Справа № 326/1099/14-а
Суддя: Булашев Р. Л.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/326/36/2014
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014р.

м.Приморськ

Приморський районний суд Запорізької
області в складі:

головуючого судді Булашева Р.Л.,

при секретарі Назарової А.Г.,

за участю позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача Полулях В.Г.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні позовну заяву
ОСОБА_1 до Приморської міської ради
Запорізької області про стягнення
середнього заробітку за час затримки
виконання судового рішення про
поновлення на роботі,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із
зазначеним позовом 04.06.2014р.

В судовому засіданні позов підтримує.

Представник відповідача частково
заперечує тим, що на ці вимоги
розповсюджується строк позовної
давності в 6 місяців, окрім того, суми за
ранг держслужбовця враховано в сумі
середнього заробітку.

Заслухавши думку сторін, та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню частково.

Так, ОСОБА_1, згідно встановлених
обставин за постановою Приморського
райсуду Запорізької області від 25.01.12р.
по справі № 2а-1/12, була звільнена з
Приморської міськради наказом від
28.03.11р. № 31/1 з посади головного
спеціаліста за скороченням штату, мала
14 ранг 7 категорії державного службовця
(а.с. 5). На час її звільнення середній
заробіток її складав 2104,63 грн. Рішенням
суду, стягнуто середній заробіток за
час вимушеного прогулу станом на 24.01.12р.
суму в розмірі - 18731,09 грн., а звільнення
ОСОБА_1 визнано незаконним, та
зобов'язано відповідача поновити її на
посаді ( а.с.7). Ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 01.10.12р.
вказана постанова залишена без змін, то
ж з цієї дати вона набула чинності, та у
відповідності до ст.14 КАС України
підлягала обов'язковому виконанню.

ОСОБА_1 надала суду свій розрахунок
заборгованості у виплаті середнього
заробітку за час вимушеного прогулу - 58
929 грн. 64 коп., тобто починаючи з 25.01.12р.
по 25.05.14р.

Згідно ст.236 КЗпП України у разі
затримки власником або уповноваженим
ним органом виконання рішення органу,
який розглядав трудовий спір про
поновлення на роботі незаконно
звільненого або переведеного на іншу
роботу працівника, цей орган виносить
ухвалу про виплату йому середнього
заробітку або різниці в заробітку за
час затримки.

З цього вбачається, що відповідачем
протягом трьох років не виконується
рішення суду, чим порушуються трудові
права ОСОБА_1

У цей період ОСОБА_1 мала заробіток:
допомога по безробіттю в Приморському
ЦЗН в сумі 2850,86 грн. (а.с. 23), який
враховано в розрахунку Приморської
міськради від 16.07.14р. То ж сума
заборгованості загалом становить
58901,95 грн., а з урахуванням обов'язкових
платежів, ат отриманого прибутку, до
виплати - 44161,71 грн.

Що стосується позиції відповідача,
яким визнано позов тільки в сумі 12768,76
грн., за другим розрахунком Приморської
міськради від 16.07.14р., тобто за 6 місяців
що передують зверненню до суду, то суд
приходить до наступних висновків.
Відповідачем висунуто прохання
застосувати строк позовної давності
визначений в ст. 99 КАС в 6 місяців.
Обґрунтовується тим, що за змістом ст.
233 КЗпП України звернення до суду без
обмеження строком розповсюджується
тільки у разі порушення законодавства
про оплату праці за стягненням
заробітної плати. За правовою природою
стягнення середнього заробітку в разі
непоновлення особи на роботі, на думку
відповідача, не є тотожним поняттям із
заробітною платою.

Суд не визнає таку позицію
відповідача заслуговуючою на увагу,
так як за змістом ст.236 КЗпП визначено
виплату середнього заробітку за весь
час затримки поновлення особи на
посаді. Зміст поняття середнього
заробітку за час вимушеного прогулу
розкрито в ст. 235 КЗпП, де до його
стягнення не застосовуються строки
давності. Оскільки цей закон є
спеціальною нормою права, за ст. 22
Конституції України, нові закони не
можуть звужувати існуючих прав і
свобод громадян, то ж норма ст. 99 КАС,
яка набула чинності після впровадження
ст.ст. 235, 236 КЗпП, не підлягає
застосуванню в цих правовідносинах.
Окрім того, згідно із ст. 94 КЗпП та ст. 1
Закону України «Про оплату праці»
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу. Структуру
заробітної плати визначено ст. 2 цього
Закону: основна заробітна плата,
додаткова заробітна плата, інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати. Детальніше класифікацію
складових заробітної плати наведено в
Інструкції зі статистики заробітної
плати, затвердженій наказом
Держкомстату від 13.01.2004 р. № 5. Оплата за
час вимушеного прогулу згідно з
рішенням суду щодо незаконного
звільнення не міститься в переліку
видів оплати праці, передбаченому
Інструкцією № 5. Проте, з Інструкції
випливає, що оплата працівнику за час
вимушеного прогулу, що нарахована за
рішенням суду в розмірі середнього
заробітку, при його поновленні на
посаді (ст. 235 КЗпП) у формах державних
статистичних спостережень з праці
включається до фонду оплати праці
штатних працівників у частині
додаткової заробітної плати як оплата
за невідпрацьований час (пп. 2.2.12 п. 2.2
розділу другого Інструкції № 5) i
відповідно до пп. 1.6.2 п. 1.6 розділу
першого Інструкції № 5 відображається
у фонді оплати праці того місяця, в
якому було здійснено зазначені
нарахування. Тобто віднесена до
різновиду заробітної платні.

Щодо вимог позивача про нарахування
за ранг держслужбовця, то суд не може
погодитись з цим, так як позивач
фактично не працював на посаді,
відповідна доплата за ранг врахована
при вирахуванні середнього заробітку і
це не оспорено позивачем. Щодо
нарахувань за ранги,, яки б було
присвоєно позивачу в разі її
поновлення на роботі, то це буде
суперечити діючому законодавству,, так
як право на присвоєння наступного
ранга держслужбовця пов'язано з
фактичним стажем держслужбовця,
відповідно до ст.. 26 ЗУ «Про державну
службу».

То ж позов підлягає задоволенню
частково. Сума судового збору підлягає
стягненню з відповідача на користь
держави.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, ст.ст.
235, 236 КЗпП України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково. Стягнути
з Приморської міської ради Запорізької
області на користь ОСОБА_1 середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
25.01.2012р. по 25.05.2014р. в сумі 44 161 грн. 71 коп.
з урахуванням обов'язкових платежів із
загальної суми - 58 929,64 грн., які
підлягають перерахуванню згідно
діючого законодавства про утримання
обов'язкових платежів та податків.

Стягнути Приморської міської ради
запорізької області на користь
держави судових витрат в сумі 589 грн. 29
коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційний адміністративний суд
Дніпропетровської області протягом 10
днів.

Повний текст складено12.09.14р.

Суддя
Р.Л. Булашев

Копія вірна: суддя
Р.Л. Булашев

12.09.2014