Справа № 872/13588/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

23 липня 2014 рокусправа № 2а/0470/10450/12

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом Приватного
підприємства "Комард" до Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

31 серпня 2012 року Приватне підприємство
"Комард" звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом, в якому
просило скасувати податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 17.08.2012 р. №
про зменшення суми бюджетного
відшкодування за травень 2012 року на 234
163 грн., та нарахування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 117 081 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначав, що оскаржуване
податкове повідомлення - рішення
винесено податковим органом на
підставі необґрунтованих висновків
акту перевірки ПП "Комард" від 06.08.2012 р.
№ 1505/152/32804325 щодо формування платником
податків "сумнівного" податкового
кредиту березня, травня 2012 року
по операціях з придбання
товарно-матеріальних цінностей на
загальну суму ПДВ 628 327 грн. 88 коп.
за рахунок продажу товарів за ціною,
нижчою за придбання, а також включення
до податкового кредиту сум ПДВ,
сплачених у складі вартості товарів,
отриманих від ТОВ "Полісвіт", дослідити
ланцюг постачання якого до виробника
не є можливим. Зокрема, позивач
зазначив, що висновок податкового
органу щодо завищення ПП "Комард"
податкового кредиту внаслідок
включення до його складу сум ПДВ,
сплачених ТОВ "Полісвіт", є
безпідставним, оскільки ПП "Комард" не
несе відповідальності за сплату ПДВ по
ланцюгу постачання від виробника до
ТОВ "Полісвіт". Також, є необґрунтованим
висновок податкового органу щодо
нікчемності правочину, укладеного між
ПП "Комрад" та ТОВ "Полісвіт", оскільки
факт здійснення позивачем
господарських операцій зі своїми
контрагентами підтверджено актом
перевірки, а податковий орган взагалі
не наділений компетенцією щодо
визнання правочинів недійсними або
нікчемними. Щодо висновків про
реалізацію позивачем на адресу ТОВ
"Альт" товарів, придбаних у ТОВ
"Полісвіт", позивач зазначив, що дані
висновки зроблені податковим органом
на підставі податкової звітності з ПДВ
за березень 2012 року, без урахування сум
ПДВ, сплачених ПП "Комард" при отриманні
товару від ТОВ "Полісвіт", оскільки до
моменту подачі зазначеної звітності
митний орган не надав позивачу
оригінал ВМД, що зафіксовано актом
перевірки. Крім того, податковим
органом при проведенні перевірки не
враховано, що торгівельна націнка, яка

визначає рентабельність господарської
операції, розраховується виходячи з
собівартості продукції, тобто без
урахування ПДВ. Таким чином, податковий
орган дійшов хибного висновку про
неприбутковість операції з реалізації
ПП "Комард" у березні 2012 року товару
(зошитів) на адресу ТОВ "Альт" (т. 1 а.с. 2-7).

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2012 року
адміністративний позов Приватного
підприємства "Комард"
задоволено повністю.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби №
від 17.08.2012 р. про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість по декларації за
травень 2012 року на суму 234 163 грн.
(двісті тридцять чотири тисячі сто
шістдесят три гривні), та нарахування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 117
081 грн. (сто сімнадцять тисяч вісімдесят
одна гривня).

Вирішено питання про судові витрати по
справі.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що визначення та
декларування позивачем бюджетного
відшкодування ПДВ за травень 2012 року в
розмірі 234 163 грн. є обгрунтованим,
висновок податкового органу щодо
порушення ПП "Комард" ч. 2 ст. 228
Цивільного кодексу України також є
необґрунтованим.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
у березні та травні 2012 року ПП
"Комард" було сформовано "сумнівний"
податковий кредит за рахунок продажу
товарів за заниженими цінами, та
віднесення до його складу сум ПДВ,
сплачених постачальнику ТОВ "Полісвіт".
Податковий орган також зазначив, що
діяльність позивача з продажу на
адресу ТОВ "Альт" товару (зошитів),
придбаних у ТОВ "Полісвіт", була
спрямована на безпідставне формування
податкового кредиту з ПДВ
внаслідок здійснення завідомо
збиткових операцій, оскільки
зазначений товар було реалізовано за
ціною, нижчою від ціни придбання. Що
стосується придбання ПП
"Комард" зазначених товарів у ТОВ
"Полісвіт", відповідач зазначив, що
останнє не є виробником товарів, а при
проведенні перевірки в ланцюгу
постачання від виробника до ТОВ
"Полісвіт", встановлено залучення
"сумнівних" контрагентів, які мають
3, 4, 8, 9 стани, а саме: ПП
"Ром-Транзит" (прийнято рішення про
припинення - стан 3),
сільськогосподарське ТОВ "Дружба"
(направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням -
стан 9), ТОВ "Ми-Юль" (до ЄДР внесено запис
про відсутність за місцезнаходженням -
стан 8), ТОВ "Укрхімгруп" (направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням - стан 9), ТОВ "Хімол"
(направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням -
стан 9). У зв'язку з цим неможливо
встановити факт сплати ПДВ по
ланцюгу постачання від ТОВ "Полісвіт"
до виробника. З огляду на це, податковий
орган зазначив про порушення ПП
"Комард" ст. 228 Цивільного кодексу
України шляхом укладення з ТОВ
"Полісвіт" правочину, спрямованого на
заволодіння дохідною частиною бюджету
шляхом формування безпідставного
податкового кредиту з ПДВ за рахунок
залучення до ланцюгу постачання
контрагентів, які не виконують
обов'язку щодо сплати податку до
бюджету. Враховуючи викладені
обставини, посилаючись на
обов'язковість фактичної сплати ПДВ по
всьому ланцюгу постачання до
виробника, яка є обов'язковою умовою
для відшкодування ПДВ з бюджету,
податковим органом зроблено висновок
про завищення ПП "Комрад" у травні 2012
року бюджетного відшкодування ПДВ на
суму 234 163 грн. (т. 1 а.с. 29-36).

Представник позивача в судовому
засіданні підтримувала вимоги
викладені в запереченнях на апеляційну
скаргу, які раніше направлялись на
адресу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду, а
саме просила апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
залишити без задоволення, а постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27
листопада 2012 року без змін.

Представник відповідача зазначав, що
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2012 року винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що є підставою
для скасування рішення суду першої
інстанції та ухвалення нового про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
приватне підприємство "Комард"
зареєстровано виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 17.12.2003
р. (а.с. 44), та з 23.12.2003 р. перебуває на
податковому обліку в ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська.

У період з 17.07.2012 р. по 30.07.2012 р. службовою
особою ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська проведено
документальну виїзну перевірку ПП
"Комард" з питань достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
ПДВ на рахунок платника у банку за
травень 2012 року, за результатами якої
складено акт № 1505/152/32804325 від 06.08.2012 р.
(а.с. 9-24).

Підстави та порядок проведення
зазначеної перевірки позивачем не
оскаржуються.

Перевіркою встановлено порушення
платником податків ч. 1 ст. 67
Конституції України, ч. 2 ст. 228
Цивільного кодексу України, п.п. 198.1, 198.3
ст. 198, п.п. 200.1, 200.3, 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, п. 13 розділу ІІІ, п.п. 4.6
п. 4 розділу V Порядку заповнення і
подання податкової звітності з ПДВ,
затвердженого наказом ДПА України від
25.01.2011 р. № 41, зареєстрованого у
Міністерстві юстиції України
16.02.2011 р. за № 197/18935, а саме, завищення
суми бюджетного відшкодування з ПДВ по
декларації за травень 2012 року на суму 234
163 грн.

Так, згідно декларації з ПДВ за травень
2012 року, ПП "Комард" було заявлено
бюджетне відшкодування на
розрахунковий рахунок платника у банку
на суму 234 163 грн. (т. 1 а.с.
60-61). Зазначена сума бюджетного
відшкодування, згідно додатку 2
до податкової декларації з ПДВ, була
сформована за рахунок від'ємного
значення, фактично сплаченого
платником податків у березні 2012 р. (а.с.
62).

При проведенні перевірки встановлено,
що у березні 2012 року ПП "Комард"
здійснив продаж (експорт) зошитів ТОВ
"Альт" (Росія) на загальну суму 1 342 797 грн.
Даний товар було придбано ПП "Комард" у
березні 2012 року у ТОВ "Полісвіт" на
загальну суму 1 944 380 грн. 10
коп. (у т.ч. ПДВ - 324 063 грн. 35 коп.), який, в
свою чергу, придбав сировину для
виробництва даних зошитів.

У травні 2012 р. ПП "Комард" здійснив
продаж (експорт) зошитів ТОВ "Альт"
(Росія), ТОВ "Графіка" (Грузія), АТ "АБДІ
Компані" (Республіка Казахстан) на
загальну суму 2 452 860 грн. Даний
товар було придбано ПП "Комард" у травні
2012 року у ТОВ "Полісвіт" на загальну
суму 1 852 587 грн. 18 коп. (у т.ч. ПДВ - 304 264
грн. 53 коп.), який, в свою чергу, придбав
сировину для виробництва даних зошитів
на суму 1 579 380 грн. (у т.ч. ПДВ 263 230
грн.).

Посилаючись на те, що реалізація товару
(зошитів), придбаних у ТОВ "Полісвіт",
була здійснена ПП "Комард" за
заниженими цінами, податковим органом
зроблено висновок, що при
купівлі-продажу зошитів ПП "Комард"
здійснював завідомо збиткову
діяльність, направлену не на отримання
прибутку, тобто придбання даної
продукції та її подальшої реалізації, а
на навмисне здійснення ним діяльності
з метою вилучення коштів з державного
бюджету шляхом безпідставного
формування податкового кредиту з ПДВ
за рахунок операцій з ТОВ "Полісвіт",
який значно наростив податкові
зобов'язання за рахунок інших
"сумнівних" контрагентів, зокрема, ПП
"Ром-Транзит" (стан 3 - "прийнято рішення
про припинення"), сільськогосподарське
ТОВ "Дружба" (стан 9 - "направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням"), ТОВ "Ми-Юль" (стан 8 -
"до ЄДР внесено запис про відсутність
за місцезнаходженням"), ТОВ "Укрхімгруп"
(стан 9 - "направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням"), ТОВ
"Хімол" (стан 9 - "направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням").

При цьому, податковий орган зазначив,
що з аналізу норм Податкового кодексу
України вбачається, що право на
бюджетне відшкодування ПДВ у платника
податків виникає лише за умови
підтвердження факту сплати податку по
всьому ланцюгу постачання до
виробника.

Посилаючись на те, що встановити
виробника продукції, отриманої
позивачем від ТОВ "Полісвіт", не є
можливим через наявність у ланцюгу
постачання "сумнівних" контрагентів, що
унеможливлює встановлення факту
сплати ПДВ по ланцюгу постачання,
податковий орган дійшов висновку, що
діяльність ПП "Комард" була направлена
на отримання фінансової вигоди шляхом
формування безпідставного податкового
кредиту, та в подальшому отримання
безпідставного бюджетного
відшкодування.

Враховуючи викладене, податковим
органом зроблено висновок про
порушення ПП "Комард" статті 228
Податкового кодексу України щодо
здійснення правочину (визначення та
декларування за травень 2012 року
бюджетного відшкодування з ПДВ в сумі
234 163 грн.), який суперечить моральним
засадам суспільства, а також порушує
публічний порядок, а отже, є нікчемним.

Акт перевірки підписано директором ПП
"Комард" без заперечень (а.с. 24).

На підставі висновків, викладених у
акті перевірки № 1505/152/32804325 від 06.08.2012 р.,
податковим органом винесено податкове
повідомлення-рішення №
від 17.08.2012 р. про зменшення ПП
"Комард" бюджетного відшкодування за
травень 2012 року на суму 234 163 грн., та
нарахування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 117 081 грн. (а.с. 8).

При цьому, штрафні (фінансові) санкції
згідно зазначеного податкового
повідомлення-рішення нараховані у
розмірі 50 відсотків від суми
донарахованих зобов'язань, що
передбачено п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України.

Не погодившись із зазначеним рішенням
податкового органу,
ПП "Комард", відповідно до п. 56.1 ст. 56
Податкового кодексу України, оскаржило
його в судовому порядку, звернувшись до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із зазначеним
адміністративним позовом.

Встановивши обставини справи,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що
висновки акту перевірки ТОВ "Комард"
обґрунтовані посиланням податкового
органу на здійснення платником
податків завідомо збиткових
господарських операцій щодо продажу
товару (зоштів) на адресу ТОВ "Альт" за
ціною, нижчою від ціни придбання
зазначеного товару у ТОВ "Полісвіт", із
залученням "сумнівних" контрагентів,
діяльність яких направлена на
формування безпідставного податкового
кредиту з ПДВ, що, на думку податкового
органу, свідчить про спрямованість
діяльності позивача на заволодіння
майном держави шляхом отримання
безпідставного бюджетного
відшкодування.

Суд першої інстанції вірно не
погодився з такими висновками
податкового органу, оскільки
податковим органом не враховано, що
сума ПДВ, яку сплачує покупець в ціні
товару постачальнику, за правилами
податкового обліку включається до
складу витрат такого платника, а в
бухгалтерському обліку (в балансі)
такий товар обліковується за
собівартістю, яка не включає в себе ПДВ,
на яку (на собівартість), при його
подальшому продажу, нараховується
торгівельна націнка підприємством, що
й визначає рентабельність здійсненої
операції.

Також, експортні операції здійснюються
без нарахування ПДВ (0 % ставка при
експорті). Так, згідно п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України, за
нульовою ставкою оподатковуються
операції з вивезення товарів за межі
митної території України:

а) у митному режимі експорту;

б) у митному режимі реекспорту, якщо
товари поміщені у такий режим
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 86 Митного кодексу України;

в) у митному режимі безмитної торгівлі;

г) у митному режимі вільної митної зони.

При цьому, товари вважаються
вивезеними за межі митної території
України, якщо таке вивезення
підтверджене в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України, митною
декларацією, оформленою відповідно до
вимог Митного кодексу України.

В декларації з ПДВ за березень 2012 року
ПП "Комард" дійсно відображена сума
експорту в розмірі 1 342 797 грн., проте, ця
сума є неповною, оскільки до складу
рядка 2.1 декларації не враховано
суму 399 362 грн. 59 коп. по ВМД № 208390 з ТОВ
"Альт" за датою фактичного перетину
митного кордону України 20.03.2012 р. (т. 1
а.с. 181), у зв'язку з тим, що на момент
подачі податкової декларації з ПДВ за
березень 2012 року митний орган не надав
позивачу оригінал ВМД, завірений
печаткою митного органу, який підлягає
обов'язковому долученню до декларації
з ПДВ. Зазначені обставини зафіксовані
податковим органом на стор. 7 акту
перевірки (т. 1 а.с. 15), де також
зазначено, що вказане порушення не
призвело до заниження/завищення суми,
заявленої до відшкодування з
Державного бюджету України.

Таким чином, сума експорту в даному
випадку становить 1 742 159 грн. 44 коп., а
сума закупівлі товару без ПДВ - 1 620 316
грн. 75 коп. (1 944 380 грн. 10 коп., з яких
ПДВ 324 063 грн.35 коп.). Отже,
прибутковість даної операції
становить 121 842 грн. 69 коп.

Що стосується періоду травня 2012 року,
то у самому акті перевірки податковим
органом зазначено, що придбаний ПП
"Комард" у ТОВ "Полісвіт" товар на
загальну суму 852 587 грн. 18 коп. (у т.ч. ПДВ -
304 264 грн. 53 коп.) було реалізовано ТОВ
"Альт" за ціною 2 452 860 грн., яка є більшою
від ціни придбання. Отже, висновок
податкового органу щодо продажу ПП
"Комард" у травні товару (зошитів) на
адресу ТОВ "Альт" за ціною, нижчою за
ціну придбання, суперечить обставинам,
встановленим при проведенні перевірки
та зафіксованим актом перевірки.

Щодо твердження податкового органу про
залучення позивачем при здійсненні
господарської діяльності "сумнівних"
контрагентів з метою формування
безпідставного податкового кредиту,
слід зазначити наступне.

На думку податкового органу, ПП
"Комард", здійснюючи свою господарську
діяльність, мав взаємовідносини з
"сумнівними" контрагентами (які мають
стани 3, 4, 8, 9), внаслідок чого встановити
факт сплати ПДВ до бюджету по всьому
ланцюгу постачання до виробника не є
можливим, що свідчить про намір
платника податків отримати податкову
вигоду шляхом отримання
безпідставного бюджетного
відшкодування ПДВ. При цьому,
аналізуючи норми Податкового кодексу
України, податковий орган посилається
на те, що право на відшкодування ПДВ
виникає лише при фактичній надмірній
сплаті ПДВ до бюджету, а не з самого
факту існування зобов'язання щодо
сплати податку у ціні товару.

Проте, такі висновку податкового не
відповідають чинному законодавству
України, а також судовій практиці з
розгляду аналогічних справ, яка
склалася станом на час розгляду справи.

Так, згідно п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг ... та
складається із сум податків
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193
ст.193 цього Кодексу протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподаткованих операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України, датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунку платника
податку на оплату товарів/послуг, або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В силу п. 198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України, бюджетне
відшкодування - відшкодування
від'ємного значення податку на додану
вартість на підставі підтвердження
правомірності сум бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за результатами перевірки
платника, у тому числі автоматичне
бюджетне відшкодування у порядку та за
критеріями, визначеними у розділі V
цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України, сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду

Відповідно до п.200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України, якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має
від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Отже, Податковий кодекс України,
зокрема п. 200.4 ст. 200, прямо вказує на те,
що бюджетному відшкодуванню підлягає
частина від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередньому податковому періоді
саме постачальникам таких товарів
(послуг). Тобто, в данному випадку закон
не ставить бюджетне відшкодування ПДВ
у залежність від факту сплати податку
по ланцюгу постачання до виробника.

Така позиція суду узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України при розгляді спорів даної
категорії (ухвала ВАСУ від 29.03.2012 р. по
справі № К/9991/1617/11,
ухвала ВАСУ від 03.05.2012 р. по справі №
К-4224/09, ухвала ВАСУ від 07.05.2012 р. по
справі № К-26468/09).

Крім того, при вирішенні спорів щодо
підтвердження права платника податків
на податковий кредит/бюджетне
відшкодування за операціями з
несумлінними платниками ПДВ, слід
враховувати практику Європейського
суду з прав людини (зокрема, справи
Інтерсплав проти України, Булвес АД
проти Болгарії). При цьому, позиція
Європейського суду з прав людини
зводиться до того, що платник
податків-покупець не повинен нести
відповідальність у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
або витрати за податкові зловживання
його постачальників або контрагентів
тільки у випадку, якщо він проявив
належну обачність і обережність і йому
не було відомо про зловживання своїх
контрагентів.

Враховуючи зазначену позицію,
Верховний Суд України у постанові від
12.02.2008 р. у справі № 08/28 за
позовом ТОВ "Метпромсервіс" до ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення зазначив: "…факт
порушення контрагентами -
постачальниками продавця своїх
податкових зобов'язань може бути
підставою для висновку про
необґрунтованість заявлених платником
податків вимог про надання податкової
вигоди - відшкодування ПДВ з бюджету,
якщо податковий орган доведе, що
платник податків діяв без належної
обачності й обережності і йому мало
бути відомо про порушення, які
допускали його контрагенти…".

З матеріалів справи вбачається, що
постачальником ПП "Комард" у березні,
травні 2012 року було ТОВ "Полісвіт", яке,
в свою чергу, отримувало товар від ПП
"Ром-Транзит", сільськогосподарського
ТОВ "Дружба", ТОВ "Ми-Юль", ТОВ
"Укрхімгруп", ТОВ "Хімол", які, на думку
податкового органу, є "сумнівними"
контрагентами.

Зазначений висновок податкового
органу обґрунтовано лише посиланням на
те, що вказані підприємства на час
проведення перевірки ПП "Комард" мали
статуси, які ставлять під сумнів
факт виконання ними своїх податкових
обов'язків, зокрема: ПП
"Ром-Транзит" - стан 3 "прийнято рішення
про припинення", сільськогосподарське
ТОВ "Дружба" - стан 9 "направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням", ТОВ "Ми-Юль" - стан 8
"до ЄДР внесено запис про відсутність
за місцезнаходженням", ТОВ
"Укрхімгруп" - стан 9 "направлено
повідомлення про відсутність за
місцезнаходженням", ТОВ "Хімол" - стан 9
"направлено повідомлення про
відсутність за місцезнаходженням".

Водночас, взаємовідносини зазначених
контрагентів з ТОВ "Полісвіт" щодо
поставки ПП "Комард" товару, який в
подальшому було ним реалізовано,
податковим органом під час перевірки
не досліджувалися. Також, акт перевірки
не містить інформації щодо стану
зазначених "сумнівних" контрагентів
саме на час постачання ними товару на
адресу ТОВ "Полісвіт".

Отже, станом на час складання акту
перевірки, податковим органом не лише
не доведено обізнаності позивача про
порушення його
контрагентами-постачальниками норм
податкового законодавства України з
метою ухилення від сплати податків, але
й не встановлено фактів таких порушень.

Крім того, слід зазначити, що чинне
законодавство України не містить
такого поняття, як "сумнівний"
контрагент, яке застосовано податковим
органом в акті перевірки без
зазначення його істотних ознак, які б
визначалися законом, зокрема для цілей
оподаткування. Тому висновки про
"сумнівність" контрагентів ТОВ
"Полісвіт" не ґрунтуються на законі.

Що стосується висновку податкового
органу щодо порушення ПП "Комард"
ст. 228 Цивільного кодексу України
щодо здійснення правочину (який
податковим органом визначено саме як
"визначення та декларування за травень
2012 року бюджетного відшкодування ПДВ в
розмірі 234 163 грн.") (а.с. 23), який
суперечить моральним засадам
суспільства, а також порушує публічний
порядок, спрямований на заволодіння
майном держави, дохідної частини
бюджету, а отже є нікчемним по суті, суд
зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України передбачено, що правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Отже, визначення та декларування ПП
"Комард" за травень 2012 року бюджетного
відшкодування ПДВ в розмірі 234 163 грн. не
є правочином, оскільки зазначені дії не
спрямовані на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Крім того, ч.ч. 1, 5 ст. 203 Цивільного
кодексу України передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Стаття 204 Цивільного кодексу України
закріплює принцип презумпції
правомірності правочину: правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу
України, недійсним є правочин, якщо
його недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Статтею 228 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним, тощо. Правочин, який
порушує публічний порядок, є нікчемним.

Пленум Верховного Суду України в своїй
постанові від 06 листопада 2009 року № 9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснив, що
нікчемними правочинами, які порушують
публічний порядок, визначеними ст.
228 ЦК України, є:

1) правочини, спрямовані на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина;

2) правочини, спрямовані на знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним.

Правочинами, які посягають на
суспільні, економічні та соціальні
основи держави, зокрема, є: правочини,
спрямовані на використання всупереч
закону комунальної, державної або
приватної власності; правочини,
спрямовані на незаконне відчуження або
незаконне володіння, користування,
розпорядження об'єктами права
власності українського народу-землею
як основним національним багатством,
що перебуває під особливою охороною
держави, її надрами, іншими природними
ресурсами (стаття 14 Конституції
України); правочини щодо відчуження
викраденого майна; правочини, що
порушують правовий режими вилучення з
обігу або обмеження в обігу об'єктів
цивільного права, тощо.

Усі інші правочини, спрямовані на
порушення інших об'єктів права,
передбачені іншими нормами публічного
права, не є такими, що порушують
публічний порядок. При кваліфікації
правочину за статтею 228 Цивільного
кодексу України має враховуватися
вина, яка виражається в намірі порушити
публічний порядок сторонами правочину
або однією зі сторін. Доказом вини може
бути вирок суду, постановлений у
кримінальній справі, щодо знищення,
пошкодження майна чи незаконного
заволодіння ним, тощо.

Нормами ст. 207 Господарського кодексу
України встановлено, що господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинене з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладене учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін, або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

З аналізу наведених правових норм
вбачається, що, відповідно до
презумпції правомірності правочину,
всі укладені між сторонами правочини є
чинними, якщо їх недійсність прямо не
встановлена законом (нікчемні
правочини). В усіх інших випадках
питання про недійсність правочину має
бути вирішено судом на підставі заяви
зацікавленої особи після повного та
всебічного розгляду питання про
недійсність такого правочину. Про
недійсність правочину ухвалюється
судове рішення.

Посилання на нікчемні правочини,
укладені між ПП "Комард" та його
контрагентами у періоді, що
перевірявся, акт перевірки від 06.08.2012 р.
не містить, також, в ньому відсутні
посилання на судові рішення щодо
визнання таких правочинів недійсними.

Отже, враховуючи, що визначення та
декларування позивачем бюджетного
відшкодування ПДВ за травень 2012 року в
розмірі 234 163 грн. не є правочином в
розумінні Цивільного кодексу України,
висновок податкового органу щодо
порушення ПП "Комард" ч. 2 ст. 228
Цивільного кодексу України також є
необґрунтованим.

За викладених обставин, колегія суддів
зазначає, що суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
оскаржуване податкове повідомлення -
рішення Бабушкінської ДПІ у м.
Дніпропетровську № від 17.08.2012 р.
підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області - залишити
без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 листопада 2012 року у
справі за адміністративним позовом
Приватного підприємства "Комард" до
Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про скасування податкового
повідомлення - рішення - залишити без
змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай