Справа № 214/3725/14-а
Суддя: Ковтун Н. Г.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3725/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 серпня 2014 року Саксаганський
районний суд м. Кривого Рогу складі:

головуючого - судді Ковтун Н.Г.

при секретарі - Троценко О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні, в залі суду адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до ІДПСРДПС
ДАІ прапорщика міліції Лисенко
Олександра Васильовича про оскарження
та скасування постанови, суд -

в с т а н о в и в:

Позивач 25.04.2014 р. звернувся в суд з
адміністративним позовом до ІДПСРДПС
ДАІ прапорщика міліції Лисенко
Олександра Васильовича. З позовної
заяви та матеріалів справи вбачається,
що відповідно до постанови у справі про
адміністративне правопорушення від 16
квітня 2014 року серії ПС1 № 191103, позивача
притягнуто до адміністративної
відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та
накладено стягнення вигляді штрафу в
розмірі 300 грн. В постанові зазначено,
що водій ОСОБА_1, керуючи транспотним
засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, 16
квітня 2014 року о 14.30 годині в м. Кривому
Розі на Об'їздній дорозі м. Кривого
Рогу, рухався зі швидкістю 94 км/год чим
перевищив швидкість руху в населенному
пункті на 34 км/год. Швидкість
вимірювання приладом Візір № 0812467.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав та суду пояснив, що дійсно 16
квітня 2014 року о 14.30 годині щодо нього
був складений протокол по справі про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 № 134139. З даним протоколом та
постановою від 16 квітня 2014 року він не
згоден. Зазначає, що 16 квітня 2014 року
рухався на дорозі де знак 5.45 ПДР, який
обмежує рух зі швидкістю не більше 60
км/год відсутній.

Крім того, позивач зазначив що, 16 квітня
2014 року він рухався в щільному потоці
машин, та показники швидкості
зафіксовані пристроєм «Візір» не
можуть вважатися доказом скоєння
правопорушення, оскільки «неможливо
встановити автентичність та
належність зафіксованої швидкості до
мого автомобіля».

Позивач вказує що протокол складено з
порушенням ст. 2.14 « Інструкції з
організації стандартів, що стосуються
забезпечення дорожнього руху України»,
а також ст. 251 КоАП. Вказує що у
протоколі внесений свідок ОСОБА_3, який
перебуває на посаді інспектора ДПС,
тому він є зацікавленою особою у
складанні протоколу. Просить постанову
про притягнення його до
адміністративної відповідальності
скасувати, а провадження про
адміністративне правопорушення -
закрити.

Відповідач надіслав до суду заяву про
розгляд справи без його участі. З
позовом не згоден в повному обсязі.
Наддав суду диск з відеофіксацією
подій 16 квітня 2014 року.

В судовому засіданні було досліджено
диск та переглянуто відеозапис подій 16
квітня 2014 року.

Дослідивши матеріали справи суд
прийшов до висновку, що спірна
постанова не підлягає скасуванню,
мотивуючи своє рішення наступним.

Позивач не згоден з притягненням до
адміністративної відповідальності,
оскільки вважає, що не порушував ПДР
України.

Згідно протоколу про адміністративне
правопорушення від 16 квітня 2014 року
серії АБ2 № 134139, керуючи транспотним
засобом ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, о
14.30 годині в м. Кривому Розі на Об'їздній
дорозі м. Кривого Рогу, рухався зі
швидкістю 94 км/год чим перевищив
швидкість руху в населенному пункті на
34 км/год. Швидкість вимірювання
приладом Візір № 0812467. Відповідно до
постанови у справі про адміністративне
правопорушення від 16 квітня 2014 року
серії ПС1 № 191103, позивача притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення
вигляді штрафу в розмірі 300 грн. В
постанові зазначено на те, що водій
ОСОБА_1, керуючи транспотним засобом
ВАЗ 21099, номерний знак НОМЕР_1, 16 квітня
2014 року о 14.30 годині в м. Кривому Розі на
Об'їздній дорозі м. Кривого Рогу,
рухався зі швидкістю 94 км/год чим
перевищив швидкість руху в населенному
пункті на 34 км/год. Швидкість
вимірювання приладом Візір № 0812467

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 70 КАСУ, належним
доказами є такі, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.251 КупАП, доказами в
справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність особи в його вчиненні та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функцію
фото- і кінозйомки, які використовують
при нагляді за виконання правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Суд, дослідивши матеріали справи та
надавши всебічну оцінку доказам,
доходить до висновку, що надані
відповідачем докази, зокрема,
відеозапис подій 16 квітня 2014 року
доводить вину позивача у скоєному
правовпорушенні. Так, відеозапис прямо
спростовує твердження позивача про те,
що він рухався в щільному потоці
транспортних засобів. З дослідженого
відеозапису видно, що автомобіль
позивача протягом тривалого часу
рухається самомтійно, по вільній лівій
смузі для руху, та поряд з ним немає
жодного іншого транспортного засобу.
Відеозаписом чітко та зрозуміло
зафіксовано, що перевищення швидкості
допущено сааме автомобілем з державним
номером НОМЕР_1.

Приймаючи до уваги вказаний факт, суд
доходить до висновку, що до всіх
тверджень позивача слід відноситись
критично, як до таких, що мають ознаки
спроби позивача ухилитися від
адміністративної відповідальності, та
останні не можуть братися судом до
уваги.

З огляду на вказане, суд вважає вину
позивача в скоєнні правопорушення
передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП
доведенною, а подану позовну заяву
необгрунтованою, та такою, що не
підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.122, 256, 258 КупАП, ст. 3, 6, 70, 71, 99, 159, 161, 162
КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до ІДПСРДПС ДАІ
прапорщика міліції Лисенко Олександра
Васильовича про оскарження та
скасування постанови, - відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню
не підлягає

Суддя
Ковтун Н.Г.