Справа № 803/1521/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року Справа № 803/1521/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача Пивовара В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
скасування рішення і картки відмови та
зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся з позовом до Ягодинської
митниці Міндоходів (далі - Ягодинська
митниця) про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів
від 24 квітня 2014 року № 205000004/2014/000041/2 і
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
24 квітня 2014 року № 205070000/2014/00052 та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач безпідставно та
неправомірно відмовив у здійсненні
митного оформлення товару -
пакувальної плівки в асортименті на
загальну суму 17816,52 євро, придбаного
позивачем згідно з контрактом від 26
березня 2014 року № 26032014/5, який укладений
із компанією Berry Plastics GmbH (Німеччина), та
за інвойсом від 17 квітня 2014 року № 113588.
Такий товар був поданий до митного
оформлення 24 квітня 2014 року.

Відповідач не погодився із митною
вартістю, розрахованою за ціною
контракту, вважаючи, що подані
документи не містять усіх даних,
необхідних для підтвердження митної
вартості за методом, обраним
декларантом, та запропонував подати
додаткові документи.

Позивач стверджує, що для митного
оформлення товару його представником
надано повний пакет документів, зміст
яких визначено статтею 53 Митного
кодексу України (далі МК України). Крім
того, на вимогу митниці подано ще й
додаткові документи за встановленим
списком. Однак відповідач своє
рішення про коригування митної
вартості товару не переглянув та не
скасував. Об'єктивна можливість
застосування першого методу
визначення митної вартості товару не
спростована відповідачем, а тому його
рішення про визначення митної вартості
за резервним методом є протиправним.

З таких підстав позивач позов просив
задовольнити.

Відповідач в запереченні проти
адміністративного позову позовні
вимоги не визнав (а.с.52-54). Зазначив, що
ОСОБА_3 через свого представника 23
квітня 2014 року подав електронну
декларацію № 205070000/2014/012669 та комплект
документів для здійснення митного
оформлення, серед яких декларацію
митної вартості ДМВ-1.

Контроль правильності визначення
вартості товарів здійснюється органом
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митої вартості. Таке
повноваження визначено статтею 54 МК
України.

Під час опрацювання поданих до митного
оформлення документів посадовими
особами органу доходів і зборів було
виявлено розбіжності, а також те, що
вони не містять усіх відомостей на
підтвердження числового значення
складових митної вартості товару. Крім
того, при здійсненні митного контролю
спрацювала система управління
ризиками та Ягодинською митницею було
встановлено, що відповідно до цінової
інформації ЄАІС митних органів митна
вартість товару є вищою ніж та, що
заявлена декларантом.

Згідно зі статтею 53 МК України для
впевненості в достовірності або в
точності поданих документів
декларанту електронним повідомленням
було запропоновано надати додаткові
документи та пояснення для
підтвердження митної вартості товару.
У зв'язку із неможливістю надати такі
документи протягом 10 днів, позивачу
було відмовлено у митному оформленні
товару відповідно до частини шостої
статті 54, статті 256 МК України.

За результатами митного контролю
правильності визначення митної
вартості прийнято рішення про її
коригування, як то передбачено статтею
55 МК України. Прийняттю рішення
передувала процедура консультацій
щодо обрання методу визначення митної
вартості товару та обмін наявною
інформацією. Вимоги декларанта щодо
проведення консультацій у письмовому
вигляді не надходили, водночас,
додаткових документів для можливості
застосування другорядних методів
декларантом не подавалися. Відтак,
митна вартість визначена на основі
резервного методу - на основі раніше
визнаних (визначених) митними органами
вартостях (використана цінова
інформація митної декларації від 07
лютого 2014 року № 305090001/2014/004079.

Оскільки у митному оформленні за
заявленою позивачем митною вартістю
було відмовлено, то у відповідності до
статті 264 МК України прийнято
відповідно картку відмови з підстав
неподання декларантом документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у статті 53 МК України,
та відсутності усіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості.

Декларанту надано можливість
підтвердити заявлену митну вартість чи
її відкоригувати шляхом надання
додаткових документів. Надання
неналежних документів не може
вважатися виконанням вимог митниці
щодо підтвердження митної вартості.
Позивач у повному обсязі додаткових
документів не надав та не обґрунтував
неможливості їх надання.

З наведених підстав вважає оскаржувані
картку відмови та рішення про
коригування митної вартості такими, що
відповідають нормам чинного
законодавства, а тому в задоволенні
позову просив відмовити.

У судовому засіданні представник
позивача адміністративний позов
підтримує з підстав, викладених у
позовній заяві.

У судовому засіданні представник
відповідача позов не визнає з підстав,
викладених у письмовому запереченні
проти нього, в задоволенні позову
просить відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково з таких мотивів
та підстав.

Судом встановлено, що 23 квітня 2014 року
на підставі контракту від 26 березня 2014
року №26032014/5, укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та компанією
Berry Plastics GmbH (Німеччина), та за інвойсом
від 17 квітня 2014 року № 113588 позивач ввіз
на територію України товар - пакувальну
плівку ПВХ вартістю 17816,52 євро (а.с.6-12).

Представником позивача для митного
оформлення подано митну декларацію (МД)
№ 205070000/2014/012669 в електронній формі. В
графах 12, 45 МД декларантом вказано
митну вартість товару за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, - 290886,84
грн. або 18666,52 євро, розраховану з
урахуванням вартості товару та
вартості перевезення товару (277640,99 грн.
та 13245,84 грн. відповідно) - а.с.60.

23 квітня 2014 року посадовою особою
митного органу надіслано електронне
повідомлення про необхідність подання
в порядку статті 53 МК України
додаткових документів, що
підтверджують митну вартість товарів,
а саме: відомості про вартість
страхування та навантаження; висновок
про якісні та вартісні характеристики
товару, підготовлений спеціалізованою
експертною організацією; числовий
розрахунок митної вартості товару з
врахуванням відомостей про біржові
котирування та умови поставки товару;
обґрунтування відсотку знижки
(спеціальної ціни на вантаж) - а.с.61.

24 квітня 2014 року Ягодинською митницею
було відмовлено у митному оформлені
товару та видано картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення №
№205070000/2014/00052 (а.с.38-40) у зв'язку з
невідповідністю заповнення граф 12, 45 МД
вимогам статті 53 МК України, рішення
про коригування митної вартості
товарів від 24 квітня 2014 року
№205000004/2014/000041/2. Запропоновано привести
рівень митної вартості товару в графах
12, 45 МД у відповідність до вказаного
рішення про коригування митної
вартості товарів. У рішенні зазначено,
що митна вартість товарів не може бути
визнана у зв'язку з тим, що документи,
які подані для підтвердження митної
вартості, не містять усіх даних,
необхідних для визначення митної
вартості за методом обраним
декларантом, а саме - не подані
документи для підтвердження митної
вартості відповідно до статей 53 та 54 МК
України (а.с.36-37).

Згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 24 квітня
2014 року №205000004/2014/000041/2 Ягодинською
митницею було скориговано митну
вартість партії імпортованого товару з
18666,52 євро на 19850,59 євро, тобто, вартість
за одиницю визначено 2,1942 євро проти 2,0633
євро, визначеного декларантом. При
цьому у рішенні про коригування митної
вартості вказано, що митним органом
проведено процедури консультації з
декларантом та досягнуто згоди щодо
неможливості застосування наступних
методів визначення митної вартості, а
саме методу 2а (стаття 59 МК України) та
методу 2б (стаття 60 МК України) з причин
відсутності у митного органу та
декларанта інформації про ідентичні та
подібні (аналогічні) товари, методу 2в
(стаття 62 МК України) та методу 2г
(стаття 63 МК України) з причини
відсутності вартісної основи для
розрахунку митної вартості в митного
органу та декларанта. Таким чином,
митну вартість визначено за шостим
(резервним) методом (стаття 64 МК
України) на підставі цінової
інформації МД від 17 лютого 2014 року
№205070000/2014/004079, наявної в митного органу
(а.с.37).

Виходячи із загальних завдань
адміністративного судочинства - захист
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб
у сфері публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, при наданні правової оцінки
рішенню Ягодинської митниці про
коригування митної вартості товарів
від 24 квітня 2014 року № 205000004/2014/000041/2 і
картки відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення від
24 квітня 2014 року № 205070000/2014/00052, судом
дії та рішення відповідача
перевірялись на відповідність вимогам
частини третьої статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), зокрема, чи вчинені
(прийняті) вони на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 49 МК України
митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою та другою
статті 51 МК України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Як передбачено статтею 57 МК України,
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами: 1) основний - за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції); 2) другорядні: а) за ціною
договору щодо ідентичних товарів; б) за
ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів; в) на основі
віднімання вартості; г) на основі
додавання вартості (обчислена
вартість); ґ) резервний. Основним
методом визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 52 МК України також визначено,
що заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та цією главою. У випадках,
визначених цим Кодексом, для заявлення
митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Судом встановлено, що декларуючи митну
вартість товару згідно із МД від
205070000/2014/012669 за основним (першим)
методом - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються,
встановленим статтею 57 МК України,
позивач керувався контрактом від 26
березня 2014 року №26032014/5 та інвойсом від
17 квітня 2014 року № 113588.

Відповідно до частини першої, другої
статті 53 МК України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Для митного контролю і митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, позивачем було надано
наступні документи: МД від 23 квітня 2014
року 205070000/2014/012669 (а.с.56); декларацію
митної вартості (а.с.58-60); контракт від 26
березня 2014 року №26032014/5 (а.с.6-9),
специфікацію №1 до контракту (а.с.21-22),
інвойс від 17 квітня 2014 року № 113588
(а.с.10-12); прайс-лист виробника від 01
квітня 2014 року (а.с.19), калькуляцію від 01
квітня 2014 року (а.с.20), пакувальний лист
серії L 287344 від 15 квітня 2014 року (а.с.16),
рахунок-фактуру на перевезення товару
від 23 квітня 2014 року № FV000090 (а.с.13),
разовий договір на здійснення
перевезення від 15 квітня 2014 року № 1743
(а.с.14-15), технічні характеристики
плівки (а.с.30-35). Також з картки відмови
вбачається, що надавалися міжнародна
автомобільна накладна (CMR) від 17 квітня
2014 року, інформація про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
та фітосанітарного контролю від 17
квітня 2014 року, біржові котирування від
28 березня 2014 року, лист про знижку від 17
квітня 2014 року, сертифікат
відповідності від 07 листопада 2013 року,
копію декларації країни відправлення
MRN14DE58E5 від 17 квітня 2014 року
(а.с.38-39).

Судом встановлено, що на час митного
оформлення товару рахунки не були
оплачені, відтак, фізично платіжні
документи у декларанта були відсутні.
Проте, всі наявні у декларанта
документи, надання яких є обов'язковим
згідно з частиною другою статті 53 МК
України надані для митного оформлення.
Більше того, були надані також і
додаткові документи, зміст яких
визначено частиною третьою статті 53 МК
України, які подаються для усунення
сумнівів, розбіжностей щодо митної
вартості товару.

В свою чергу, відповідно до частини
другої статті 58 МК України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Частина друга статті 52 МК України
імперативно зобов'язує декларанта або
уповноважену ним особу, які заявляють
митну вартість товару, подавати органу
доходів і зборів достовірні відомості
про визначення митної вартості, які
повинні базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з приписами статті 54 МК України
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
органом доходів і зборів під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.
Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу. Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599, зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 18 червня 2012 року за №
984/21296, визначено: "Запис щодо рішення,
яке прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Кодексу, посадова особа митного органу
у графі "Для відміток митного органу"
ДМВ на паперовому носії робить запис
про необхідність подання документів
для підтвердження митної вартості
товарів із складенням переліку таких
документів, зазначає час, дату і
прізвище, ставить свій підпис та
проставляє відбиток особистої
номерної печатки. При електронному
декларуванні посадова особа за
допомогою автоматизованої системи
митного оформлення створює та надсилає
декларанту або уповноваженій ним особі
засвідчене електронним цифровим
підписом електронне повідомлення про
необхідність подання документів
відповідно до частин третьої та/або
четвертої статті 53 Кодексу для
підтвердження митної вартості товарів
із складанням їх переліку".

Як вбачається з електронного
повідомлення від 23 квітня 2014 року,
інспектором вказано на необхідність
подання відповідно до статті 53 МК
України додаткових документів для
підтвердження заявленої митної
вартості (а.с.61).

Відповідно до частини третьої статті 53
МК України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Отже, орган доходів і зборів наділений
повноваженнями в порядку здійснення
перевірки митної вартості, заявленої
декларантом, пред'являти йому вимогу
щодо надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості
виключно з підстав наявності у поданих
декларантом документах розбіжностей,
ознак підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п'ятою статті 58
МК України, ціна, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, - це
загальна сума всіх платежів, які були
здійснені або повинні бути здійснені
покупцем оцінюваних товарів продавцю
або на користь продавця через третіх
осіб та/або на пов'язаних із продавцем
осіб для виконання зобов'язань
продавця.

Частиною десятою статті 58 МК України
визначено витрати, які додаються до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за оцінювані товари
(складові митної вартості), якщо вони не
включалися до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті: серед
цього переліку - витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження
та обробку оцінюваних товарів,
пов'язані з їх транспортуванням до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України;
витрати на страхування цих товарів та
ін.

Як вбачається з ДМВ від 23 квітня 2014 року
(а.с.58-60), в розрахунку митної вартості
товару витрати на транспортування
товару (до пункту пропуску
"Краківець-Корчова", Україна) у сумі
13245,8441 грн., що еквівалентно 850 євро,
декларант включив і ці витрати брали
участь при розрахунку митної вартості,
водночас витрати на страхування,
навантаження (розвантаження) товару
відсутні. В специфікації № 1 до
контракту від 26 березня 2014 року № 26032014/5
зазначено, що вартість пакування,
навантаження, маркування, вартість
піддонів, експортної та пакувальної
тари включено до ціни товару (а.с.22).

Відсутність таких витрат як складових
митної вартості може вказувати на
наявність сумніву митного органу в
правильному визначенні митної
вартості декларантом, достовірності
поданих документів. Однак, у такому
разі митний орган відповідно до
частини третьої статті 53 МК України мав
би зобов'язувати декларанта надати
додаткові документи на підтвердження
саме таких відсутніх показників.
Вимога Ягодинської митниці про надання
додаткових документів - відомостей про
вартість страхування та навантаження;
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією; числовий розрахунок
митної вартості товару з врахуванням
відомостей про біржові котирування та
умови поставки товару; обґрунтування
відсотку знижки (спеціальної ціни на
вантаж) - має відповідати такій меті,
якщо такі документи дають можливість
перевірити числові показники, на
підставі яких розрахована митна
вартість за основним методом. В іншому
випадку вимога надати такі документи,
які перераховані в частині третій
статті 53 МК України, є формальною і
спрямована на заздалегідь
передбачуване прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів за
другорядним методом.

На думку суду, у даному випадку така
вимога є надуманою та безпідставною. Як
уже зазначалося, пояснення щодо
вартості навантаження міститься в
специфікації № 1 до контракту від 26
березня 2014 року № 26032014/5 (а.с.61); в
договорі на перевезення вантажу від 15
квітня 2014 року №1743 вказано, що товар не
страхується (а.с.14, пункт 16),
обґрунтування відсотку знижки
(спеціальної ціни на вантаж)
обумовлюється листом виробника від 17
квітня 2014 року (а.с.18). В свою чергу, що
передбачає числовий розрахунок митної
вартості товару з врахуванням
відомостей про біржові котирування та
умови поставки товару ні відповідач, ні
його представник не змогли надати
пояснення.

При цьому, як пояснив представник
позмивача, з аналізу калькуляції від 01
квітня 2014 року, наданої безпосередньо
виробником (а.с.20), та інформації про
біржові котирування від 28 березня 2014
року (а.с.28-29) слідує, що ціновий
діапазон тонни полівініл хлориду -
основного компоненту (сировини) для
виготовлення плівки - становить 820-840
євро; чотири тижні потому - 840-855 євро за
тонну. У ціну готової продукції
закладено середню вартість сировини -
850 євро за тонну. Така інформація була
наявна у відповідача та її вивчення
дозволяло зробити висновки щодо
розрахунку ціни товару відповідно до
специфікації №1 до договору від 26
березня 2014 року № 26032014/5 та інвойсу від
17 квітня 2014 року №113588. Тому її
витребування додатково не відповідає
нормам статті 53, 54 МК України.

Чим зумовлена необхідність надати
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовленого
спеціалізованою експертною
організацією, за наявності сертифікату
відповідності від 07 листопада 2013 року
(а.с.23-26), інформації про
санітарно-епідеміологічний та
фітосанітарний контролі від 17 квітня
2014 року відповідач також не
обґрунтував та не пояснив.

Як вбачається з пунктів 1, 2 контракту
від 26 березня 2014 року №26032014/5 на
поставку товару умови поставки сторони
погоджують у кожній специфікації; ціна
указується за одиницю товару на умовах
FCA, Waghausel (Німеччина). З фактури на
транспортні послуги вбачається, що
товар передається перевізнику у
вказаному пункті (а.с.13). Такі умови
поставки також відображені в інвойсі
від 17 квітня 2014 року № 113588 (а.с.10-12).
Тобто, розбіжності у документах щодо
ціни товару та умов поставки відсутні.

У відповідності до Правил
"Інкотермс-2010" термін FCA (Free Carrier)
означає, що продавець вважається тим,
хто виконав своє зобов'язання по
поставці товару, який пройшов митне
очищення для ввезення, з моменту
передачі його в розпорядження
перевізника в обумовленому пункті.
Вибір пункту поставки впливає на
зобов'язання
навантаження/розвантаження товару в
даному місці. Якщо поставка
здійснюється в приміщенні продавця, то
продавець несе відповідальність за
відвантаження товару. Якщо поставка
здійснюється в іншому місці, то
продавець за відвантаження товару
відповідальності не несе.

Пункт 2 частини шостої статті 54 МК
України передбачено, що орган доходів і
зборів може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно за
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі, зокрема, неподання декларантом
або уповноваженою ним особою
документів згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари.

Як передбачено частиною сьомою статті
54 МК України у разі якщо під час
проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до частини третьої
зазначеної статті за результатами
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
орган доходів і зборів визнає заявлену
декларантом або уповноваженою ним
особою митну вартість чи приймає
письмове рішення про її коригування
відповідно до положень статті 55 цього
Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 55 МК
України рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів, які
ввозяться на митну територію України з
поміщенням у митний режим імпорту,
приймається органом доходів і зборів у
письмовій формі під час здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості цих товарів як до, так і
після їх випуску, якщо органом доходів
і зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; наявну в
митного органу інформацію (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною третьою статті 53 цього
Кодексу, за умови надання яких митна
вартість може бути визнана органом
доходів і зборів; обґрунтування
числового значення митної вартості
товарів, скоригованої органом доходів
і зборів, та фактів, які вплинули на
таке коригування (частина друга
вказаної статті).

Частина друга статті 64 МК України
встановлює, що митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті (при застосуванні резервного
методу), повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) органами доходів
і зборів митних вартостях. Відповідно
до частини першої статті 33 МК України
інформаційні ресурси органів доходів і
зборів складаються із відомостей, що
містяться у документах, які надаються
під час проведення митного контролю та
митного оформлення товарів,
транспортних засобів, та інших
документах.

В обґрунтування рішення про
коригування митної вартості
Ягодинською митницею вказано, що митна
вартість товарів не може бути визнана у
зв'язку з тим, що документи, які подані
для підтвердження митної вартості, не
містять усіх даних, необхідних для
визначення митної вартості за методом,
обраним декларантом (а.с.37). Проте, які
конкретно дані є непідтвердженими,
відповідач не вказав. Як вбачається із
зазначеного рішення, митну вартість
визначено за резервним методом згідно
зі статтею 64 МК України на підставі
цінової інформації МД від 17 лютого 2014
року №205070000/2014/004079.

Судом не приймається до уваги
посилання представника відповідача на
те, що згідно із МД від 17 лютого 2014 року
№205070000/2014/004079 вартість ідентичного
товару є вищою, ніж та, що заявлена
декларантом, оскільки із цієї
декларації та ДМВ слідує, що митна
вартість визначалася за резервним
методом та на підставі цінової
інформації, визначеної у МД від 24
грудня 2013 року № 101060000/2013/021795, у зв'язку
із відсутністю в декларанта
додаткових документів для
підтвердження митної вартості. При
цьому ціна товару, вказана декларантом
становить 2,0051 євро/кг (у позивача - 2,06
євро/кг при наявності спеціальної
цінової знижки 1% на окремі види плівки).

Слід також зазначити, що за загальним
правилом формально інший рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, сам по собі
не є перешкодою для застосування
першого методу визначення митної
вартості товару і не може бути
достатньою підставою для відмови у
здійсненні митного оформлення товару
за першим методом визначення його
митної вартості.

Як передбачено частиною сьомою статті
55 МК України у випадку незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів орган доходів і зборів за
зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Відповідно до частини восьмої статті 55
МК України протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Позивач скористався таким правом та 26
червня 2014 року направив Ягодинській
митниці заяву з додатковими
документами щодо задекларованого
товару, які вказані в електронному
повідомленні митниці від 23 квітня 2014
року, а саме: експертний висновок від 18
червня 2014 року, лист компанії -
постачальника продукції від 17 квітня
2014 року, копію договору офіційного
дистриб'ютора продукції компанії
(а.с.67).

У разі надання декларантом або
уповноваженою ним особою додаткових
документів орган доходів і зборів
розглядає подані додаткові документи і
протягом 5 робочих днів з дати їх
подання виносить письмове рішення щодо
визнання заявленої митної вартості та
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості або надає
обґрунтовану відмову у визнанні
заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів. У
такому випадку надана фінансова
гарантія відповідно повертається
(вивільняється) або реалізується в
порядку та у строки, визначені цим
Кодексом (частина дев'ята статті 55 МК
України).

09 липня 2014 року Ягодинська митниця,
розглянувши заяву ОСОБА_3 з додатково
поданими документами, листом № 03-70-52/2952
(а.с.41) повідомила про неможливість
застосування митної вартості,
заявленої декларантом. Мотивами такої
відмови було те, що в наданому
позивачем експертному висновку
Житомирської торгово-промислової
палати від 18 червня 2014 року №В-1759 не
міститься конкретної інформації щодо
формування ціни товару. Вказано
інтернет-сайти, інформація на яких не
відповідає оформленому товару,
оскільки країною походження товару на
даних сайтах є Китай, В'єтнам, Польща.
Рішення винесено на товар з
походженням з Німеччини, тому даний
висновок не може бути врахований. Крім
цього, опрацьовано всі документи, та
встановлено, що в
зовнішньоекономічному договорі від 26
березня 2014 року № 26032014/5 вказано, що
оплата товару проводиться у формі
попередньої оплати або у формі оплати
після відвантаження товару
постачальником. У специфікації № 1 до
контракту від 17 квітня 2014 року вказано,
що оплата за товар проводиться з
відтермінуванням на 10 днів від дати
інвойсу. У договорі на перевезення від
15 квітня 2014 року № 1743 відсутня
інформація щодо строків оплати за
надані послуги, проте вказано, що
умовою оплати є безготівковий рахунок.
У фактурі на перевезення від 23 квітня
2014 року № FV000090 вказано, що терміном
оплати є 30 квітня 2014 року.
Підтвердження здійснення даних
платежів декларант не надав.

Такі доводи відповідача стосовно
розбіжностей щодо форми та строків
оплати за товар та послуг за
перевезення вантажу в контракті,
специфікації до контракту, фактурі на
перевезення вантажу судом до уваги не
беруться, оскільки фактичний день
оплати не впливає на митну вартість.
Такий вплив має не строк оплати, а сума
оплати. Тим більше, що документів для
підтвердження розрахунків з
постачальником та перевізником
відповідач в електронному
повідомленні від 23 квітня 2014 року не
вимагав. Як вбачається з платіжного
документа від 06 травня 2014 року (а.с.81) за
товар постачальнику позивач сплатив
17816,52 євро, що відповідає інвойсу від 17
квітня 2014 року № 113588, який був взятий
для розрахунку митної вартості товару
в ДМВ від 23 квітня 2014 року.

Рішення про коригування митної
вартості та картка відмови
обґрунтовані не наявністю
розбіжностей у документах, а
відсутністю числових даних щодо усіх
складових митної вартості за обраним
декларантом методом.

Суд також не погоджується з
твердженнями відповідача про
неприйнятність експертного висновку
Житомирської торгово-промислової
палати від 18 червня 2014 року №В-1759,
оскільки експертом встановлено, що
ринкова вартість плівки ПВХ становить
від 1,33 до 2,07 євро за 1 кг ваги (вартість
імпортованого позивачем товару - 2,0633
євро за 1 кг). Відтак, при загальній сумі
контракту від 26 березня 2014 року № 26032014/5
500 тис. євро оптові знижки на партії
товару будуть дуже значні (фактична
ціна продажу може бути меншою на 5-20%).
Вартість оцінюваної плівки за
документами становить 1,97 євро (без
урахування транспортних витрат). Тобто,
вартість плівки відповідає середньо
ринковим цінам на аналогічну
продукцію.

Зазначений висновок на час ввезення
товару 23 квітня 2014 року на митну
територію України був відсутній у
позивача, оскільки такий висновок
подається відповідно до частини
третьої статті 53 МК України лише за їх
наявності на письмову вимогу органу
доходів і зборів у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Цілком зрозуміло,
що висновок підготовлений з
використанням інформації джерел
інтернет-ресурсів не на час митного
оформлення товару, оскільки інформація
є динамічною та на цю дату не
зафіксована. В свою чергу, такий
висновок ніяким чином і не підтверджує
доводи відповідача про іншу ціну, вищу
за ту, що визначив декларант, чи хоча б
наближену до тієї, на яку відповідач
вказує у рішенні про коригування
митної вартості від 24 квітня 2014 року №
205000004/2014/000041/2. Будь-яких доказів про
наявність на ринку іншої ціни щодо
товару - плівки ПВХ (Німеччина) станом
на 23 квітня 2014 року, з урахуванням умов
поставки FCA, Waghausel, партії поставки
відповідач не надав.

На думку суду, такий експертний
висновок Житомирської
торгово-промислової палати від 18
червня 2014 року №В-1759 у сукупності з
іншими наданими позивачем документами
для підтвердження заявленої митної
вартості товару, підтверджують таку
вартість.

Крім того, відповідач не взяв до уваги,
що відповідно до договору від 03 січня
2014 року фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 до 31 грудня 2016 року є офіційним
дистриб'ютором продукції компанії Berry
Plastics GmbH на території України з
мінімальним обсягом замовлення з 03
січня 2014 року по 03 січня 2015 року 50000
євро. Листом від 17 квітня 2014 року
компанія-виробник надано спеціальну
знижку в розмірі 1% на окремі види
плівки ПВХ за інфойсов від 17 квітня 2014
року № 113588 (а.с.17-18, 43-45).

З урахуванням зазначених обставин
відсутні підстави для висновку, що
декларантом було заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів, невірно
визначено митну вартість товарів, не
подано документи згідно з переліком та
відповідно до умов, зазначених у
частинах другій - четвертій статті 53 МК
України, або у цих документах відсутні
всі відомості, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомості щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари.

Наведене вказує на те, що рішення
Ягодинської митниці про коригування
митної вартості товарів та картка
відмови в прийнятті митної декларації
є необґрунтованими, а отже -
протиправними та підлягають
скасуванню.

За наведених підстав суд вважає, що
відповідач аргументовано не довів, що
декларантом заявлено неповні та/або
недостовірні дані про митну вартість
товарів, чи декларантом неправильно
визначено митну вартість товарів, та що
відсутність у поданих для митного
оформлення чи додатково поданих
документах є відомості, що не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомості щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, є іншими. Позивач застосував
перший метод визначення митної
вартості за відсутності встановлених
обмежень та надав митному органу всі
документи, надання яких визначено
законом, на підтвердження ціни
імпортованого товару. Крім того, при
визначені митної вартості за шостим
методом Ягодинська митниця не
обґрунтувала із посиланням на подані
декларантом документи неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості, заявленої
декларантом.

Таким чином, жодний із доказів,
досліджених судом, не вказує на
підтвердження позиції Ягодинської
митниці щодо застосування резервного
методу визначення вартості товарів та
спростування можливості застосування
основного методу. Інших обставин, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, та інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару,
судом не встановлено.

Згідно з частиною другою статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Ягодинською митницею не доведено, що в
порушення частини другої статті 58 МК
України використані декларантом
відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні або що декларант не
дотримався обов'язку, встановленого
частиною другою статті 52 МК України
стосовно надання достовірних
відомостей про визначення митної
вартості на об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню шляхом визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 24 квітня 2014 року №
205000004/2014/000041/2 та картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 24 квітня
2014 року №205070000/2014/00052.

Разом з тим, суд вважає, що не підлягає
задоволенню вимога позивача про
зобов'язання визначити митну вартість
товару за ціною договору (контракту)
товарів, які імпортуються (вартість
операції) щодо товарів відповідно до
ДМВ від 23 квітня 2014 року №205070000/2014/012669,
оскільки скасування рішень митного
органу про коригування митної вартості
товарів та картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення передбачають здійснення
митного контролю за поданими 23 квітня
2014 року МД та ДМВ з урахуванням також і
додатково поданих документів. При
цьому суд не може втручатися в
дискреційні повноваження відповідача
та вказувати, які дії йому вчиняти та
яке кінцеве рішення він повинен
прийняти, бо у такому випадку перебере
на себе не властиві суду функції з
митного контролю.

З урахуванням наведеного, позов слід
задовольнити частково.

Керуючись статтями 2, 71, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Ягодинської митниці
Міндоходів від 24 квітня 2014 року №
205000004/2014/000041/2 про коригування митної
вартості товарів та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 24 квітня
2014 року №
205070000/2014/00052.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 03 вересня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк