Справа № 825/1825/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1825/14
у 1-й інстанції: Клопот С.Л.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
ПОСТАНОВА

Іменем України

02 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка
В.В., Шурка О.І.

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у Менському районі
Чернігівської області на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Сосницькому районі
Чернігівської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Менському районі
Чернігівської області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України у Сосницькому районі
Чернігівської області (далі - Позивач,
УПФ України у Сосницькому районі)
звернулося до Чернігівського
окружного адміністративного суду з
позовом до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Менському районі
Чернігівської області (далі -
Відповідач, Фонд соціального
страхування) про зобов'язання
Відповідача відшкодувати витрати за
особовими справами потерпілих, яким
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суми на виплату та
доставку державної адресної допомоги
до пенсії Позивачу у сумі 104081,14 грн. за
травень-грудень 2012 року, січень 2014 року.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05.06.2014 року
адміністративний позов задоволено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що обов'язок
щодо відшкодування Позивачу коштів на
виплату пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, покладено на
Відповідача.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні
адміністративного позову відмовити
повністю. При цьому посилається на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права.

У судовому засіданні повноважний
представник Апелянта доводи
апеляційної скарги підтримав та просив
суд вимоги останньої задовольнити
повністю.

Позивач, будучи належним чином
повідомлений про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
Апелянта, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу необхідно
задовольнити повністю, а постанову
суду першої інстанції скасувати,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено судом першої
інстанції, в період з травня 2012 року по
грудень 2012 року Позивачем було
виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання. За вищезазначений період
відповідні пенсії складалися з сум
виплачених пенсій (основний розмір),
сум виплаченої щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття, сум
витрат з виплати і доставки пенсій, сум
державної адресної допомоги, сум
витрат з виплати і доставки державної
адресної допомоги. У січні 2014 Позивачем
було виплачено пенсії, до розрахунку
яких не були включені суми державної
адресної допомоги та витрат з виплати і
доставки державної адресної допомоги,
проте включені суми допомоги на
поховання, виплаченої сім'ї померлого
або особі, яка здійснила поховання
особи, яка отримувала пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання, в частині,
що підлягає відшкодуванню відповідно
до п. 4 Порядку.

УПФ України у Сосницькому районі були
подані Відповідачу акти щомісячної
звірки витрат по особових справах
потерпілих, виплаченої пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за травень-грудень 2012
року та січень 2014.

До вказаних актів Позивачем були
включені, зокрема, суми державної
адресної допомоги, суми витрат з
виплати і доставки державної адресної
допомоги та суми допомоги на поховання,
які не були прийняті до заліку Фондом
соціального страхування, що
підтверджується відповідними актами
та таблицями розбіжностей, наявними в
матеріалах справи.

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. ст. 21, 24 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності», ст.
7 Закону України «Про страхові тарифи
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», п. 5, 6, 7 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, суд першої інстанції дійшов
висновку про наявність достатніх
підстав для зобов'язання Відповідача
відшкодувати Позивачу кошти державної
адресної допомоги, витрат з її
доставки, а також коштів виплаченої
допомоги на поховання, оскільки
обов'язок щодо відшкодування
відповідних витрат покладено на
Відповідача чинним законодавством.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна повністю погодитися
з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування (далі -
Основи) залежно від страхового випадку
є такі види загальнообов'язкового
державного соціального страхування:
пенсійне страхування; страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням; медичне
страхування; страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності; страхування на випадок
безробіття; інші види страхування,
передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними
у частині першій цієї статті видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, регулюються
окремими законами, прийнятими
відповідно до цих Основ.

Відповідно до пункту 4 частини 1
ст. 25 Основ за страхуванням від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання надаються
такі види соціальних послуг та
матеріального забезпечення:
профілактичні заходи по запобіганню
нещасним випадкам на виробництві та
професійним захворюванням;
відновлення здоров'я та працездатності
потерпілого; допомога по тимчасовій
непрацездатності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання;
відшкодування збитків, заподіяних
працівникові каліцтвом чи іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням ним своїх трудових
обов'язків; пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Враховуючи те, що пенсія по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсія у
зв'язку із втратою годувальника є
наслідком страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, належним страховиком, що
має надавати застрахованій особі
матеріальну допомогу чи соціальні
послуги, відповідно до статті 25 Основ є
Фонд соціального страхування, що також
передбачено статтею 21 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» (далі - Закон), якою
закріплено перелік соціальних послуг
та виплат, які здійснюються та
відшкодовуються Фондом соціального
страхування.

Приписами ст. 81 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» визначено,
що призначення та виплата пенсій, у
тому числі пенсій по інвалідності
внаслідок трудового каліцтва або
професійного захворювання,
здійснюється органами Пенсійного
фонду України.

Механізм відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків Пенсійному фонду України
витрат, пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, визначено Порядком
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
постановою Правління фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4 (далі - Порядок).

Згідно п. 4 Порядку відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

З аналізу приписів п. 4 Порядку
вбачається, що відшкодуванню
Відповідачем не підлягають суми витрат
на державну адресну допомогу та витрат
з її доставки, оскільки, виходячи з
вищевикладених положень та норм
постанови Кабінету Міністрів України
«Про деякі питання пенсійного
забезпечення громадян» від 26.03.2008 року
№ 265 вбачається, що адресна допомога як
окремий вид соціальної допомоги не
входить до складу розміру пенсії по
інвалідності та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Зокрема, необхідно зазначити, що
зважаючи на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та враховуючи те, що адресна
допомога як окремий вид соціальної
допомоги не входить до складу розміру
пенсії по інвалідності та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, Фонд соціального
страхування не може нести витрати на
виплату державної адресної допомоги та
її доставку, а тому останні не
підлягають відшкодуванню
Відповідачем.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
10.06.2014 року у справі № 21-168а14.

Крім того, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Зі змісту ч. 8 ст. 34 Закону вбачається, що
у разі смерті потерпілого від
нещасного випадку або професійного
захворювання витрати на його поховання
несе Фонд соціального страхування від
нещасних випадків згідно з порядком,
визначеним Кабінетом Міністрів
України.

Порядок проведення витрат на
поховання у разі смерті потерпілого
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.07.2001 року № 826
(далі - Порядок № 826). Даний Порядок
регулює питання відшкодування Фондом
таких витрат страхувальнику або сім'ї
застрахованого, чи іншій особі, яка
здійснювала поховання потерпілого, на
організацію поховання та пов'язаних з
цим ритуальних послуг. Витрати на
поховання провадяться у разі смерті
потерпілого, що настала за обставин, за
яких настає страховий випадок
державного соціального страхування
громадян від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання, перелік яких наведено
Кабінетом Міністрів України (пункт 2
цього Порядку). Організація поховання
працівника, який загинув на
виробництві або помер у лікарні під час
лікування отриманої на виробництві
травми, проводиться страхувальником
(пункт 5 зазначеного Порядку).

Згідно абз. 2 ч. 9 ст. 34 Закону у разі
смерті потерпілого, який одержував
страхові виплати і не працював, розмір
відшкодування шкоди особам, зазначеним
у статті 33 цього Закону, визначається
виходячи із суми щомісячних страхових
виплат і пенсії, які одержував
потерпілий на день його смерті, з
відповідним коригуванням щомісячних
страхових виплат згідно із статтею 29
цього Закону. Причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками
відповідних медичних закладів.

Зі змісту ч. 4 ст. 26 Основ, ч. 2 ст. 24
Закону вбачається: якщо після
призначення застрахованій особі
матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між страховиками
виник спір щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернулася застрахована особа.
При цьому неналежний страховик має
право звернутися до належного
страховика та відшкодувати понесені
ним витрати.

Аналіз норм Закону, який визначає
правову основу, економічний механізм
та організаційну структуру
загальнообов'язкового державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, що призвели
до втрати працездатності або загибелі
застрахованих на виробництві осіб, та
Порядку № 826 дає підстави вважати, що
Відповідач зобов'язаний
відшкодовувати виплачені іншими
страховиками суми допомоги на
поховання лише тих осіб, які померли
від нещасного випадку на виробництві
або професійного захворювання, тобто
за умови наявності причинного зв'язку
їх смерті з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я.

Поряд з цим, слід також зазначити,
що положення п. 4 Порядку № 826, яким
зобов'язано Фонд соціального
страхування відшкодовувати органам
пенсійного фонду витрати на допомогу
на поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, котра
отримувала пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, суперечить положенням
Закону. Так, зокрема, стаття 21 цього
Закону пов'язує виникнення такого
обов'язку у Фонду зі смертю працівника,
а не з отриманням померлим, який не
працював, зазначеної вище пенсії.

Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
23.04.2013 року у справі № 21-108а13.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України рішення
Верховного Суду України, прийняте за
результатами розгляду заяви про
перегляд судового рішення з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

За таких обставин, колегія суддів
вважає помилковим висновок суду першої
інстанції про зобов'язання Відповідача
відшкодувати Позивачу суми виплачених
пенсій у розмірі 104081,14 грн., оскільки
відповідна сума відшкодування складає:
кошти державної адресної допомоги та
витрат на її доставку, що не є частиною
відповідних пенсій та не може бути
відшкодовано Фондом соціального
страхування; суму допомоги на
поховання потерпілого, наявність
причинно-наслідкового зв'язку смерті
якого із нещасним випадком на
виробництві не доведено.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив судове рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Згідно приписів ст. 198 КАС України суд
апеляційної інстанції за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції має
право скасувати її та прийняти нову
постанову.

Відповідно до ч.1 ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є порушення норм
матеріального і процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

За таких обставин судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання
відшкодування сум пенсії допущено
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу Відповідача
задовольнити, а постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 202, 205, 207, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И ЛА:

Апеляційну скаргу відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Менському районі
Чернігівської області - задовольнити
повністю.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 05 червня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Управління Пенсійного фонду
України у Сосницькому районі
Чернігівської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України у Менському районі
Чернігівської області про визнання дій
незаконними та зобов'язання вчинити
дії - скасувати та ухвалити нову
постанову, якою у задоволенні позовних
вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, а якщо її було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі. Касаційна
скарга на судові рішення подається у
порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212
КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя

Степанюк А.Г.

Судді:

Кузьменко В. В.

Шурко О.І.