за
рахунок майна, що перебуває в
податковій заставі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем допущено утворення
податкового боргу в сумі 47846,10 грн., про
стягнення якого Івано-Франківським
окружним адміністративним судом
07.08.2012року (справа №2а-1937/12/0970), 13.09.2012
року (справа №2а-2414/12/0970), 15.01.2013 року (
справа №2а-3929/12/0970) та 28.02.2014 року (
справа №809/610/14) винесені постанови.
Вжиті позивачем заходи стягнення
податкового боргу з банківських
рахунків відповідача та за рахунок
його готівки не призвели до погашення
боргу. У зв'язку з цим ДПІ у
Богородчанському районі ГУ Міндоходів
в Івано-Франківській області просили
надати дозвіл на погашення податкового
боргу в сумі 47846,10 грн. за рахунок майна
відповідача, що перебуває у податковій
заставі платника податку.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав з
підстав вказаних в позовній заяві.
Просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, хоча був
належним чином повідомлений про дату,
час та місце судового розгляду справи,
що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Наданим правом на подання заперечення
проти позову відповідач не
скористався. Заяв чи клопотань про
відкладення розгляду справи чи про
причини неявки суду не подав.

За таких обставин, на підставі
приписів ст.128 КАС України суд ухвалив
здійснити розгляд даної
адміністративної справи за
відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши в сукупності
письмові докази, якими позивач
обґрунтовує позовні вимоги, суд
встановив наступне.

Згідно Витягу з Єдиного Державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Приватне
підприємство "Агроресурс"
зареєстроване як юридична особа. ( а.с.9)
Крім того, як платник податків
перебуває на обліку в органах
державної податкової служби.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів
регулюються нормами Податкового
кодексу України, які визначають
вичерпний перелік податків та зборів,
що справляються в Україні, та порядок
їх адміністрування, платників податків
та зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Згідно пункту 6.1 статті 6 Податкового
кодексу України податком є
обов'язковий, безумовний платіж до
відповідного бюджету, що справляється
з платників податку відповідно до
цього Кодексу.

Податковий борг, підпунктом 14.1.175
пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу
України, визначається як сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання.

Джерелами погашення податкового боргу
платника податків є будь-яке майно
такого платника податків з урахуванням
обмежень, визначених Податковим
кодексом України, а також іншими
законодавчими актами (пункт 87.2 статті 87
Податкового кодексу України).

Відповідно до підпунктів 89.1.1, 89.1.2
пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу
України, право податкової застави
виникає у разі: несплати у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної платником податків у
податковій декларації, - з дня, що
настає за останнім днем зазначеного
строку; несплати у строки, встановлені
цим Кодексом, суми грошового
зобов'язання, самостійно визначеної
контролюючим органом, - з дня
виникнення податкового боргу.

Згідно з пунктом 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

В пункті 89.3 статті 89 Податкового
кодексу України зазначено, що майно, на
яке поширюється право податкової
застави, оформлюється актом опису. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг.

Пунктом 91.1 статті 91 Податкового
кодексу України встановлено, що
керівник органу державної податкової
служби за місцем реєстрації платника
податків, що має податковий борг,
призначає такому платнику податків
податкового керуючого. Податковий
керуючий описує майно платника
податків, що має податковий борг, в
податкову заставу, здійснює перевірку
стану збереження майна, яке перебуває у
податковій заставі, проводить опис
майна, на яке поширюється право
податкової застави, для його продажу у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одержує від боржника інформацію про
операції із заставленим майном, а в
разі його відчуження без згоди органу
державної податкової служби (за умови,
коли наявність такої згоди має бути
обов'язковою згідно з вимогами цього
Кодексу) вимагає пояснення від
платника податків або його службових
(посадових) осіб. У разі продажу в
рахунок погашення податкового боргу
майна платника податків, на яке
поширюється право податкової застави,
податковий керуючий має право
отримувати від такого платника
податків документи, що засвідчують
право власності на зазначене майно
(пункт 91.2 статті 91 Кодексу).

Актом податкового керуючого про опис
майна (щодо заміни предмета податкової
застави) за № 1 від 25.12.2013 року
визначено майно, яке вноситься у
податкову заставу- нежитлові та
адміністративні приміщення вартістю 2
826 667,16 грн. (а.с.37).

З витягу про реєстрацію в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна
вбачається, що 23.01.2014 року до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна
внесено реєстраційний запис, об'єктом
обтяження якого є нежитлові приміщення
згідно вказаного Акта опису (а.с.38).

Згідно пункту 95.1 статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби здійснює за платника
податків і на користь держави заходи
щодо погашення податкового боргу
такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

У відповідності до пункту 95.3 статті 95
Податкового кодексу України стягнення
коштів з рахунків платника податків у
банках, обслуговуючих такого платника
податків, здійснюється за рішенням
суду, яке направляється до виконання
органам державної податкової служби, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини.

В пункті 95.4 статті 95 Податкового
кодексу України зазначено, що орган
державної податкової служби на
підставі рішення суду здійснює
стягнення коштів у рахунок погашення
податкового боргу за рахунок готівки,
що належить такому платнику податків.
Стягнення готівкових коштів
здійснюється у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що постановами
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 07.08.2012 року
року (справа № 2а-1937/12/0970)( а.с.15-16), 13.09.2012
( справа №2а-2414/12/0970) ( а.с.18-19), 15.01.2013 (
справа №2а- 3929/12/0970) ( а.с.21-22), 28.02.2014 (
справа № 809/610/14) ( а.с. 24-26) з відповідача
стягнуто податковий борг відповідно
розмірі 8094,83 грн., 8355,48 грн.,18381,48
грн.,10813,99 грн.

На виконання вказаних судових рішень
31.08.2012, 08.11.2012, 20.02.2013, 28.03.2014року
Івано-Франківським окружним
адміністративним судом видано
виконавчі листи №2а-1937/12/0970, №2а-2414/12/0970,
№2а- 3929/12/0970 та №809/610/14.( а.с.17,20,23,27).

Згідно пункту 95.3 статті 95 Податкового
кодексу України орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо надання дозволу на погашення
усієї суми податкового боргу за
рахунок майна платника податків, що
перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного
дозволу є підставою для прийняття
органом державної податкової служби
рішення про погашення усієї суми
податкового боргу.

Судом встановлено, що за судовими
рішеннями по справах №2а-1937/12/0970,
№2а-2414/12/0970, №2а- 3929/12/0970 видано
виконавчі листи та на їх виконання
державним виконавцем відкрито
виконавчі провадження. ( а.с.29,31,33).

Виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у Законі України "Про
виконавче провадження", що спрямовані
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (стаття 1 Закону).

Таким чином позивач скористався
процедурою примусового виконання
рішень судів, що реалізується
державною виконавчою службою, яка
входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

В статті 2 Закону України "Про
виконавче провадження" вказано, що
примусове виконання рішень здійснюють
державні виконавці, визначені Законом
України "Про державну виконавчу
службу". Інші ограни, установи,
організації і посадові особи провадять
окремі виконавчі дії у випадках,
передбачених законом, у тому числі
відповідно до статті 5 цього Закону, на
вимогу чи за дорученням державного
виконавця.

Згідно статті 3 Закону у випадках,
передбачених законом, рішення судів та
інших органів щодо стягнення коштів
виконуються податковими органами,
банками та іншими фінансовими
установами. Рішення зазначених органів
можуть виконуватися відповідно до
закону також іншими органами,
установами, організаціями, посадовими
особами та громадянами.

Внаслідок систематичного аналізу
зазначених вище норм Податкового
кодексу України та Закону України "Про
виконавче провадження" вбачається, що
судові рішення про стягнення
податкової заборгованості можуть
виконуватися, як і органами державної
податкової служби, так і державними
виконавцями.

Однак, як вважає суд, не одночасно.

На переконання суду примусове
виконання судового рішення за вимогами
Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає ширший спектр
дій державних виконавців у порівнянні
з діями органів державної податкової
служби, передбаченими в статті 95
Податкового кодексу України.

Такі висновки суду
підтверджуються положеннями статей 65-66
Закону України "Про виконавче
провадження" в яких передбачено, що у
разі відсутності у боржника - юридичної
особи коштів у обсязі, достатньому для
покриття заборгованості, стягнення
звертається на інше майно, належне
такому боржникові або закріплене за
ним, у тому числі на майно, що
обліковується на окремому балансі
філії, представництва та іншого
відокремленого підрозділу боржника -
юридичної особи незалежно від того, хто
фактично використовує це майно.

В свою чергу, стаття 95 Податкового
кодексу України передбачає право
органу державної податкової служби,
після дозволу суду, на погашення суми
податкового боргу платника податків за
рахунок майна, що перебуває у
податковій заставі.

Враховуючи вищезазначене, суд
приходить до висновку, що виконання
судового рішення про стягнення
податкового боргу може здійснюватися
позивачем у порядку, визначеному
статтею 95 Податкового кодексу України
або державними виконавцями в порядку,
визначеному Законом України "Про
виконавче провадження". У зв'язку з цим
позовні вимоги ДПІ у Богородчанському
районі ГУ Міндоходів в
Івано-Франківській області до
Приватного підприємства ""Агроресурс"
про надання дозволу на погашення
податкової боргу в сумі 47846,10грн. за
рахунок майна, що перебуває в
податковій заставі є такими, що
задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 124 Конституції України,
керуючись ст.ст. 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя: /підпис/
Кафарський В.В.

Постанова складена в повному
обсязі 16.09.2014 року.