Справа № 804/10863/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р. Справа № 804/10863/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю « АТБ - маркет» до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області про
скасування постанови від 10.07.14, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «АТБ - маркет», звернувся
до суду з позовом до Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Чернігівській області про скасування
постанови від 10.07.14 №0150. На
обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що з фактами,
викладеними в акті перевірки, з
посиланням на який відповідачем
прийнята спірна постанова, позивач не
згоден повністю, вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
про що було зазначено уповноваженим
представником позивача в а акті
перевірки. Позивач стверджує, що
продукція, наведена в п. п. 1-25 таблиці
додатку №7 Акту перевірки продовольчої
групи, виготовлена згідно відповідних
національних стандартів України та
технічних умов, приведених у
відповідність до національних
стандартів. Інформаційні дані,
зазначені на етикетці ковбасних
виробів про кількість білків та жирів у
встановлених одиницях виміру із
зазначенням їх граничних показників
(«не більше»/«не менше»), повністю
відповідають вимогам Закону України
«Про захист прав споживачів»,
Технічного регламенту щодо правил
маркування харчових продуктів та ДСТУ
518:2008 «Продукти харчові. Маркування для
споживачів. Загальні правила». Також
позивачем зазначено, що висновки про
порушення ґрунтуються на припущеннях
посадових осіб, які проводили
перевірку. Позивач зауважив, що окрім
наявності інформації, передбаченої ч. 1
ст. 15 ЗУ «Про захист прав споживачів», у
супровідній документації, що
додавалася до даної продукції, та у
маркуванні, необхідну інформацію
позивачем також було доведено до
відома споживачів за допомогою клеючих
стікерів та ярликів цін. До канцелярії
суду від позивача надійшло клопотання
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Відповідач, Інспекція з питань захисту
прав споживачів у Чернігівській
області, про дату, час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення, однак
правом участі в судовому засіданні не
скористався, свого уповноваженого
представника до суду не направив,
причини неявки не повідомив,
заперечення проти позову не надав.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
при винесені постанови виходить з
наступних підстав та мотивів.

Зі змісту оскаржуваної постанови від
10.07.14 №0150 «Про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів»
вбачається, що до позивача застосовано
штраф в розмірі 11 165,39 грн. за реалізацію
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів; відсутність
повної, необхідної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що знаходиться в реалізації. Підставою
для прийняття оскаржуваної постанови
слугував Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів від 11.06.14 №0232, складений за
результатами перевірки магазину
позивача «Продукти-728», розташованого
за адресом: м. Бахмач, вул. Жовтнева, б. 44.
За змістом вказаного акту перевіркою
були виявлені наступні порушення: -
реалізація продукції продовольчої
групи (м'ясні та ковбасні вироби), що
зазначена в п.п. 1- 25 табл. 7 додатку до
акту, яка не відповідає вимогам
нормативних документів до маркування; -
реалізація продукції продовольчої
групи зазначену у п. 26 табл. 7 додатку до
акту (крупа), що не відповідає вимогам
ГОСТ 5784 через засміченість вище норми; -
реалізація продукції продовольчої
групи зазначену у п. п. 27-31 табл. 7
додатку до акту (креветки) що не
відповідає вимогам нормативних
документів через наявність льоду вище
допустимої норми; - реалізацію
продукції продовольчої групи
зазначену у п. 32-35 табл. 7 додатку до акту
(хлібобулочні вироби) що не
відповідають нормативним документам
через забруднення, та наявність
горілих виробів; - відсутність
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію зазначену у
п.п. 1-25, 36,37 табл. 7 додатку до акту
(продовольча група) та п.п. 1-28
непродовольча група; - відсутність
документів про якість продукції п. 31
таб. 7 додатку до акту.

Розв'язуючи спір, суд зазначає
наступне. Відповідно до п.2 та п. 7 ч.1 ст.23
Закону України «Про захист прав
споживачів» у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність: 1) у розмірі
п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, - за виготовлення або
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів (п.2); 2) у
розмірі тридцяти відсотків вартості
одержаної для реалізації партії
товару, виконаної роботи, наданої
послуги, але не менше п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, а у разі, коли відповідно до
закону суб'єкт господарської
діяльності не веде обов'язковий облік
доходів і витрат, у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, - за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію (п.7).

Відповідно до ч.5 ст.38 Закону України
«Про безпечність та якість харчових
продуктів», текст для етикетування
харчових продуктів для спеціального
дієтичного споживання, функціональних
харчових продуктів та дієтичних
добавок підлягає обов'язковому
затвердженню центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
здоров'я. Порядок затвердження тексту
для етикетування харчових продуктів
для спеціального дієтичного
споживання, функціональних харчових
продуктів та дієтичних добавок
встановлюється центральним органом
виконавчої влади у сфері охорони
здоров'я. Приписи ст.14 та ст.15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
визначають права споживача на безпеку
продукції (товарів, наслідки робіт) та
на інформацію про продукцію. Згідно з п.
21 Порядку провадження торговельної
діяльності та правил торговельного
обслуговування на ринку споживчих
товарів, затвердженого постановою КМУ
від 15.06.2006 р. за №833, суб'єкт
господарювання зобов'язаний: -
надавати споживачеві (покупцеві) у
доступній формі необхідну, достовірну
та своєчасну інформацію про товари; -
усіляко сприяти споживачеві
(покупцеві) у вільному виборі товарів
і додаткових послуг, на його вимогу
провести перевірку якості, безпеки,
комплектності, міри, ваги та ціни
товарів з наданням йому
контрольно-вимірювальних приладів,
документів, які підтверджують якість,
безпеку, ціну товарів; - забезпечити
можливість використання спеціальних
платіжних засобів під час здійснення
розрахунків за продані товари (надані
послуги) відповідно до законодавства;
- перевірити справність виробу,
продемонструвати, за можливості, його
роботу та ознайомити споживача з
правилами користування; - забезпечити
приймання, зберігання і продаж
товарів та продукції, виготовленої у
закладі ресторанного господарства,
відповідно до законодавства; -
забезпечити доступ споживачів до
торговельних об'єктів без здавання на
збереження особистих речей, крім
товарів, реалізація яких здійснюється
у таких торговельних об'єктах; -
створити умови для збереження речей
споживачів, у разі, коли вхід до
торговельного об'єкта з товарами, які
реалізуються в таких закладах,
заборонено.

За приписами п. 29 Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів, затвердженого Наказом
Держспоживстандарту України від 28.10.10
№487 (далі - Технічний регламент),
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 11.02.11 за № 183/18921,
інформацію про поживну (харчову)
цінність зазначають у маркуванні
харчового продукту як кількісні
відомості, призначені для
інформування споживача про поживні
властивості продукту та енергетичну
цінність (калорійність); інформація про
поживну (харчову) цінність та
енергетичну цінність (калорійність)
повинна містити: інформацію про
енергетичну цінність (калорійність)
в кілоджоулях (кДж) та/або кілокалоріях
(ккал) на 100 грамів або 100 мл продукту;
інформацію про поживну (харчову)
цінність, а саме: кількість білків,
жирів, вуглеводів у грамах (г) на 100
грамів або 100 мл продукту. Інформацію
про вміст білків, вуглеводів, жирів і
енергетичну цінність (калорійність)
можна не наводити, якщо їхня кількість
в одноразовій порції або в 100 г (100
мл) харчового продукту становить менше
2 % від добової норми. У маркуванні
харчового продукту його поживну
(харчову) цінність зазначають поруч з
енергетичною цінністю (калорійністю)
харчового продукту. Поживну (харчову)
цінність та енергетичну цінність
(калорійність) не обов'язково зазначати
для чаю, кави, оцту, мінеральної та
питної води, кухонної солі, харчових
добавок, ароматизаторів, спецій,
прянощів.

Суд відмічає, що відповідно до п.1
Технічного регламенту він визначає
загальні вимоги до маркування
(етикетування) розфасованих харчових
продуктів, які вводяться в обіг в
Україні, що поширюються на маркування
(етикетування) (далі - маркування)
розфасованих продуктів харчування, що
реалізуються кінцевому споживачу
через оптову або роздрібну
торговельну мережу, а також закладам
ресторанного господарства (ресторанам,
їдальням, лікарням та іншим
аналогічним закладам). Так, відповідно
до ч.2 п.2 Технічного регламенту для
окремих видів розфасованих харчових
продуктів відповідними актами
законодавства, а в разі їх відсутності -
нормативними документами можуть
установлюватися додаткові вимоги до їх
маркування, крім тих, що передбачені
цим Технічним регламентом.

Згідно з п.3 Технічного регламенту
маркування - усі слова, описи, знаки для
товарів і послуг, назва марки,
зображення чи символи, що стосуються
харчових продуктів і розміщені на
будь-якій упаковці, етикетці (стікері),
споживчій тарі, контретикетці,
кольєретці, ярлику, пробці,
листку-вкладиші, документі,
повідомленні, інших елементах
упаковки, що супроводжують чи належать
до цього виду харчових продуктів. За
змістом п. 6 Технічного регламенту
вимоги до маркування харчових
продуктів повинні забезпечувати
надання споживачу необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про харчовий продукт; у
маркуванні, оформленні, рекламуванні
харчових продуктів забороняється
використання будь-якої інформації, яка
вводить в оману споживача або містить
інформацію щодо властивостей
харчового продукту, яких у нього немає;
маркування харчових продуктів повинно
містити таку обов'язкову інформацію: 1)
назву харчового продукту; 2) склад
харчового продукту із зазначенням
кількості інгредієнтів (складників); 3)
кількість харчового продукту у
встановлених одиницях виміру; 4) часові
характеристики придатності харчового
продукту; 5) умови зберігання харчового
продукту; 6) умови та рекомендації
використання, якщо харчовий продукт
потребує особливих умов використання;
7) найменування та місцезнаходження і
номер телефону виробника, фактичну
адресу потужностей (об'єкта)
виробництва, а для імпортованих
харчових продуктів - найменування та
місцезнаходження і номер телефону
імпортера; 8) найменування та
місцезнаходження і номер телефону
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача, у разі якщо цим
підприємством не є виробник; 9) номер
партії виробництва; 10) інформацію про
наявність чи відсутність у складі
харчового продукту генетично
модифікованих організмів
(визначається чинним законодавством);
11) інформацію щодо місця походження для
харчових продуктів, які лише упаковані
або розфасовані в Україні; 12) поживну
(харчову) цінність із позначенням
кількості білків, вуглеводів та жирів у
встановлених одиницях виміру на 100 г (100
мл) харчового продукту та енергетичної
цінності (калорійності), вираженої в
кДж та/або ккал на 100 г (100 мл) харчового
продукту; 13) застереження щодо
споживання харчового продукту певними
категоріями споживачів (дітьми,
вагітними жінками, літніми людьми,
спортсменами та алергіками), якщо такий
продукт може негативно впливати на їх
здоров'я при його споживанні; 14)
позначення знаку для товарів і послуг,
за яким харчовий продукт реалізується
(за наявності).

Приписами п.33 Технічного регламенту
визначено, що нормативно-правовими
актами визначаються детальні правила
щодо способу, у який зазначається вся
або окрема обов'язкова інформація в
маркуванні, перерахована в пункті 6
цього Технічного регламенту, за умови
інформування споживача у місцях
реалізації харчових продуктів, які:
реалізуються кінцевому споживачу або
в закладах ресторанного господарства
без розфасовки; розфасовуються в
торговельних приміщеннях на вимогу
споживача на місці їх реалізації;
розфасовуються безпосередньо перед їх
реалізацією.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
стандартизацію» нормативний документ -
документ, який установлює правила,
загальні принципи чи характеристики
різних видів діяльності або їх
результатів; цей термін охоплює такі
поняття як "стандарт", "кодекс
усталеної практики" та "технічні умови".

Загальні правила та поняття необхідної
інформації про харчові продукти, яка
повинна наноситись на споживчу тару,
встановлені ДСТУ 4518:2008 «Продукти
харчові. Маркування для споживачів»,
який поширюється на харчові продукти
вітчизняного та закордонного
виробництва, що розфасовані у споживчу
тару, які реалізують на території
України через оптову або роздрібну
торгівельну мережу, а також закладами
ресторанного господарства, що
безпосередньо пов'язані з
обслуговуванням споживачів. Вимоги
цього стандарту треба враховувати
підприємствам торгівлі під час
розфасовування продуктів із метою їх
подальшого продажу споживачам.
Інформацію передбачену вимогами цього
стандарту, для харчових продуктів, які
потребують подальшого фасування або
пакування їх для безпосереднього
продажу через роздрібну торгівельну
мережу, надає продавець.

Згідно з пунктами 3.9, 3.19 ДСТУ 4518:2008
маркування харчового продукту - це
опис, призначений для того, щоб
проінформувати споживача щодо
харчових якостей харчового продукту;
споживче маркування - маркування, що
містить інформацію щодо виробника,
кількості, якості та ціни продукції,
способів провадження з нею під час
споживання, а також рекламує продукцію
(ДСТУ 2887).

У підпункті 5.6.2.1 розділу 5.6 ДСТУ 4518:2008
викладені загальні вимоги до змісту
інформації на споживчій тарі для м'яса
і м'ясних продуктів: назва продукту;
категорія вгодованості, сорт; назва і
місцезнаходження (юридична адреса,
країна) виробник, пакувальника,
експортера, імпортера; товарний знак
виробника; номінальна маса нетто (г або
кг), допустиме відхилення від маси
нетто (%); склад продукту; харчові
добавки, ароматизатори, біологічно
активні добавки до їжі, інгредієнти
продуктів нетрадиційного складу,
джерела ГМО (в разі їх застосування);
енергетична цінність (в кДЖ та Ккал) на
100 г продукту; харчова (поживна)
цінність на 100 г продукту; умови
зберігання (температурний режим,
відносна вологість); строк придатності
(число, місяць, рік); номер партії
виробництва; позначення нормативного
документа, згідно з яким виготовлений і
може бути ідентифікований продукт;
штрихований код; інформація щодо
сертифікації. Додаткові вимоги до
змісту інформації для ковбасних
виробів і продуктів з м'яса передбачені
у підпункті 5.6.2.2 розділу 5.6 ДСТУ 4518:2008:
вид продукції, запаковано під вакуумом
(за наявності вакууму в упаковці), дата
виготовлення (число, місяць, рік). На
ковбасні вироби у штучній оболонці
інформацію частково або повністю
дозволяється наносити безпосередньо
на оболонку.

Вимоги до маркування ковбас варених,
сосисок, сардельок, хлібів м'ясних
викладені у ДСТУ 4436:2005, ДСТУ 4591:2005.
Згідно з ДСТУ 4436:2005 «Ковбаси варені,
сосиски, сардельки, хліби м'ясні.
Загальні технічні умови», ДСТУ 4435:2005
«Ковбаси напівкопчені. Загальні
технічні умови», ДСТУ 4591:2005 «Ковбаси
варено-копчені. Загальні технічні
умови», інформація щодо харчової та
енергетичної цінності продукції
наводиться в маркуванні шляхом
зазначення: масова частка %: білок, г., не
менше ніж; жир, г., не більше ніж. Згідно
з таблицею 2 «Фізико - хімічні показники
ковбасних виробів» пункту 5.1.3 ДСТУ
4436:2005 «Ковбаси варені, сосиски,
сардельки, хліби м'ясні. Загальні
технічні умови», затвердженого
Держспоживстандартом України від 15
липня 2005 р. №175, та таблиці К.1. додатку К
технологічної інструкції до вказаного
ДСТУ, масова частка та жиру у
відповідних виробах зазначається у
відсотках та з позначенням «не менше
ніж»/«не більше ніж».

Також, положеннями пп. 8.3., 8,4. розділу 8
«Маркування» зазначеного ДСТУ
передбачено вимоги до оформлення
пакувальних одиниць розфасованих
ковбасних виробів та маркованих
оболонок вказаної продукції, які
передбачають нанесення інформації
щодо поживної цінності продукції, яка
розраховується виробником відповідно
до певної рецептури, згідно якої
виготовлено продукцію, з метою саме
зазначення масових часток білка та
жиру у відсотках з позначенням не менше
ніж/не більше ніж відповідно.

З наведеними законодавчими приписами
узгоджується позиція Інституту
продовольчих ресурсів, викладена у
листі від 08.02.2014 р. №51-1747, адресованому
виробнику продукції, яка
реалізовувалась позивачем, - ТОВ «Мясна
фабрика «Фаворит Плюс» (а.с.28), та в
листі від 10.04.13 №268-1026 на адресу ТДВ
«М'ясокомбінат «Ятрань» (а.с.27). Так, в
листі зазначено, що згідно з вимогами
державних стандартів України на м'ясну
продукцію на оболонку, етикетку
пакованих одиниць і транспортної тари
наносять інформаційні дані про харчову
та енергетичну цінність (калорійність)
100 г. ковбасних виробів а саме: білок, г,
не менше ніж…, жир, г не більше ніж…Ці
дані інформаційні (розрахункові) і в
кожній партії ковбаси можуть бути
відхилення: для білка в сторону
збільшення, для жиру - в сторону
зменшення; вищезазначена форма
наведення інформаційних даних
обумовлена наступним: м'ясна сировина
для виготовлення ковбасних виробів
жилується за сортами із встановленням
граничного допустимого вмісту жирової
тканини у відповідних відсотках, який
відповідно до того чи іншого виду м'яса
є змінним. Зазначене підтверджується
змістом пункту 3.1. розділу 3
Технологічної інструкції по
обвалюванню та жилуванню м'яса. Тобто,
рецептура ковбасних виробів
багатокомпонентна, а м'ясна сировина
знежилована має граничні відхилення,
наприклад, свинина знежилована
напівжирна містить жирової тканини від
30 % до 50 %, свинина знежилована жирна від
50 % до 85 %. Саме тому не є можливим
вказати чітко вміст жиру та
відповідного білка в готових виробах,
адже ці показники в м'ясній сировині
можуть коливатися, що передбачено
схемою її сортування; Вміст білка, жиру
не відноситься до характеристик
безпечності. Ці величини несуть
інформацію тільки про поживну цінність
продукту.

Враховуючи наведене, суд доходить до
висновку, що нанесення інформаційних
даних на етикетці ковбасних виробів
про кількість білків та жирів у
встановлених одиницях виміру (грамах)
із зазначенням їх граничних показників
(«не більше»/«не менше»), узгоджується з
вимогами наведених вище нормативних
актів.

Щодо порушень, наведених відповідачем
в акті перевірки позивача, в частині
наявності льоду вище допустимої норми,
реалізації забрудненої продукції,
наявність горілих виробів суд зазначає
таке. Відповідно до ст.26 Закону України
«Про захист прав споживачів», що
визначає повноваження центрального
органу виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері державного
контролю за додержанням законодавства
про захист прав споживачів, та органу
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів, спеціально уповноважений
центральний орган виконавчої влади у
сфері захисту прав споживачів та його
територіальні органи в областях,
містах Києві та Севастополі, а на
території Автономної Республіки Крим -
орган виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері захисту прав
споживачів здійснюють державний
контроль за додержанням законодавства
про захист прав споживачів,
забезпечують реалізацію державної
політики щодо захисту прав споживачів
і мають право, зокрема відбирати у
суб'єктів господарювання сфери
торгівлі і послуг, у тому числі
ресторанного господарства, зразки
товарів, сировини, матеріалів,
напівфабрикатів, комплектуючих
виробів для перевірки їх якості на
місці або проведення незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством, з оплатою вартості
зразків і проведених досліджень
(експертизи) за рахунок коштів
державного бюджету. Приписами ст.1
Закону України «Про безпечність та
якість харчових продуктів» визначено,
що уповноважена лабораторія -
акредитована лабораторія, якій
відповідним державним органом
надано право випробовувати
(вимірювати параметри, аналізувати)
відповідно до спеціальних методів та
процедур харчові продукти, харчові
добавки, дієтичні добавки, допоміжні
матеріали для переробки, допоміжні
засоби і матеріали для виробництва та
обігу з метою проведення розширеного
контролю (перевірки).

Відповідачем, на якого приписами ст.70
КАС України покладений обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, не надано до суду належних та
допустимих доказів не відповідності
вимогам нормативних документів
продукції, наведеній в Додатку 7 до
Акту, зокрема висновків незалежної
експертизи у відповідних лабораторіях
та інших установах, акредитованих на
право проведення таких робіт згідно із
законодавством. Отже, суд доходить до
виноску, що викладені в акті відповідні
доводи та висновки носять характер
суб'єктивних припущень посадових осіб
відповідача, котрі проводили
перевірку.

Стосовно виявленого відповідачем
порушення в частині реалізації товару,
визначеного в п.31 табл.7 акту перевірки,
без документів про якість продукції,
суд зазначає наступне. Наведений в п.31
табл.7 акту перевірки товар є креветки
в/м. Позивачем на обґрунтування свої
позиції долучені до матеріалів справи
відповідні документі: посвідчення
якості від 04.02.14, якісне посвідчення від
26.05.14. Відповідачем не надано до суду
належних доказів відсутності такого
документу під час здійснення перевірки
позивача або доказів на спростування
доводів позивача щодо надання такого
документу посадовій особі відповідача
під час перевірки.

Стосовно відсутності доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, зазначену у п.1-25,36,37
табл.7 акту (продовольча продукція) та
пп.1-28 (непродовольча продукція). За
змістом ч.2 ст.15 Закону України «Про
захист прав споживачів» інформація,
передбачена частиною першою цієї
статті, доводиться до відома
споживачів виробником (виконавцем,
продавцем) як у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці та у маркуванні,
так і іншим способом (у доступній
наочній формі), прийнятим для окремих
видів продукції або в окремих сферах
обслуговування; інформація про
продукцію може бути розміщена у місцях,
де вона реалізується, а також за згодою
споживача доводитися до нього за
допомогою засобів дистанційного
зв'язку. Відповідачем не спростований
факт доведення позивачем до споживачів
інформації про продукцію іншим
способом (у доступній наочній формі),
зокрема за допомогою клеючих стікерів
та ярликів цін, про що зазначає позивач
та що не суперечить наведеним
законодавчим положенням.

Окремо суд відмічає, що порядок
накладення та стягнення штрафів
уповноваженими особами
Держспоживінспекції та її
територіальних органів з суб'єктів
господарської діяльності -
підприємств, установ, організацій (їх
філій, представництв, відділень)
незалежно від форми власності,
іноземних юридичних осіб (їх філій,
представництв, відділень) і фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності, що провадять господарську
діяльність на території України, за
порушення законодавства про захист
прав споживачів, визначений Положенням
про порядок накладення та стягнення
штрафів за порушення законодавства про
захист прав споживачів, затвердженим
постановою КМУ від 17.08.02 №1177 (далі -
Положення №1177). Відповідно до абз.1 п.4
вказаного положення рішення про
накладення штрафів приймається на
підставі відповідних актів перевірки
суб'єкта господарської діяльності та
інших матеріалів, пов'язаних з цією
перевіркою, за наявності порушень,
зазначених у п.2 цього Положення, і
оформляється постановою за формою, що
встановлюється Мінекономрозвитку.

Механізм здійснення державного
контролю посадовими особами Державної
інспекції України з питань захисту
прав споживачів та її територіальних
органів за додержанням законодавства
про захист прав споживачів суб'єктами
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства (далі - суб'єкти
господарювання), крім
Держспоживінспекції в Автономній
Республіці Крим, визначений Порядком
проведення перевірок у суб'єктів
господарювання сфери торгівлі і
послуг, у тому числі ресторанного
господарства, якості продукції,
додержання обов'язкових вимог щодо
безпеки продукції, а також додержання
правил торгівлі та надання послуг,
затвердженим на виконання ст.26 Закону
України «Про захист прав споживачів»
наказом Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України від 07
березня 2012 року № 310 та зареєстрованим
в Міністерстві юстиції України 11
травня 2012 року за № 743/21056 (далі - Порядок
№310).

Згідно з п. 3.2 даного Порядку під час
опису виявлених порушень вимог
законодавства повинні бути зазначені
нормативно-правові акти чи нормативні
документи, вимоги яких порушені, їх
повне найменування та реєстраційний
номер. Зміст порушення повинен бути
конкретизований та викладений
відповідно до норм законодавства.
Довільне викладення або трактування
вимог нормативно-правових актів та
документів не допускається. Опис
порушень закінчується аргументованими
висновками з посиланням на відповідні
законодавчі, нормативно-правові акти
та нормативні документи.

Зміст акту перевірки, з посиланням на
який відповідачем прийнята спірна
постанова, та додатків до нього, не
дозволяє дійти висновку про
конкретизацію змісту порушення, із
зазначенням повного найменування
нормативно-правових актів, вимоги яких
порушені.

На підставі наведеного суд доходить до
висновку, що відповідачем не надано
належних доказів на підтвердження
визначених в акті перевірки від 11.06.14
порушень.

Аналіз змісту п. 2 та п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
дозволяє зробити висновок, що штраф у
розмірі п'ятдесяти відсотків за
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів
повинен обраховуватися від вартості
одержаної для реалізації партії
товару, а штраф у розмірі тридцяти
відсотків за відсутність необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію повинен
обраховуватися від вартості одержаної
для реалізації партії товару, крім
того, такі розрахунки повинні
здійснюватися на момент виявлення
відповідних порушень на підставі
документів за якими такі товари
одержано для реалізації. Відповідачем
не надані до суду ані відповідні копії
видаткових накладних на вищенаведені
товари, ані письмові пояснення на
підтвердження їх вартості задля
обґрунтування правильності розрахунку
суми штрафних санкції в розмірі 11 165,39
грн.

Відтак, за відсутністю відповідних
доказів, які б стверджували допущення
позивачем порушення з реалізації
продукції, що не відповідає вимогам
нормативних документів, з відсутності
повної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про продукцію,
що знаходиться в реалізації, з
відсутності документів про якість
продукції, з огляду на приписи
Положення №1177 та Порядку №310 підстави
для застосування до відповідача штрафу
за посиланням на ст.23 Закону України
«Про захист прав споживачів» у
відповідача відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Оскільки в ході судового
розгляду відповідачем - суб'єктом
владних повноважень не було доведено
правомірності мотивів винесення
спірної постанови за правилами ч.2 ст.71
КАС України, а викладені ним доводи не
знайшли свого підтвердження добутими
судом доказами, то поданий позов
підлягає задоволенню, а постанова
Інспекції з питань захисту прав
споживачів у Чернігівській області
№0150 від 10.07.14 - скасуванню.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно до ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову Інспекції з питань
захисту прав споживачів у
Чернігівській області №0150 від 10.07.14
«Про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариство з обмеженою
відповідальністю «АТБ - маркет» судові
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 304,50 грн. (триста чотири гривні 50
коп.)

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку відповідно до
ст.186 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова набирає законної сили згідно
зі ст.254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя А.О. Коренев