Справа № 750/8393/14
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/8393/14
Провадження № 2-а/750/504/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року
м. Чернігів

Деснянський районний суд м.
Чернігова у складі судді Литвиненко І.
В. розглянувши у скороченому
провадженні справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Чернігівській області про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом
до суду, вказуючи на те, що вона має
статус дитини війни і має право на
отримання підвищення до пенсії в
розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Позовні вимоги позивача до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Чернігівській області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
вчинити певні дії за період з 01.01.2014
року по 15.02.2014 року ухвалою судді
залишені без розгляду.

Відповідачем надіслано
заперечення проти позову.

Згідно статті 1 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
дитиною війни є особа, яка є
громадянином України та якій на час
закінчення (2 вересня 1945 року) Другої
світової війни було менше 18 років.

Позивач є дитиною війни в розумінні
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»
передбачено, що дітям війни повинна
виплачуватися надбавка до пенсії в
розмірі 30% від мінімальної пенсії за
віком.

Частиною 3 ст.22 Конституції України
передбачено, що при прийнятті нових
законів або внесенні змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Відповідно до частини другої
статті 3 Конституції України - права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави. Держава відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов'язком
держави.

Статтею 8 Конституції України
передбачено, що в Україні визнається і
діє принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Відповідно до статті 21
Конституції України усі люди є вільні і
рівні у своїй гідності та правах. Права
і свободи людини є невідчужуваними та
непорушними.

Згідно із статтею 64 Конституції
України конституційні права і свободи
людини і громадянина не можуть бути
обмежені, крім випадків, передбачених
Конституцією України.

Відповідно до пункту 6 частини
першої статті 92 Конституції України,
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту, а
статтею 75 Конституції встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада
України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Разом з тим, необхідно зазначити, що до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» були внесені зміни
Законом України № 1622-VII від 31.07.2014 року,
зокрема: доповнено Прикінцеві
положення п.67, відповідно до яких
установлено, що у 2014 році норми і
положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50,
51, 52 та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 13, ст. 178 із наступними
змінами), статей 5 та 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни"
(Відомості Верховної Ради України, 2005
р., № 4, ст. 94 із наступними змінами),
Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення" (Відомості
Верховної Ради України, 2003 р., № 15, ст. 111
із наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
43 Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб" (Відомості Верховної Ради
України, 1992 р., № 29, ст. 399 із наступними
змінами), пункту "ж" частини першої
статті 77 Основ законодавства України
про охорону здоров'я (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 4, ст. 19
із наступними змінами), статей 12, 13, 14, 15
та 16 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (Відомості
Верховної Ради України, 1993 р., № 45, ст. 425
із наступними змінами), статті 43
Гірничого закону України (Відомості
Верховної Ради України, 1999 р., № 50, ст. 433
із наступними змінами), статей 6-1, 6-2, 6-3
та 6-4 Закону України "Про жертви
нацистських переслідувань" (Відомості
Верховної Ради України, 2000 р., № 24, ст. 182
із наступними змінами) застосовуються
у порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявних фінансових ресурсів бюджетів
усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду
України та бюджетів інших фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування на 2014 рік.
Зазначені зміни набрали законної сили
з 03.08.2014 року.

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною 1 статті 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Суд не бере до уваги положення частини 3
статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», з якої вбачається, що
мінімальний розмір пенсії за віком,
встановлений абзацом 1 частини 1 цієї
статті, застосовується виключно для
визначення розмірів пенсії,
призначених згідно з цим Законом,
оскільки наявність такої норми та
відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
отримання пенсії і щомісячного
підвищення на 30 відсотків мінімальної
пенсії за віком, як це передбачається
статтею 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни».

Відповідно до статті 7 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
фінансове забезпечення державних
соціальних гарантій здійснюється за
рахунок Державного бюджету України, а
не за рахунок бюджету Пенсійного фонду
України. За умови відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
щомісячних надбавок дітям війни це
створює ситуацію правової
невизначеності стосовно джерела
коштів, з яких має виплачуватися
зазначена надбавка. Однак, в той же час,
на думку суду, це не може бути підставою
для порушення прав громадян на
соціальний захист, в тому числі й на
отримання надбавки до пенсії, яка прямо
передбачена законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги про зобов'язання відповідача
здійснити нарахування та виплату
щомісячного підвищення до пенсії як
дитині війни в розмірі 30 % мінімальної
пенсії за віком з 16.02.2014 року по 31.07.2014
року є обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню, оскільки
підвищення до пенсії позивачу вже
нараховане, то суд вважає, що позовні
вимоги слід задовольнити шляхом
зобов'язання здійснити перерахунок та
зобов'язання здійснити відповідні
виплати на користь позивача.

Оцінивши повідомлені
позивачем та відповідачем обставини та
прийшовши до переконання про наявність
достатніх підстав для прийняття
постанови у даній адміністративній
справі у скороченому провадженні,
керуючись ст.ст. 3, 6, 7 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни",
ст.ст. 6, 8- 70, 71, 86, 94, 128, 158-163, 183-2, 256 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Адміністративний позов
задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області щодо виплати
ОСОБА_1 підвищення до пенсії у розмірі
меншому, ніж встановлено ст. 6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни" за період з 16.02.2014 року по 31.07.2014
року - неправомірними.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України в
Чернігівській області провести
перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням їй розміру як дитині війни
на 30 відсотків мінімальної пенсії за
віком, встановленої ст. 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", 16.02.2014
року по 31.07.2014 року і здійснити
відповідні виплати на користь позивача
за виключенням виплаченого підвищення
до пенсії за вказаний період.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 сплачений нею
судовий збір в розмірі 73,08 грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Чернігова,
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня отримання
копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним судом.

Суддя