Справа № 591/3784/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.Справа № 591/3784/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в м.Суми на постанову Зарічного
районного суду м. Суми від 10.06.2014р. по
справі № 591/3784/14-а

за позовом ОСОБА_2

до Управління Пенсійного фонду
України в м.Суми

про визнання дій неправомірними,
зобов`язання здійснити перерахунок
пенсії та провести відповідні виплати,

ВСТАНОВИЛА:

29.05.2014 року позивач ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах
(далі по тексту - УПФУ в м. Сумах,
відповідач), в якому просив суд визнати
дії УПФУ в м. Сумах щодо перерахування
позивачеві пенсії у розмірі 80 % від суми
місячного чинного заробітку
незаконними, зобов'язати УПФУ в м. Сумах
перерахувати, починаючи з 01.07.2012 року
призначену позивачеві пенсію у зв'язку
з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» у розмірі 90 відсотків
місячного заробітку та виплатити
різницю між фактичною отриманою та
належною до сплати суму пенсії за
період з 01.07.2012 року до моменту
здійснення перерахунку пенсії.

Постановою Зарічного районного суду м.
Суми від 10.06.2014 року по справі № 591/3784/14-а
позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління
Пенсійного фонду України в м. Суми щодо
перерахування ОСОБА_2 пенсії у розмірі
80% від суми щомісячного заробітку
незаконними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м. Суми здійснити з
01.07.2012 року перерахунок раніше
призначеної пенсії ОСОБА_2 у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» у розмірі 90% місячного
заробітку та виплатити різницю між
фактично отриманою та належною до
сплати суму пенсії за період з 01.07.2012
року до моменту здійснення перерахунку
пенсії.

Відповідач, не погодившись із вказаною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції при прийнятті оскаржуваної
постанови норм матеріального та
процесуального права, просить суд
апеляційної інстанції скасувати
постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 10.06.2014 року по справі № 591/3784/14-а
та прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги послався на те, що Законом
України «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи» від 08.07.2011 року № 3668-VІ було
внесено зміни до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру», відповідно до яких
пенсія призначається в розмірі 80% суми
заробітної плати з якої було сплачено
єдиний внесок, а до 01.01.2011 року -
страховий внесок. Під час розгляду
заяви позивача про перерахунок пенсії
управління керувалось ст.50-1 Закону
України «Про прокуратуру» (в редакції
Закону від 08.07.2011 року), яка передбачає,
що перерахунок пенсії потрібно
проводити виходячи з 80% суми заробітної
плати, а не 90 %, як того вимагає позивач.
За таких обставин, вважає, що
відповідач у спірних відносинах при
перерахунку пенсії ОСОБА_2 діяв
правомірно, підстав для задоволення
позову немає. Крім того, вказує на
пропущення позивачем строку звернення
до суду з даним позовом та безпідставне
незастосування судом першої інстанції
до позовної заяви ОСОБА_2 наслідків
пропущення цього строку, передбачених
ст.100 КАС України. Також, стверджує про
порушення судом першої інстанції вимог
процесуального права в частині
неврахування клопотання відповідача
про розгляд справи за участю
представника УПФУ в м. Сумах.

З огляду на приписи ч.8 ст.183-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа підлягає розгляду в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Колегія суддів, вислухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач ОСОБА_2 є пенсіонером органів
прокуратури.

З 05 квітня 2005 року йому призначено
пенсію за вислугу років відповідно до
ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»,
виходячи із максимального розміру 90
відсотків від чинної на той час
заробітної плати па посаді працівника
прокуратури.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 505 від 31 травня 2012 року «Про
впорядкування структури та умов праці
працівників органів прокуратури» було
підвищено заробітну плату працівників
прокуратури, у зв'язку з чим позивач
подав заяву з необхідними документами (
в тому числі довідкою з прокуратури
Сумської області ) до управління
Пенсійного фонду України в м. Суми про
проведення йому перерахунку
призначеної пенсії у розмірі 90%
місячного заробітку.

За заявою позивача Управлінням
Пенсійного фонду України в м. Суми було
проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 з
01 липня 2012 року в розмірі 80 відсотків із
заробітку.

Не погодившись з діями відповідача
щодо перерахунку пенсії у такий спосіб,
ОСОБА_2 звернувся до суду з даним
позовом про їх оскарження та
зобов'язання відповідача провести
перерахунок пенсії в розмірі 90% від
заробітку та здійснити відповідні
виплати.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
УПФУ в м. Сумах повинно було провести
перерахунок пенсії ОСОБА_2 у
відповідності до вимог ч.17 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26
листопада 1993 року в редакції Закону №
2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, тобто за тією
нормою, яка діяла до прийняття Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи», у
розмірі 90% від заробітку, а здійснення
перерахунку пенсії у розмірі 80% від
заробітку є протиправним та звужує
обсяг закріплених законом прав та
інтересів позивача.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції, з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» (в редакції, чинній
на час призначення позивачеві пенсії)
прокурори і слідчі зі стажем роботи не
менше 20 років, у тому числі зі стажем
роботи на посадах прокурорів і слідчих
прокуратури не менше 10 років, мають
право на пенсійне забезпечення за
вислугу років незалежно від віку.
Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержувані перед місяцем звернення за
призначенням пенсії. За кожен повний
рік роботи понад 10 років на цих посадах
пенсія збільшується на 2 відсотки, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Частиною 17 статті 50-1 Закону України
«Про прокуратуру» (в редакції, чинній
на час призначення позивачеві пенсії)
було передбачено право на перерахунок
призначеної пенсії прокурорів і
слідчих у зв'язку з підвищенням
заробітної плати відповідних
категорій прокурорсько-слідчих
працівників.

08.07.2011 року було прийнято Закон України
"Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи" від 08.07.2011 року № 3668-VІ (далі -
Закон № 3668-VІ), яким внесено зміни до
ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру»,
яким встановлено, що при виході на
пенсію працівникам прокуратури пенсія
призначається у розмірі 80 відсотків
від суми місячної заробітної плати.

Згідно із ч.18 ст.50-1 Закону України «Про
прокуратуру» (в редакції зі змінами,
внесених Законом № 3668-VІ) призначені
працівникам прокуратури пенсії
перераховуються у зв'язку з
підвищенням заробітної плати
відповідних категорій
прокурорсько-слідчих працівників.
Перерахунок призначених пенсій
провадиться з першого числа місяця, що
слідує за місяцем, в якому настали
обставини, що тягнуть за собою зміну
розміру пенсії. Якщо при цьому
пенсіонер набув права на підвищення
пенсії, різницю за минулий час може
бути виплачено йому за не більш як за 12
місяців. Перерахунок пенсій
провадиться з урахуванням фактично
отриманих працівником виплат і умов
оплати праці , що існували на день його
звільнення з роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України
України № 505 від 31 травня 2012 року «Про
впорядкування структури та умов праці
працівників органів прокуратури»
підвищена заробітні плата працівників
прокуратури, що у розумінні ч.8 ст.50-1
Закону України «Про прокуратуру» є
підставою для перерахунку пенсії
позивачеві.

Матеріалами справи підтверджено, що
відповідачем за заявою ОСОБА_2, поданою
25.07.2012 року, було проведено перерахунок
пенсії позивача з 01.07.2012 року, виходячи
з 80% нового розміру заробітної плати.
При цьому, відповідач, з посиланням на
те, що із заявою про перерахунок пенсії
позивач звернувся вже після введення і
дію норм Закону № 3668-VІ, підстави для
проведення перерахунку пенсії у
розмірі 90% від сумі місячного заробітку
відсутні.

Однак, як встановлено судом першої
інстанції та не заперечується
відповідачем по справі, пенсія
позивачеві була призначена у розмірі 90%
від заробітку.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі
ст.22 Конституції України конституційні
права і свободи гарантуються і не
можуть бути скасовані.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи
(ст.58 Конституції України).

У правовій позиції, висловленій у
Рішенні у справі про гарантії
незалежності суддів від 18 червня 2007
року №4-рп/2007, а також у низці
попередніх рішень, зокрема, від 24
червня 1999 року №6-рп/99 (справа про
фінансування суддів), від 20 березня 2002
року №5-рп/2002 (справа щодо пільг,
компенсацій і гарантій), від 01 грудня 2004
року № 19-рп/2004 (справа про незалежність
суддів як складову їхнього статусу),
від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004 (справа
про зупинення дії або обмеження пільг,
компенсацій і гарантій), від 11 жовтня 2005
року №8-рп/2005 (справа про рівень пенсії
і щомісячного грошового утримання),
Конституційний Суд України
наголошував, що частина 3 статті 22
Конституції України встановила, що при
прийнятії нових законів або внесенні
змін до чинних законів, не допускаєт
ься звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Як зазначалось вище, статтею 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» в редакції,
чинній на час призначення позивачеві
пенсії, було передбачено нарахування
пенсії прокурорів і слідчих в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, на
які нараховуються страхові внески,
одержувані перед місяцем звернення за
призначенням пенсії, зі збільшенням
пенсії на 2 відсотки за кожен повний рік
роботи понад 10 років на цих посадах, але
не більше 90 відсотків від суми
місячного (чинного) заробітку.

Підпунктом 4 пункту 6 Розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи" від
08.07.2011 року № 3668-VІ внесено зміни до
Закону України "Про прокуратуру",
зокрема, частину першу статті 50-1
замінено двома частинами такого
змісту: "Прокурори і слідчі мають право
на пенсійне забезпечення за вислугу
років незалежно від віку за наявності
на день звернення вислуги років не
менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у
тому числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30
вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у
тому числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012
року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30
вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014
року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30
вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016
року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30
вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018
року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30
вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому
числі стажу роботи на посадах
прокурорів і слідчих прокуратури не
менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020
року і пізніше - 25 років, у тому числі
стажу роботи на посадах прокурорів і
слідчих прокуратури не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 80
відсотків від суми їхньої місячної
(чинної) заробітної плати, до якої
включаються всі види оплати праці, з
якої було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, одержуваної перед місяцем
звернення за призначенням пенсії".

Пунктом 1 Розділу ІІ "Прикінцеві та
перехідні положення" Закону № 3668-VІ
встановлено, що цей Закон набирає
чинності з 1 жовтня 2011 року, крім абзацу
одинадцятого підпункту 11 та абзацу сто
тридцять восьмого підпункту 17 пункту 6
розділу II цього Закону, які набирають
чинності з 1 січня 2012 року.

При цьому, приписами п.2 цього Розділу
передбачено, що порядок виплати пенсії
(щомісячного довічного грошового
утримання) працюючим пенсіонерам,
встановлений цим Законом, не
поширюється на пенсіонерів, яким
призначена пенсія (щомісячне довічне
грошове утримання) та які влаштувалися
на роботу до набрання чинності цим
Законом.

Якщо внаслідок прийняття цього Закону
розмір пенсії зменшується, пенсія
виплачується в раніше встановленому
розмірі.

Враховуючи вищенаведене, беручи до
уваги дату призначення позивачеві
пенсії - 05.04.2005 року, колегія суддів
приходить до висновку, що відповідач
при проведенні перерахунку пенсії
позивача не мав права обчислювати
щомісячне довічне грошове утримання
позивача у розмірі меншому, ніж 90%
заробітку.

Як вірно зазначено судом першої
інстанції, позивач ставив питання не
про призначення йому пенсії, а про
проведення її перерахунку, а тому
управління Пенсійного фонду України в
м. Суми повинно було провести
перерахунок, керуючись ч.17 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26
листопада 1993 року в редакції Закону №
2663-ІІІ від 12 липня 2001 року, тобто тією
нормою, яка діяла до прийняття Закону
України «Про заходи щодо законодавчого
реформування пенсійної системи».

Виходячи зі змісту ч. 17 ст. 50-1 Закону
України «Про прокуратуру» № 3662-12 від 26
листопада 1993 року в редакції Закону №
2663-ІІІ від 12 липня 2001 року перерахунок
має бути проведено вже з розміру раніше
призначеної позивачу пенсії, тобто 90
відсотків від суми місячного чинного
заробітку і при перерахунку мають бути
взяті до уваги збільшені показники
підвищення заробітної плати, які
надані позивачем та підтверджені
відповідною довідкою (а.с.19).

Крім того, застосування ч.17 ст.50-1 (із
змінами) Закону України "Про
прокуратуру" при перерахунку пенсії є
звуженням наявного у позивача обсягу
прав і свобод та порушенням
конституційного права ОСОБА_2 на
отримання більшого розміру пенсії.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про задоволення позовних
вимог ОСОБА_2 щодо визнання дій
відповідача незаконними та
зобов'язання УПФУ в м. Сумах здійснити з
01.07.2012 року перерахунок раніше
призначеної пенсії позивачеві у
зв'язку з підвищенням заробітної плати
працівникам прокуратури відповідно до
вимог ст. 50-1 Закону України «Про
прокуратуру» у розмірі 90% місячного
заробітку та виплатити різницю між
фактично отриманою та належною до
сплати суму пенсії за період з 01.07.2012
року до моменту здійснення перерахунку
пенсії.

З приводу тверджень відповідача про
пропущення позивачем строку звернення
до суду з даними позовними вимогами та
безпідставне незастосування судом
першої інстанції наслідків пропущення
цього строку, передбачених ст.100 КАС
України, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, про
порушення своїх прав ОСОБА_2 стало
відомо з відповіді управління
Пенсійного фонду України в м. Сумах від
23.05.2014 року № 237/О на його скаргу (а.с.8-9).

Доказів того, що позивач дізнався або
повинен був дізнатися про порушення
своїх прав в частині виплати пенсії у
належному розмірі, раніше, ніж 23.05.2014
року, відповідач до матеріалів справи
не надав.

Натомість, як зазначає позивач та не
спростовується відповідачем по справі,
що після перерахунку позивачеві пенсії
25.07.2012 року, її розмір зріс на 660,95 грн.,
при цьому позивач вважав, що йому
продовжують нараховувати пенсію у
розмірі 90% від суми заробітної плати,
оскільки про те, що насправді пенсія
нараховується у розмірі 80% від суми
заробітної плати, відповідач позивача
не повідомляв.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі про задоволення позовних вимог
щодо визнання дій відповідача
незаконними, зобов'язання здійснити
перерахунок пенсії з розміру 90%
заробітної плати з 01.07.2012 року та
провести відповідні виплати суд
першої інстанції дійшов вичерпних
юридичних висновків щодо встановлення
обставин справи і правильно застосував
до спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів відхиляє доводи
апеляційної скарги про порушення судом
першої інстанції вимог процесуального
права в частині неврахування
клопотання відповідача про розгляд
справи за участю його представника, з
огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи,
позов ОСОБА_2 стосується спору з
приводу нарахування та виплати пенсії.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.183-2 КАС
України в адміністративних справах
щодо оскарження фізичними особами
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень щодо обчислення,
призначення, перерахунку, здійснення,
надання, одержання пенсійних виплат,
соціальних виплат непрацездатним
громадянам, виплат за
загальнообов'язковим державним
соціальним страхуванням, виплат та
пільг дітям війни, інших соціальних
виплат, доплат, соціальних послуг,
допомоги, захисту, пільг
застосовується скорочене провадження.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.183-2 КАС
України про відкриття скороченого
провадження суд виносить ухвалу, копія
якої разом з копією позовної заяви та
доданих до неї документів невідкладно
надсилається рекомендованим листом з
повідомленням про вручення
відповідачу. В ухвалі в обов'язковому
порядку зазначаються строк подання
заперечення проти позову, порядок його
подання, а також наслідки неподання
такого заперечення. Відповідач у
десятиденний строк з дня одержання
такої ухвали та копій документів може
подати заперечення проти позову та
необхідні документи або заяву про
визнання позову. Якщо справа
розглядається судом за
місцезнаходженням відповідача, то
заперечення проти позову чи заява про
визнання позову мають бути подані
безпосередньо до канцелярії суду.

Згідно з ч.4 ст.183-2 КАС України суддя
розглядає справу в порядку скороченого
провадження одноособово, без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі. За результатами розгляду
справи у скороченому провадженні
суддя, оцінивши повідомлені позивачем,
відповідачем обставини, за наявності
достатніх підстав приймає законне
судове рішення. У разі недостатності
повідомлених позивачем обставин або
якщо за результатами розгляду поданого
відповідачем заперечення суд прийде до
висновку про неможливість ухвалення
законного судового рішення без
проведення судового засідання та
виклику осіб, які беруть участь у
справі, суд розглядає справу за
загальними правилами цього Кодексу,
про що постановляє ухвалу, яка не
підлягає оскарженню.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів зазначає, що для розгляд справ
щодо оскарження дій суб'єкта владних
повноважень, в даному випадку органу
Пенсійного фонду, з приводу
нарахування пенсійних виплат,
законодавцем передбачено особливий
порядок судового провадження -
скорочене провадження.

Призначення справи, яка підлягає
розгляду в порядку скороченого
провадження, до розгляду у відкритому
судовому засіданні є правом, а не
обов'язком суду першої інстанції, яке
використовується ним лише у випадку
недостатності повідомлених позивачем
обставин або якщо за результатами
розгляду поданого відповідачем
заперечення суд прийде до висновку про
неможливість ухвалення законного
судового рішення без проведення
судового засідання та виклику осіб, які
беруть участь у справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги
достатність наявних в матеріалах
справи документів для розгляду справи
та прийняття обґрунтованого рішення,
колегія суддів не вбачає підстав у суду
першої інстанції для задоволення
клопотання відповідача про розгляд
справи за участі його представника та
призначення даної справи до розгляду у
судовому засіданні.

При цьому, враховуючи, що відповідачем
було вчасно отримано копію ухвали про
відкриття скороченого провадження,
колегія суддів вважає, що відповідач не
був позбавлений права надати свої
докази та заперечення.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, п.1 ч.1 ст. 198,
ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Суми
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду м.
Суми від 10.06.2014р. по справі № 591/3784/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, є
остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.