Справа № 2а-1970/1385/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа
№ 65466/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові справу за
апеляційними скаргами управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
та Головного управління Державного
казначейства України у Тернопільській
області на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від
11.07.2011 року в справі за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в м. Тернополі, Головного управління
Державного казначейства України у
Тернопільській області про повернення
коштів,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі, Головного управління
Державного казначейства України у
Тернопільській області про повернення
коштів.

Позивачка просила зобов'язати
відповідачів повернути їй кошти в сумі
11291, 60 грн., сплачені по квитанції №21 від
23.12.2010 року, оскільки при придбанні
житла вперше та при оформленні
документів безпідставно сплатила збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
нерухомого майна в розмірі одного
відсотка його вартості.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
позов задоволено.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі повернути
з Державного бюджету України через
Головне управління Державного
казначейства України у Тернопільській
області ОСОБА_1, сплачений відповідно
до квитанції №21 від 23.12.2010 року збір з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна в сумі 11291, 60 грн.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, відповідачі
оскаржили її в апеляційному порядку.

Головне управління Державного
казначейства України у Тернопільській
області вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
та неправильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

У зв'язку з відсутністю єдиної системи
органів державної реєстрації речових
прав, а також наданням Бюро технічної
інвентаризації інформації в межах
однієї адміністративно-територіальної
одиниці - факт придбання позивачкою
житла вперше неможливо встановити. З
огляду на вказане, позов ОСОБА_1 про
повернення її коштів, які були сплачені
як збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування з операцій
купівлі-продажу нерухомого майна, є
безпідставним.

Управління Пенсійного фонду України в
м. Тернополі вважає постанову суду
першої інстанції прийняту з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, а позов таким, що не підлягає
задоволенню, оскільки факт первинного
придбання позивачкою житла належним
чином встановити неможливо.

Апелянти просять скасувати постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позову.

Представник позивачки подала заяву про
розгляд справи в порядку письмового
провадження, інші особи, які беруть
участь в справі, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином, проте в судове засідання не
прибули, що є підставою для розгляду
даної справи в порядку письмового
провадження за наявними в ній
матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційні скарги відповідачів
задоволенню не підлягають з таких
підстав.

У справі встановлено, що 24.12.2010 року між
позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було
укладено договір купівлі-продажу житла
(котеджу), який посвідчений приватним
нотаріусом Тернопільського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 та
зареєстрований в реєстрі за № 2091.

Згідно даного договору позивачка
ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 будівлю
котеджу, що знаходиться по АДРЕСА_1 за 1
129 160 грн.

Перед укладенням договору
купівлі-продажу позивачка сплатила
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування з операцій купівлі-продажу
майна у розмірі 1% від його вартості, що
становить 11291, 60 грн. відповідно
квитанції №21 від 23.12.2010 року.

Довідкою ТзОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації» №15/11А від 25.01.2011 року
стверджується, що ОСОБА_1 згідно обліку
технічної інвентаризації станом на
24.12.2010 року вперше зареєструвала право
власності на будинковолодіння на
підставі договору купівлі-продажу.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачкою
було придбано житло вперше, тому збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування у розмірі 1% від вартості
придбаного житла підлягає поверненню
ОСОБА_1, оскільки такий був сплачений
нею помилково.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п.9 ст.1 Закону України
«Про збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування» № 400/97-ВР (далі -
Закон № 400/97-ВР) в редакції, що діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, платниками збору з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна є підприємства, установи та
організації незалежно від форм
власності та фізичні особи, які
придбавають нерухоме майно, за
винятком державних підприємств,
установ, організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Згідно п.151 Порядку сплати збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з окремих видів
господарських операцій, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.11.1998 року № 1740 збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування з
операцій купівлі-продажу нерухомого
майна сплачується підприємствами,
установами, організаціями незалежно
від форм власності та фізичними
особами, які придбавають нерухоме
майно, у розмірі 1 відсотка від вартості
нерухомого майна, зазначеної в
договорі купівлі-продажу такого майна,
за винятком державних підприємств,
установ і організацій, що придбавають
нерухоме майно за рахунок бюджетних
коштів, установ та організацій
іноземних держав, що користуються
імунітетами і привілеями згідно із
законами та міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України, а також
громадян, які придбавають житло і
перебувають у черзі на одержання житла
або придбавають житло вперше.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно довідки ТзОВ «Міське бюро
технічної інвентаризації» №15/11А від
25.01.2011 року, витягу з Державного реєстру
правочинів №10111866 від 11.07.2011 року,
єдиним зареєстрованим за позивачкою на
праві власності об'єктом нерухомості є
будівля котеджу по АДРЕСА_1.

За правилами ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Натомість управлінням Пенсійного
фонду України в м. Тернополі не надано
суду доказів придбання позивачкою
житла не вперше.

При цьому, як зазначено вище, згідно
довідки ТзОВ «Міське бюро технічної
інвентаризації» №15/11А від 25.01.2011 року,
за ОСОБА_1 відсутнє раніше
зареєстроване право власності на
житло, що свідчить про те, що позивачка
за договором купівлі-продажу від 24.12.2010
року придбала житло вперше.

Доводи апеляційних скарг стосовно
того, що в Україні відсутня єдина
система реєстрації прав на нерухоме
майно є помилковими з огляду на
положення ст.2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень», згідно
якої державний реєстр прав на нерухоме
майно та їх обмежень - єдина державна
інформаційна система, яка містить
відомості про речові права на нерухоме
майно, їх обмеження, суб'єктів речових
прав, технічні характеристики об'єктів
нерухомого майна (будівель, споруд
тощо), кадастровий план земельної
ділянки, а також відомості про
правочини, вчинені щодо таких об'єктів
нерухомого майна.

Крім того, відповідно ст.3 Закону
№400/97-ВР платники збору, визначені
пунктами 6, 7, 9 і 10 статті 1 цього Закону,
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування сплачують до Державного
бюджету України у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Ці кошти в
установленому порядку зараховуються
до державного бюджету і
використовуються згідно із законом про
Державний бюджет України.

Згідно п.п. 7 п. 4 Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року №460/2011,
казначейство України здійснює
повернення коштів, помилково або
надміру зарахованих до бюджету, за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету.

Згідно додатку до постанови Кабінету
міністрів України від 16.02.2011 року № 106
«Деякі питання ведення обліку податків
і зборів (обов'язкових платежів) та
інших доходів бюджету», контроль за
справлянням (стягненням) до бюджету
надходжень, що обліковуються за кодом
доходів бюджету 24140500 «Збір з операцій
придбання (купівлі-продажу) нерухомого
майна» покладений на Пенсійний фонд
України.

За таких обставин слід прийти до
висновку, що дії управління Пенсійного
фонду України в м. Тернополі щодо
відмови у поверненні позивачці
безпідставно сплаченого збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування з операції купівлі-продажу
нерухомого майна в розмірі 11291, 60 грн. є
необґрунтованими та неправомірними,
оскільки придбання позивачкою житла
вперше нічим у справі не спростовано.

Враховуючи вищевказане, суд першої
інстанції повно встановив обставини
справи, належно оцінив докази,
правильно застосував норми
матеріального та процесуального права
та обґрунтовано задовольнив позов,
тому підстав для скасування
оскаржуваної постанови колегія суддів
не знаходить.

Доводи апелянтів висновків суду першої
інстанції не спростовують та в силу
наведеного вище підставою для
задоволення апеляційних скарг бути не
можуть.

Керуючись ст.ст.195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги управління
Пенсійного фонду України в м. Тернополі
Тернопільської області та Головного
управління Державного казначейства
України у Тернопільській області
залишити без задоволення.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 11.07.2011 року
в справі № 2а-1970/1385/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський