Справа № 345/3533/13а
Суддя: Гінда О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 р.
№
876/10511/13 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Гінди О.М.

суддів:
Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області на
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 16
липня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій,
скасування рішення та зобов'язання до
вчинення дій, -

встановив:

01.07.2013 ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до УПФУ в м.
Калуші та Калуському районі
Івано-Франківської області у якому, з
урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просив: визнати неправомірними
дії управління Пенсійного фонду
України в місті Калуші та Калуському
районі Івано-Франківської області
(далі - УПФУ в м. Калуші та Калуському
районі, відповідач), які полягають у
примусовому щомісячному утриманні 20
процентів з його пенсії до повного
погашення переплаченої пенсії в
розміри 47346,18 грн, як надміру
виплачених; скасувати рішення
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі № 1 від 17.01.2013 в
частині стягнення з нього суми
переплати пенсії 47346,18 грн по 20
процентів від розміру пенсії;
зобов'язати УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі припинити утримання
з пенсії 47346,18 грн по 20 процентів
щомісяця та повернути йому всю суму
утриманих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що згідно зазначеного
рішення міжвідомчої комісії з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків і списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги
УПФУ в м. Калуші та Калуському районі
починаючи з 01.02.2013 з його пенсії
проводиться стягнення в розмірі по 20%
щомісячно переплати такої на суму 47346,18
грн, у зв'язку з перерахунком пенсії по
недостовірній довідці про заробітну
плату виданої «ЗапУкргеологія».
Позивач ввжає, що такі дії та рішення
відповідача є протиправними, оскільки
про те, що вказана довідка була
недостовірною йому не було відомо, так
як він отримав її з архівного відділу м.
Новий Уренгой (Російська Федерація)
поштовою кореспонденцією, а тому його
вини у переплаті пенсії немає.

Постановою Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від
16.07.2013 позов задоволено.

Із цією постановою суду першої
інстанції не погодився відповідач та
оскаржив її в апеляційному порядку.
Вважає, що така прийнята з порушенням
норм матеріального і процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, а тому просить її
скасувати та ухвалити нове рішення про
відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог
апелянт посилається на те, що з 01.01.2000
позивачу призначено пенсію за віком,
яку у подальшому за його заявою
перераховано, з урахуванням довідки
про заробіток № 286 від 31.05.2001. Проте, у
ході перевірки правильності
визначення розміру пенсії,
адміністрацією міста Новий Уренгой
(Російська Федерація) було видано нову
довідку від 20.09.2012 № 1204-02/2511 про
заробіток за період роботи з 01.01.1986 по
25.08.1993 у відповідності до якої
встановлено розходження з даними
довідок про заробітну плату від 07.12.2000
№ 486 та 31.05.2001 № 286. Таким чином, у
результаті недостовірно поданої
довідки про заробітну плату позивачем
незаконно було отримано кошти.

Представник апелянта у судове
засідання не прибув, хоча належним
чином повідомлений про дату, час та
місце судового розгляду.

Позивачем до суду подана заява про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Враховуючи те, що справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів, а усі особи, які беруть участь
у справі, у судове засідання не прибули,
хоча належним чином повідомлені про
дату, час та місце судового розгляду,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України
апеляційний розгляд справи проведено у
порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухав
доповідь судді-доповідача, перевірив
матеріали справи та обговорив підстави
і межі апеляційних вимог, вважає, що
апеляційна скарга задоволеною бути не
може.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено матеріалам справи,
позивачу з 01.01.2001 призначено пенсію за
віком, яка у подальшому перерахована на
підставі довідок про заробіток від
07.12.2000 № 486 та від 31.01.2001 № 286 за періоди
роботи в ПГО «ЗапУкргеологія»
відповідно з 01.01.1987 по 31.12.1993 та з 01.01.1987
по 31.12.1991.

17.01.2013 міжвідомча комісія з
інвентаризації пенсійних справ та
особових рахунків і списання сум
переплат пенсій та грошової допомоги
УПФУ в м. Калуші та Калуському районі
винесла рішення № 1, згідно якого
встановила, що з ОСОБА_1 підлягає
стягненню переплачена пенсія в сумі
47346,18 грн, яку слід проводити з 01.02.2013 по
20% від розміру пенсії (а.с. 30). Дана
переплата була встановлена на підставі
зробленого перерахунку пенсії за
період з 01.01.2004 по 31.12.2012, оскільки у ході
перевірки правильності визначення
розміру пенсії, адміністрацією міста
Новий Уренгой (Російська Федерація)
видано нову довідку про заробіток за
період роботи в ПГО «ЗапУкргеологія» з
01.01.1986 по 25.08.1993, у відповідності до якої
встановлено розбіжності з даними
довідками від 07.12.2000 № 486 та від 31.01.2001 №
286.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що у задоволенні позову слід відмовити,
оскільки згідно ст. 50 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» повернення
пенсіонером сум пенсії, які надміру
виплачені здійснюються тільки у разі
встановлення зловживань з боку
пенсіонера. Однак, у процесі судового
розгляду не встановлено зловживань з
боку відповідача при призначенні йому
пенсії. Переплата пенсії виникла не з
вини пенсіонера, а тому оскаржувані дії
та рішення відповідача є
протиправними.

З такими висновками суду першої
інстанції погоджується і суд
апеляційної інстанції, з огляду на
наступне.

У відповідності до п. 1 ст. 50 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» суми
пенсій, виплачені надміру внаслідок
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, можуть бути повернуті
пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання органами Пенсійного фонду
України сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, визначає Порядок
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення, затверджений постановою
правління Пенсійного фонду України від
21 березня 2003 року № 6-4 та
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 15 травня 2003 року за № 374/7695.

Згідно з пунктом 3 цього Порядку
повернення коштів проводиться
відповідно до статті 103 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» у випадках
виявлення подання громадянами
недостовірних відомостей про
заробітну плату чи інший дохід, стаж
роботи, несвоєчасного подання
відомостей про зміну у складі сім'ї
тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від 09
липня 2003 року № 1058-ІV та Порядку
відшкодування коштів, надміру
виплачених за призначеними пенсіями,
та списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги, що є безнадійними до
стягнення вбачається, що повернення
виплаченої надміру суми пенсії можливе
лише за умови встановлення зловживань
з боку пенсіонера.

Відповідно ст. 1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події.

Разом з тим, п. 1 ч. 1 ст. 1215 Цивільного
кодексу України встановлено, що не
підлягає поверненню безпідставно
набуті заробітна плата і платежі, що
прирівнюються до неї, зокрема пенсії,
якщо їх виплата проведена фізичною або
юридичною особою добровільно, за
відсутності рахункової помилки з її
боку і недобросовісності з боку
набувача.

Однак, управлінням Пенсійного фонду не
надано належних доказів зловживань з
боку відповідача, а судом таких
зловживань не встановлено, тоді як
позивачем пенсія по втраті
годувальника була виплачена
добровільно.

Із матеріалів справи суд апеляційної
інстанції вбачає, що архівна довідка №
486 від 07.12.2000 видана адміністрацією
міста Новий Уренгой, скріплена
печаткою і підписами заступника мера -
начальника управління справами та
спеціаліста першої категорії відділу
про справах архіву (а.с. 20). Архівна
довідка № 286 від 31.05.2001 видана
адміністрацією міста Новий Уренгой,
скріплена печаткою і підписами
керуючого справами - начальника
управління справам та начальником
відділу по справах архівів (а.с.9-10).

Доказів підроблення вказаних довідок
Пенсійним органом не надано, натомість
факт отримання позивачем цих довідок
поштовою кореспонденцією
підтверджується, долученими ним
копіями конвертів, у яких ці довідки
надійшли (а.с. 21, 23).

Відповідно до частини 2 статті 61
Конституції України юридична
відповідальність особи має
індивідуальний характер.

У свою чергу, приписами частини 2 статті
101 Закону України «Про пенсійне
забезпечення», яка передбачає
відповідальність за достовірність
даних і документів, виданих для
оформлення пенсії визначено, що
підприємства та організації несуть
матеріальну відповідальність за шкоду,
заподіяну громадянам або державі
внаслідок несвоєчасного оформлення
або подання пенсійних документів, а
також за видачу недостовірних
документів, і відшкодовують її.

Отже, з наведеного вище можна дійти
висновку, що відповідальність за
достовірність даних і документів,
виданих для оформлення пенсії
громадянам, несуть підприємства та
організації.

Таким чином, всупереч приписам ст. 71 КАС
України позивачем не доведено, що з
боку відповідача мали місце
зловживання або повідомлення
недостовірної інформації, що в свою
чергу, призвело до переплати пенсії.

Отже, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку про відсутність
правових підстав, закріплених ч. 1 ст. 50
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», для стягнення з
відповідача надміру виплаченої пенсії
в сумі 47346,18 грн, а тому суд першої
інстанції обґрунтовано визнав
протиправними дії, скасував рішення
міжвідомчої комісії з інвентаризації
пенсійних справ та особових рахунків і
списання сум переплат пенсій та
грошової допомоги УПФУ в м. Калуші та
Калуському районі № 1 від 17.01.2013 та
зобов'язав припинити стягнення та
повернути позивачу утримані з нього
кошти.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив у
задоволенні адміністративного позову,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків рішення суду, а тому підстав
для скасування оскарженої постанови,
суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Калуші та
Калуському районі Івано-Франківської
області - залишити без задоволення,
постанову Калуського міськрайонного
суду Івано-Франківської області від 16
липня 2013 року у справі № 345/3533/13-а
(2-а/345/237/2013) - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На ухвалу протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили може бути
подана касаційна скарга безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий:
О.М. Гінда

Судді:
В.Я. Качмар

В.В. Ніколін