Справа № 818/5635/13-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/11439/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець
Т.Г., Голяшкіна О.В., Зайця В.С.,

розглянувши в письмовому провадженні
касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

на постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013року

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня
2014року

у справі №818/5635/13-а

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5

до 1) Державного реєстратора
Реєстраційної служби Сумського
міського

управління юстиції Сумської
області Прилєпи Лілії Юріївни,

2) Сумського міського управління
юстиції,

третя особа фізична
особа-підприємець ОСОБА_4,

про визнання протиправним
та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_5 звернувся до
суду з позовом до Державного
реєстратора Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Прилєпи Лілії Юріївни
(далі по тексту Державний реєстратор)
та Сумського міського управління
юстиції, яким просив скасувати Рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №855010 від 13.03.2013 року на об'єкт
незавершеного будівництва 83 відсотки
готовності за адресою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013року у справі №818/5635/13-а, залишеною
без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року, позовні вимоги
задоволено.

При ухваленні рішень суди першої та
апеляційної інстанцій виходили з
доведеності позивачем своїх вимог,
оскільки фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_4 не в повному обсязі подано
документи для проведення реєстрації
права щодо об'єкту незавершеного
будівництва, що призвело до порушення
вимог п. 73 Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядку надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 року N 703. Державним
реєстратором під час проведення
реєстрації не було враховано участі
ФОП ОСОБА_5 у фінансуванні будівельних
робіт нежитлового приміщення
розташованого за адресою АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з рішеннями судів
попередніх інстанцій, ФОП ОСОБА_4
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
норм матеріального права, просить
скасувати вказані вище судові рішення,
справу направити на новий розгляд до
суду першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового
провадження, встановленого пунктом 1
частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши і обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і наданої ними правової оцінки
обставин у справі, дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
переглядає судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій в межах
касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 15.10.2004 року між ФОП
ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 укладений
договір про спільне фінансування
будівельних робіт, предметом якого є
спільне фінансування проведення
будівельних робіт нежитлового
приміщення розташованого за адресою
АДРЕСА_1.

13.03.2013 року Державним реєстратором
проведена державна реєстрація права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва 83% готовності,
розташованого за адресою АДРЕСА_1 за
ОСОБА_4, про що прийнято рішення
індексний номер 855010 та видано
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно від 13.03.2013 року,
індексний номер 1183181.

Переглядаючи судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій, з
урахуванням доводів касаційної скарги,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
виходить з наступного.

У відповідності з частиною 4 статтею 15
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», державній
реєстрації підлягають виключно
заявлені права та їх обтяження за умови
їх відповідності законодавству і
поданим документам.

Згідно статті 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень",
державний реєстратор встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями; приймає рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав; видає
свідоцтво про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; у
разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Як правильно вказано судами попередніх
інстанцій, державна реєстрація прав на
об'єкт незавершеного будівництва,
проводиться у порядку, встановленому
для державної реєстрації прав щодо
нерухомого майна, право власності на
яке заявлено вперше, з урахуванням
особливостей, визначених Порядком
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.06.2011 N 703, який був чинний на час
виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 74 вказаного вище
Порядку, для проведення державної
реєстрації права власності на об'єкт
незавершеного будівництва заявник
подає:

1) документ, що посвідчує речове право
на земельну ділянку;

1-1) витяг з Державного земельного
кадастру про земельну ділянку (у разі,
коли в документі, що посвідчує речове
право на земельну ділянку, відсутні
відомості про її кадастровий номер);

2) документ, що відповідно до
законодавства надає право на виконання
будівельних робіт;

3) документи, що зазначені у пункті 28
цього Порядку.

За нормою пункту 73 Порядку, у разі
проведення державної реєстрації права
власності на об'єкт незавершеного
будівництва заінтересованою особою є
особа, яка здійснює його будівництво.

Державний реєстратор, на виконання
обов'язків покладених на нього законом,
перевірив подані ФОП ОСОБА_4 документи
та прийняв оскаржене рішення про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень №855010 від 13.03.2013 року.

Частиною 1 статті 72 КАС України
визначено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

В рішенні Господарського суду Сумської
області від 28.02.2013 року у справі
№5021/1191/12 надано юридичну оцінку
договору про спільне фінансування
будівельних робіт нежитлового
приміщення розташованого за адресою
АДРЕСА_1, укладеного між ФОП ОСОБА_5 та
ФОП ОСОБА_4 Договір недійсним не
визнаний.

Отже, позиція адміністративних судів
про те, що позивач є заінтересованою
особою в розумінні пункту 73 Порядку є
вірною та сумнівів не викликає.

Судова колегія Вищого
адміністративного суду України
погоджується зі скасуванням
оскарженого рішення Державного
реєстратора, оскільки останнім при
проведенні державної реєстрації не
було враховано участі позивача у
фінансуванні будівельних робіт
вказаного вище нежитлового приміщення.

З огляду на вищенаведене,
адміністративними судами
правозастосування відбулось із
дотримання норм діючого законодавства
та з повним, достовірним, неупередженим
та об'єктивним з'ясуванням обставин
справи.

Задоволення позовних вимог в дані
справі є законним та обґрунтованим.

Відповідно статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи викладене, судова колегія
Вищого адміністративного суду України
вважає, що доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених в
оскаржуваних судових рішеннях, вони
ґрунтуються на вимогах норм
матеріального та процесуального
законодавства, підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 - залишити без
задоволення.

Постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 17 вересня
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 21 січня 2014 року у справі №818/5635/13-а -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і може переглянута Верховним
Судом України з підстав, у строки та у
порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: