Справа № 753/9017/14-а
Суддя: Каліушко Ф. А.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/9017/14-а
провадження №
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р. Дарницький районний суд
м. Києва

в складі: головуючого судді
КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі
ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача
ОСОБА_1;

відповідач
не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
справу за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
про визнання недійсним рішення та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Дарницькому районі м. Києва
(далі по тексту - відповідач, УПФУ в
Дарницькому районі м. Києва) про
визнання недійсним рішення про відмову
в призначенні пенсії за вислугою років
та зобов'язання зарахувати до стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років відповідно до ст. 50-1
Закону України «Про прокуратуру»
повний строк навчання в Херсонському
училищі міліції МВС України з 01 жовтня
1992 року по 16 серпня 1994 року та
призначити пенсію за вислугою років з
часу звернення його із заявою про
призначення пенсії.

Адміністративний позов мотивований
тим, що ОСОБА_1 02 квітня 2014 року
звернувся до УПФУ в Дарницькому районі
м. Києва із заявою про призначення
пенсії відповідно до Закону України
«Про прокуратуру», надавши необхідні
документи, які підтверджують стаж його
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років. Проте у призначенні
пенсії відповідач відмовив,
посилаючись на недостатність стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугою років.

Позивач вважає відмову відповідача у
призначенні пенсії неправомірною,
посилаючись на те, що відповідно до ст.
18 Закону України «Про міліцію», в
редакції за станом на 20.12.1990 року,
навчання в училищі міліції
прирівнювалось до проходження
військової служби, а отже період
навчання у вказаному навчальному
закладі є строковою військовою
службою, яка підлягає зарахуванню до
стажу роботи, що дає йому право на
пенсію за вислугою років відповідно до
ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру».

В судовому засіданні позивач повністю
підтримав позов з викладених в ньому
підстав та просив суд задовольнити
вимоги адміністративного позову.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, проте його представник
надіслала на адресу суду заперечення
на адміністративний позов, у яких
зазначила, що у позивача відсутній
передбачений ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» стаж роботи на посадах,
які дають право на пенсію за вислугою
років - 21 рік 6 місяців. Наданими
позивачем документами підтверджено
лише 19 років 8 місяців 15 днів. Період
навчання в Херсонському училищі
міліції МВС України з 01.10.1992 року по
16.08.1994 року, який становить 22 місяці 16
днів, не може бути зараховані до стажу,
який дає право на пенсію за вислугою
років, оскільки до вислуги років, що дає
право на пенсію зараховується половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах. Крім того, просила
суд здійснювати розгляд справи за її
відсутності.

Суд, вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, приходить
до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі по тексту - КАС України) в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи відповідачу необхідно довести
правомірність своїх дій.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, ОСОБА_1 30 вересня 1992
року зарахований курсантом
Херсонського училища міліції МВС
України за наказом ХУМ №55 о/с від 30.09.1992
р., яке закінчив 16 серпня 1994 року, що
підтверджується копією відповідного
диплому.

Наявною у матеріалах справи копією
трудової книжки підтверджено, що після
закінчення школи міліції позивач
продовжив службу в органах МВС України
до 08 липня 2002 року. 9 липня 2002 року на
підставі наказу №311 від 09 липня 2002 року
його призначено на посаду старшого
слідчого Шосткинської міжрайонної
прокуратури.

01 серпня 2005 року за наказом № 451 від
29.07.2005 р. звільнений з посади, яку
обіймав згідно переведення до органів
прокуратури м. Києва, а 02 серпня 2005 року
на підставі наказу № 1483 від 02.08.2005 р.
призначений прокурором відділу
нагляду за додержанням законів
органами внутрішніх справ при
провадженні оперативно-розшукової
діяльності, дізнання та досудового
слідства управління нагляду за
додержанням законів органами, які
проводять оперативно-розшукову
діяльність, дізнання та досудове
слідство прокуратури м. Києва в порядку
переведення з прокуратури Сумської
області.

12 вересня 2005 року за наказом № 1724 від
12.09.2005 р. призначений слідчим
прокуратури Шевченківського району м.
Києва, а 25 липня 2006 року призначений
старшим слідчим слідчого відділу
слідчого управління прокуратури м.
Києва (наказ № 1023 від 25.07.2006 р.).

В подальшому, 05 грудня 2008 року за
наказом №2083 від 05.12.2008 р. переведений
слідчим в особливо важливих справах
слідчого відділу слідчого управління
прокуратури м. Києва, а відповідно до
наказу № 1323 к від 23.07.2010 р. з 22 липня 2010
року звільнений з обійманої посади в
порядку переведення до Генеральної
прокуратури України.

23 липня 2010 року позивача призначено
слідчим в особливо важливих справах
другого слідчого відділу управління з
розслідування кримінальних справ
слідчими Генеральної прокуратури
України Головного управління з
розслідування особливо важливих справ
в порядку переведення з прокуратури м.
Києва (наказ № 2030 ц від 22.07.2010 р.), а 06
грудня 2010 року у зв'язку з частковою
зміною структури за наказом №3811 ц
переведено старшим слідчим в особливо
важливих справах відділу з
розслідування кримінальних справ у
сфері службової діяльності
вищевказаного управління.

23 грудня 2011 року відповідно до наказу
№2108 позивач призначений заступником
прокурора Чернігівської області, а 06
грудня 2012 року - начальником відділу
правової допомоги управління правової
допомоги та екстрадиції Головного
управління міжнародно-правового
співробітництва в порядку переведення
з прокуратури Чернігівської області
(наказ ГПУ № 4897 ц від 06.12.2012 р.).

15 березня 2013 року за наказом №247ц
призначений заступником начальника
управління правової допомоги та
екстрадиції - начальником відділу
екстрадиції Головного управління
міжнародно-правового співробітництва,
а 02 квітня 2013 року у зв'язку з частковою
зміною структури переведений
заступником начальника управління
правової допомоги та екстрадиції -
начальником відділу екстрадиції
Головного управління
міжнародно-правового співробітництва
та європейської інтеграції (наказ № 319ц
ві 02.04.2013 р.).

07 жовтня 2013 року відповідно до наказу
№1129ц призначений першим заступником
начальника управління організації
нагляду за додержанням законів у
кримінальних провадженнях слідчих
органів Головного управління
наглядової діяльності у кримінальних
провадженнях слідчих органів
прокуратури, на зазначеній посаді
працює і на даний час.

Таким чином, відповідно до
підтверджений відомостей стаж роботи
позивача на момент його звернення з
заявою про призначення пенсії за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» становить 21
рік 7 місяців 2 дні.

02 квітня 2014 року позивач звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва з заявою
про призначення йому пенсії за вислугу
років відповідно до ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру». До заяви ним
додані необхідні документи, які
підтверджують стаж роботи, що дає право
на пенсію за вислугою років.

09 квітня 2014 року УПФУ в Дарницькому
районі м. Києва листом за вх. №1339/06
позивачу відмовлено в призначенні
пенсії за вислугою років згідно Закону
України «Про прокуратуру», мотивуючи
тим, що у позивача відсутній стаж, що
дає право на пенсію за вислугу років 21
рік 6 місяців.

В листі зазначено, що за документами
підтверджено стажу - 19 років 8 місяців 15
днів. Не зараховано до стажу, що дає
право на пенсію за вислугу років,
період навчання в Херсонському училищі
міліції МВС України з 01.10.1992 року по
16.08.1994 ріку, оскільки згідно ст. 50 Закону
України «Про прокуратуру» до вислуги
років, що дає право на пенсію
зараховується половина строку
навчання у вищих юридичних навчальних
закладах.

Даючи оцінку правомірності відмови
відповідача у призначенні позивачу
пенсії за вислугою років, суд виходить
з положень ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру», відповідно до якої
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі в 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до котрої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержуваної перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
щомісячного (чинного) заробітку.

Відповідно до ч. 5 ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» до вислуги років, що
дає право на пенсію згідно з цією
статтею, зараховується час роботи на
прокурорських посадах, перелічених у
статті 56 цього Закону, в тому числі у
військовій прокуратурі, стажистами в
органах прокуратури, слідчими, суддями,
на посадах начальницького складу
органів внутрішніх справ, офіцерських
посадах Служби безпеки України,
посадах державних службовців, які
займають особи з вищою юридичною
освітою, в науково-навчальних закладах
Генеральної прокуратури України
працівникам, яким присвоєно класні
чини, на виборних посадах у державних
органах, на посадах в інших
організаціях, якщо працівники, що мають
класні чини, були направлені туди, а
потім повернулися в прокуратуру,
строкова військова служба, половина
строку навчання у вищих юридичних
навчальних закладах, частково
оплачувана відпустка жінкам по догляду
за дитиною до досягнення нею трьох
років.

Водночас, за змістом ст. 18 Закону
України «Про міліцію», в редакції від
20.12.1990 року та чинної на час навчання
позивача у навчальному закладі системи
МВС України, особи, прийняті на службу
до міліції, в тому числі слухачі й
курсанти шкіл міліції, які перебувають
на військовому обліку, на час служби
знімаються з нього і перебувають у
кадрах Міністерства внутрішніх справ
Української PCP. Навчання у школах
Міністерства внутрішніх справ
Української PCP після здобуття
середньої освіти прирівнюється до
проходження військової служби.

При цьому, 25 березня 1992 року ухвалено
Закон України «Про військовий
обов'язок і військову службу» у ч. 1 ст. 25
якого зазначено, що навчання у
військово-навчальних закладах
зараховується курсантам як строкова
військова служба.

Проте, Законом України від 18 червня 1999
року «Про внесення змін до Закону
України «Про військовий обов'язок і
військову службу» в статтю 25 цього
Закону внесено зміни. Зокрема, частиною
шостою визначено, що в строк військової
служби військовослужбовцям
зараховується тривалість служби під
час навчання у вищих військових
навчальних закладах та вищих
навчальних закладах, які мають
військові навчальні підрозділи, із
розрахунку два місяці служби (навчання)
у зазначених військових навчальних
закладах за один місяць строкової
військової служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції
України Закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Крім того, питання щодо дії
нормативно-правових актів у часі
розглядалось Конституційним Судом
України в Рішеннях N 1-зп від 13 травня 1997
року, N 1-рп/99 від 9 лютого 1999 року та N
3-рп/2001 від 5 квітня 2001 року, в яких
встановлено, що нормативно-правові
акти поширюють свою дію тільки на ті
відносини, які виникли після набуття
законами чи іншими
нормативно-правовими актами чинності.

Дію нормативно-правового акта в часі
треба розуміти так, що до події, факту
застосовується той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце. Дія
закону та іншого нормативно-правового
акта не може поширюватися на
правовідносини, які виникли і
закінчилися до набрання чинності цим
законом або іншим нормативно-правовим
актом.

Необхідно також зазначити, що
Конституційний Суд України
неодноразово розглядав питання,
пов'язані з реалізацією права на
соціальний захист, і сформулював
правову позицію, згідно з якою
Конституція України відокремлює певні
категорії громадян України, що
потребують додаткових гарантій
соціального захисту з боку держави. До
них, зокрема, належать громадяни, які
відповідно до статті 17 Конституції
України перебувають на службі у
військових формуваннях та
правоохоронних органах держави,
забезпечуючи суверенітет і
територіальну цілісність України, її
економічну та інформаційну безпеку, а
саме - у Збройних Силах України, органах
Служби безпеки України, міліції,
прокуратурі, охорони державного
кордону України, податкової міліції,
Управління державної охорони України,
державної пожежної охорони, Державного
департаменту України з питань
виконання покарань тощо. Це зазначено в
рішеннях Конституційного Суду України
від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20
березня 2002 року № 5-рп/2002.

Необхідність додаткових гарантій
соціальної захищеності цієї категорії
громадян як під час проходження служби,
так і після її закінчення зумовлена
насамперед тим, що служба у Збройних
Силах України, інших військових
формуваннях та правоохоронних органах
держави пов'язана з ризиком для життя і
здоров'я, підвищеними вимогами до
дисципліни, професійної придатності,
фахових, фізичних, вольових та інших
якостей.

Порядок проходження служби у Збройних
Силах України та інших військових
формуваннях врегульовано спеціальними
нормативно-правовими актами, які
покладають на громадян, які
перебувають на такій службі, додаткові
обов'язки і відповідальність.
Зупинення пільг, компенсацій і
гарантій для військовослужбовців та
працівників правоохоронних органів
без відповідної матеріальної
компенсації є порушенням
гарантованого державою права на їх
соціальний захист та членів їхніх
сімей.

Виходячи з висловленого у рішеннях
Конституційного Суду України
розуміння сутності соціальних
гарантій військовослужбовців та
прирівняних до них осіб, зміст та обсяг
досягнутих ними соціальних гарантій не
може бути звужено шляхом внесення змін
до законодавства, а правовідносини по
їхньому пенсійному забезпеченню
виникають не в момент звернення за
призначенням пенсії, а в момент
виникнення права на її призначення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що період навчання
позивача у Херсонському училищі
міліції МВС України з 01.10.1992 по 30.07.1994
підлягає зарахуванню до стажу роботи,
що дає йому право на пенсію за вислугою
років відповідно до ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру», а відтак
відмова УПФУ в Дарницькому районі м.
Києва у зарахуванні повного періоду
навчання до відповідного стажу роботи
є безпідставною.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими
доводи позову про неправомірність дій
УПФУ в Дарницькому районі м. Києва щодо
відмови позивачу у призначенні пенсії
за вислугою років, а відтак порушені
права позивача підлягають поновленню
шляхом визнання недійсним зазначеного
рішення та зобов'язання відповідача
зарахувати до стажу роботи, що дає
право на пенсію за вислугу років повний
строк навчання у Херсонському училищі
міліції МВС України з 01 жовтня 1992 року
по 16 серпня 1994 року, тобто 22 місяці 16
днів та призначити йому пенсію за
вислугу років відповідно до Закону
України «Про прокуратуру» з 02 квітня 2014
року.

На підставі викладеного та керуючись
стст. 7, 71, 72, 86, 94, 158, 159-163, 181, 186 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дарницькому районі м. Києва про
визнання недійсним рішення та
зобов'язання вчинити дії -
задовольнити.

Скасувати рішення Управління
Пенсійного фонду України в Дарницькому
районі м. Києва про відмову в
призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугою
років відповідно до Закону України
«Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дарницькому районі м.
Києва зарахувати до стажу роботи
ОСОБА_1, що дає право на пенсію за
вислугу років повний строк навчання у
Херсонському училищі міліції МВС
України з 01 жовтня 1992 року по 16 серпня
1994 року, тобто 22 місяці 16 днів, та
призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою
років відповідно до Закону України
«Про прокуратуру» з 02 квітня 2014 року.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Дарницький районний суд м. Києва.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили у порядку та
строки, передбачені ст. 254 КАС України.

СУДДЯ:
КАЛІУШКО Ф.А.