Справа № 999/12/2070
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа №2а- 999/12/2070
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Біленського О.О.
при секретарі судового засідання
представника позивача - Ткачук О.Л.,
представника відповідача Харківської
митниці Міндоходів - Шульга В.Т.,
представника відповідача - не прибув,
прокурора Жовтневого району м. Харкова
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Приватного підприємства "СПС" до
Харківської митниці Міндоходів та
Головного управління Державного
казначейства України у Харківській
області, за участю прокурора
Жовтневого району м. Харкова, про
визнання недійсним та скасування
рішення про визначення митної вартості
товарів, визнання недійсним та
скасування картки відмови в прийнятті
декларації митної вартості, стягнення
надмірно сплаченої суми податку на
додану вартість, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство "СПС" (далі - ПП
"СПС") звернулось в суд з позовом до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України у Харківській
області, в якому просило: визнати
недійсним та скасувати рішення
Харківської обласної митниці про
визначення митної вартості товарів
№807070005/2011/300396/1 від 25 липня 2011 року;
визнати протиправною та скасувати
картку відмови Харківської обласної
митниці в прийнятті декларації митної
вартості №807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011
року; стягнути з Державного бюджету
України на користь приватного
підприємства "СПС" надмірно сплачену
суму податку на додану вартість 18333,30
грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.05.2014 року по справі
№К/9991/77268/12 касаційну скаргу "СПС" було
задоволено частково, Постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2012
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 листопада 2012 року у справі
№2а-999/12/2070 скасовано, а справу
направлено на новий судовий розгляд до
суду першої інстанції.

17.06.2014 року в провадження судді
Харківського окружного
адміністративного суду надійшла
вказана адміністративна справа та
18.06.2014 року було прийнято ухвалу
Харківського окружного
адміністративного суду про прийняття
вказаної адміністративної справи до
розгляду.

Протокольною ухвалою Харківського
окружного адміністративного суду від
09.07.2014 року було допущено заміну
відповідача Харківської обласної
митниці на його правонаступника
Харківську митницю Міндоходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що під час оформлення товару
та перебування його під митним
контролем ним наданий пакет
документів, необхідний для визначення
митної вартості товару - "куркума
мелена" вагою 10000 кг за ціною 2,65 доларів
США за 1 кг загальною вартістю 26500,00
доларів США, яка була визначена
позивачем за 1-м методом оцінки - за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).
Харківською обласною митницею було
відмовлено у прийнятті митної
декларації №807070005.2011.330463.001 від 25 липня
2011 року, видано картку відмови та
прийнято Рішення про визначення митної
вартості товарів № 807070005/2011/300396/1 від
25.07.2011 року, відповідно до якого митна
вартість товару - "куркума мелена" вагою
10000 кг за ціною 2,65 доларів США за 1 кг
загальною вартістю 26500,00 доларів США, -
становить 38000,00 доларів США із
розрахунку 3,8 долара США за 1 кг, що на 1,15
долара США більше, ніж заявлена
позивачем митна вартість за 1 кг товару.
Позивач не погодився з митною вартістю
товару, визначеною Харківською
обласною митницею, і в порядку,
визначеному ч. 3 ст. 264 Митного кодексу
України та п.2 Порядку випуску товарів у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
Наказом Державної митної служби
України №230 від 17.03.2008 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.03.2008 року за №259/14950,
звернувся до Харківської обласної
митниці з проханням випустити товар у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання про сплату до Державного
бюджету України податків і зборів
(обов'язкових платежів), згідно з митною
вартістю товару, визначеною Митним
органом. Позивач сплатив нараховані
податки та отримав відповідний дозвіл.
Позивач вважає, що Харківською
обласною митницею визначення митної
вартості товару, отриманого позивачем
на підставі Контракту №07/sales/11-12 від
11.05.2011 року зі Специфікацією №1 від
11.05.2011 року було неправомірним, з
порушенням вимог Митного кодексу
України, використано другий метод
оцінки митної вартості товарів. Окрім
цього позивач пояснив, що вимога про
надання експертного висновку та
послідуюча відмова митного органу у
визначенні митної вартості за ціною
контракту (1 метод) за підставою -
неподання експертного висновку - не
ґрунтується на вимогах діючого
законодавства України, що
підтверджується внутрішніми наказами
ДМСУ.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити їх у повному
обсязі.

Представник відповідача - Харківської
митниці Міндоходів, у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, з огляду на те, що при
здійсненні порівняння заявленого
рівня митної вартості товарів з рівнем
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
вже здійснено, згідно підпункту 2
пункту 2 Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 09 квітня 2008 року, у митниці
виникли сумніви правильності
заявленої декларантом митної вартості
товару. Зазначений факт став причиною
проведення процедури консультації з
декларантом та витребування
додаткових документів відповідно до
пункту 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року, про що свідчить запис на
зворотній стороні ДМВ 807070005.2011.330463.001
від 25 липня 2011 року. Зокрема, декларанту
було запропоновано подати додаткові
документи, а саме висновки про якісні
та вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством для аналізу ринку
оцінюваних товарів в найближчий час у
зв'язку з потребою в уточненні
заявленої декларантом митної вартості
товару. Позивачем не було надано
витребуваних митним органом
документів, у зв'язку з чим у
Харківської обласної митниці були всі
підстави визначити митну вартість
товару за наявними документами та
інформацією. Відповідно до інформації
щодо фактів митного оформлення
ідентичних або подібних товарів, що
містяться в статистичній базі ЄАІС
ДМСУ було прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів за
другим методом №807070005/2011/300396/1 від 25.07.2011
року та відмовлено в оформленні
вантажної митної декларації №
807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011 року, про
що свідчить картка відмови в прийнятті
митної декларації № 07070005/2011/00555 від 25
липня 2011 року. 25 липня 2011 року листом
№25/15 позивач звернувся до Харківської
митниці з проханням про наданням
дозволу на випуск у вільний обіг під
гарантію сплати до Державного бюджету
суми податків і зборів згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом відповідно до рішення про
визначення митної вартості товарів
№807070005/2011/300396/1 від 25 липня 2011 року.
Листом Харківської митниці від 26 липня
2011 року № 04/3102-8804 надано дозвіл на
випуск товарів у вільний обіг під
гарантію. Товар було випущено у вільний
обіг під гарантію за ВМД від 26.07.2011 №
807070005/2011/330585. Всі платежі було сплачено
26.07.2011 року, гарантійний строк
закінчився 23.10.2011 року, при цьому ПП
«СПС» протягом строку дії гарантії до
Харківської обласної митниці із заявою
про коригування рішення про визначення
митної вартості від 25.07.2011 №
807000006/2011/2011/300396/1 не зверталося. З огляду
на викладене представник Харківської
митниці Міндоходів вважає, що дії щодо
прийняття рішення Харківської
обласної митниці про визначення митної
вартості товарів №807070005/2011/300396/1 від 25
липня 2011 року та картки відмови
Харківської обласної митниці в
прийнятті декларації митної вартості
№807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011 року є
правомірними, вчиненими в межах
повноважень, а позовні вимоги є такими,
що не підлягають задоволенню.

Представник другого відповідача -
Головного управління Державного
казначейства України у Харківській
області та прокурор Жовтневого району
м. Харкова, в судове засідання не
прибули, пояснень щодо позову суду не
надали, про час та місце розгляду
справи були повідомлені своєчасно та
належним чином. Суд вважає за можливе
вирішення справи за відсутності
зазначеного відповідача та прокурора
на підставі наявних у ній доказів у
відповідності до положень ст.128 КАС
України.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові докази, долучені
до матеріалів справи, встановив
наступне.

З матеріалів справи судом встановлено,
що 11 травня 2011 року між Компанією "UK Spice
and Ingredients, LTD." (Великобританія)
(продавець) та ПП "СПС" (покупець) було
укладено контракт №07/sales/11-1. Відповідно
до Специфікації №1 від 11.05.2011 року до
Контракту № 07/sales/l 1-12 від 11.05.2011 року,
Компанія зобов'язалась поставити, а ПП
"СПС" зобов'язалось прийняти "червоний
перець гострий порошок (Capsicum)" вагою 5000
кг за ціною 1,56 доларів CILIA за 1 кг
загальною вартістю 7800,00 доларів США,
"червоний перець гострий порошок (Capsicum)
Сорт II" вагою 3000 кг за ціною 1,26 доларів
США за 1 кг загальною вартістю 3780,00
доларів США, "куркума мелена" вагою 10000
кг за ціною 2,65 доларів США за 1 кг
загальною вартістю 26500,00 доларів
США"(надалі - товар).

На виконання Контракту № 07/sales/l 1-12 від
11.05.2011 року зі Специфікацією №1 від
11.05.2011 року ПП "СПС" від Компанії "UK Spice and
Ingredients, LTD." згідно комерційного інвойсу
№ WTC/C-08/MIX/2011-2012 від 18.06.2011 року надійшов
товар - "червоний перець гострий
порошок (Capsicum)", вагою 5000 кг, "червоний
перець гострий порошок (Capsicum) Сорт II",
вагою 3000 кг, "куркума мелена", вагою 10000
кг. Відповідно до п. 4.1 Контракту ціна на
товар встановлюється в американських
доларах і зафіксована у Специфікаціях
до Контракту. Зазначена у Специфікації
№ 1 від 11.05.2011 року до Контракту № 07/sales/l
1-12 від 11.05.2011 року ціна товару становить
- "червоний перець гострий порошок
(Capsicum)" - 7800,00 доларів США за 5000 кг (із
розрахунку: 1,56 доларів США за 1 кг),
"червоний перець гострий порошок (Capsicum)
Сорт II" - 3780,00 доларів США за 3000 кг (із
розрахунку: 1,26 доларів США за 1 кг),
"куркума мелена" - 26500,00 доларів США за
10000 кг (із розрахунку: 2,65 доларів США за 1
кг). Згідно п. 7 Контракту оплата товару
здійснюється покупцем на умовах,
зазначених в специфікаціях, які
становлять невід'ємну частину чинного
Контракту. Специфікацією №1 від
11.05.2011р. до Контракту №07/sales/l 1-12 від
11.05.2011 року визначено, що оплата повинна
бути здійснена покупцем двома
частинами: передплата - 10% протягом 3
банківських днів, кінцевий розрахунок
90% повинен бути здійсненим за 7 днів до
прибуття контейнера до порту Одеси.

25 липня 2011 року приватним
підприємством "СПС" до Харківської
обласної митниці була подана
Декларація митної вартості №
807070005.2011.330463.001 від 25.07.2011 року, в якій
було заявлено митну вартість Товару -
"куркума мелена" вагою 10000 кг за ціною 2,65
доларів США за 1 кг загальною вартістю
26500,00 доларів США, яка була визначена
позивачем за 1-м методом оцінки - за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Згідно платіжного доручення №2361 від
21.07.2011 року позивач виконав обов'язок
щодо сплати обов'язкових митних
платежів та перерахував до Державного
бюджету України податок на додану
вартість на суму 60579,60 грн.

При здійсненні порівняння заявленого
рівня митної вартості товарів з рівнем
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено, згідно підпункту 2
пункту 2 Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 09 квітня 2008 року, у митниці
виникли сумніви правильності
заявленої декларантом митної вартості
товару. Так, заявлена позивачем митна
вартість товару "куркума мелена" вагою
10000 кг по ВМД 807070005.2011.330463.001 від 25 липня
2011 року становила: - 2,65 доларів США за 1
кг загальною вартістю 26500,00 доларів США,
а по фактам митного оформлення
ідентичних та подібних (аналогічних)
товарів за даними статистичній базі
ЄАІС ДМСУ становив: - 3,8 долара США за 1
кг, що на 1,15 долара США більше, ніж
заявлена позивачем митна вартість за 1
кг товару.

Зазначений факт став причиною
проведення процедури консультації з
декларантом та витребування
додаткових документів відповідно до
пункту 11 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року, про що свідчить запис на
зворотній стороні ДМВ 807070005.2011.330463.001
від 25 липня 2011 року.

Зокрема, декларанту було запропоновано
подати додаткові документи, такі як
висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством
для аналізу ринку оцінюваних товарів в
найближчий час.

Декларант під час проведення процедури
консультації додатково надав митному
органу: лист-пропозицію пробника,
сертифікат походження товару,
сертифікат якості, комерційні
пропозиції (прайс-листи), калькуляція,
експортна декларація країни
відправлення.

З огляду на ненадання декларантом
висновків про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством
для аналізу ринку оцінюваних товарів в
найближчий час, Харківською обласною
митницею в оформленні вантажної митної
декларації №807070005.2011.330463.001 від 25 липня
2011 року було відмовлено, про що
свідчить картка відмови в прийнятті
митної декларації № 07070005/2011/00555 від 25
липня 2011 року, та прийнято рішення про
визначення митної вартості товарів
№807070005/2011/300396/1 від 25 липня 2011 року, яким
визначено митну вартість товару за
ціною договору щодо ідентичних товарів
відповідно до статті 268 Митного кодексу
України.

25 липня 2011 року листом №25/15 позивач
звернувся до Харківської митниці з
проханням про наданням дозволу на
випуск у вільний обіг під гарантію
сплати до Державного бюджету суми
податків і зборів згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом відповідно до рішення про
визначення митної вартості товарів
№807070005/2011/300396/1 від 25 липня 2011 року.

Листом Харківської митниці від 26 липня
2011 року № 04/3102-8804 надано дозвіл на
випуск товарів у вільний обіг під
гарантію.

Суд зазначає, що згідно з пунктом 2
Порядку здійснення контролю за
правильністю визначення митної
вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339 від 09 квітня 2008 року, який був
чинний на момент виникнення спірних
відносин, контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів під
час проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України у тому числі шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Згідно з пунктами 11, 13, 14 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від № 1766 від 20 грудня 2006 року, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи протягом 10 календарних днів
після ознайомлення із записом митного
органу про їх подання. За вмотивованою
заявою декларанта такий строк
продовжується. Якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Системний аналіз наведених норм дає
підстави стверджувати, що митний орган
має виключну компетенцію в питаннях
перевірки та контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості. При цьому, такий контроль в
силу положень пункту 2 Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 09 квітня 2008
року, може здійснюватися в тому числі
шляхом порівняння рівня заявленої
митної вартості товарів з рівнем
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, тобто з
використанням бази даних Єдиної
автоматизованої системи Державної
митної служби України, яка містить
відповідну інформацію.

В той же час, розбіжність між рівнем
заявленої декларантом митної вартості
товару та рівнем митної вартості
ідентичних або подібних товарів, митне
оформлення яких вже здійснено, не є
достатньою для висновку про
недостовірність даних щодо митної
вартості товарів, заявленої
декларантом, а відтак законом
передбачено порядок проведення
консультацій щодо визначення митної
вартості товару.

Згідно зі статтею 266 Митного кодексу
України основним є метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до статті 267 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартості
операції), використовується в разі,
якщо: немає жодних обмежень щодо прав
покупця (імпортера) на використання
оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи
запроваджуються органами державної
влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) стосовно продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, що унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не може бути
зроблено відповідне коригування
відповідно до положень частини другої
цієї статті; 4) покупець і продавець не є
пов'язаними між собою особами або хоч і
є пов'язаними між собою особами, але ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлено, що якщо митна вартість не
може бути визначена за методом 1 згідно
з положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У разі неможливості
визначення митної вартості товарів,
які імпортуються в Україну, відповідно
до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за
основу може братися або ціна, за якою
оцінювані ідентичні або подібні
(аналогічні) товари були продані в
Україні не пов'язаному з продавцем
покупцю відповідно до вимог статті 271,
або обчислена відповідно до вимог
статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

У відповідності до статті 268 Митного
кодексу України у разі якщо митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена згідно з положеннями
статті 267 цього Кодексу, за митну
вартість береться вартість операції з
ідентичними товарами, які продаються
на експорт в Україну з тієї ж країни і
час експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

З наявних матеріалів справи
вбачається, що 25 липня 2011 року позивач
надав митному органу декларацію митної
вартості №807070005.2011.330463.001, а Харківська
обласна митниця в свою чергу
витребувала додаткові документи, які
позивач зобов'язаний був надати
протягом 10-ти календарних днів
відповідно до пункту 13 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від № 1766 від 20 грудня 2006 року, або
відмовитись від надання документів,
про що повинен бути зроблений
відповідний запис декларантом на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Відповідно до записів на зворотній
стороні ДМВ 807070005.2011.330463.001 від 25 липня
2011 року не вбачається запису відносно
відмови у наданні витребуваних митним
органом документів. При цьому, під час
розгляду справи, з пояснень сторін
встановлено, що позивач не відмовлявся
від надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості товару
та надав додаткові документи, які на
думку позивача в повній мірі
підтверджують митну вартість товару.

Суд зауважує, що відповідно до положень
пункту 14 Порядку декларування митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року, в редакції на час виникнення
спірних правовідносин, якщо
декларантом не подано в установлений
строк додаткові документи або якщо він
відмовився від їх подання, митну
вартість товарів визначає митний орган
на підставі наявних відомостей згідно
із законодавством.

Виходячи з наявних матеріалів справи
та пояснень сторін, суд приходить до
висновку, що Харківською обласною
митницею не було дотримано вимог
Порядку декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від № 1766 від 20 грудня
2006 року, а саме не було витримано
10-денний термін для надання позивачем
додаткових документів при відсутності
відмови у наданні таких документів.

Таким чином, митним органом було
порушено порядок прийняття рішення та
не було належним чином, в повній мірі,
дотримано процедури консультації з
позивачем, що в свою чергу є підставою
для скасування оскаржуваних рішень.

Окрім цього суд зазначає, що відповідно
до положень Методичних рекомендацій,
затверджених наказом Державної митної
служби України від 19 жовтня 2010 року №
1242, які діяли під час виникнення
спірних правовідносин, висновки про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством,
та відомості про якісні характеристики
товару можуть бути витребувані митним
органом у разі: наявності у поданих
документах неточностей або
розбіжностей; виникнення потреби в
уточненні заявленої митної вартості за
умови, що відповідна цінова інформація
відсутня у митного органу.

З огляду на приписи наведеної норми,
суд вважає, що вказані Методичні
рекомендації містять виключний
перелік підстав для витребування у
декларанта висновків про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, що мають
відповідні повноваження згідно із
законодавством. При цьому, з наявних
матеріалів справи не вбачається
виявлення митним органом у поданих
документах неточностей або
розбіжностей. А з огляду на прийняте
відповідачем рішення про визначення
митної вартості товарів №807070005/2011/300396/1
від 25 липня 2011 року, яким визначено
митну вартість товару за ціною
договору щодо ідентичних товарів
відповідно до статті 268 Митного кодексу
України, у митного органу була наявна
відповідна цінова інформація.

У судовому засіданні представником
відповідача в порядку визначеному ст. 71
КАС України не доведено наявності
обставин визначених для витребування
додаткових документів.

Суд зазначає, що з наявних матеріалів
справи вбачається, що жодних зауважень
до поданих декларантом документів,
митний орган під час проведення
консультацій не зазначив.

Під час розгляду справи, відповідачем,
в порядку ст.71 КАС України, не було
надано до суду доказів, які б об'єктивно
свідчили про те, що подані до митного
оформлення документи містять
розбіжності чи ознаки підробки, не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
не містять відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, про існування
взаємозв'язку між продавцем та
покупцем, що вплинув на заявлену
декларантом митну вартість товару.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про неправомірність
витребування Харківською обласною
митницею у ПП «СПС» висновків про
якісні та вартісні характеристики
товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, що мають відповідні
повноваження згідно із законодавством,
при наданні позивачем переліку
документів, що підтверджують митну
вартість товару у повному обсязі та
протиправність відмови у розмитненні
товару за ціною договору.

Відносно тверджень відповідача, що
декларант додаткового часу для надання
необхідних документів не вимагав, що
підтверджується власноруч зробленим
записом ОСОБА_4 «Прошу надати рішення
про визначення митної вартості для
оформлення ВМД під гарантійні
зобов'язання», з огляду на що митним
органом було якнайшвидше прийнято
рішення про визначення митної вартості
товару, через що недотримано 10-денний
строк на надання декларантом
додаткових документів, суд зазначає
наступне.

Згідно положень Порядку випуску
товарів у вільний обіг під гарантійні
зобов'язання при ввезенні їх на митну
територію України, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 17 березня 2008 року №230 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27 березня 2008 року за
№259/14950, випуск у вільний обіг товарів у
разі виникнення потреби в уточненні
заявленої митної вартості таких
товарів або незгоди декларанта з
митною вартістю, визначеною митним
органом, може бути здійснений на
підставі письмового звернення
декларанта до митного органу з
відповідним проханням. Митний орган
розглядає звернення та не пізніше
дводенного строку приймає рішення щодо
можливості випуску таких товарів у
вільний обіг під обрані декларантом
гарантійні зобов'язання. Про прийняте
рішення митний орган письмово
повідомляє декларанта.

Однак, положення вказаного порядку не
передбачають, що при вирішенні питання
щодо можливості випуску таких товарів
у вільний обіг під обрані декларантом
гарантійні зобов'язання, митним
органом приймається рішення про
визначення митної вартості товару.

Таким чином, твердження відповідача, що
прийняття передчасного рішення про
визначення митної вартості товару без
дотримання процедури, було ініційовано
ПП «СПС» не відповідає фактичним
обставинам справи та не передбачено
чинним на час виникнення спірних
правовідносин законодавством.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно положень, закріплених статтею 11
КАС України, розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів (ст. 69 КАС України).

За правилами, встановленими ст. 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

За наведених обставин та правових норм,
суд вважає дії Харківської обласної
митниці неправомірним через
недотримання вимог діючого
законодавства щодо захисту прав,
свобод та інтересів фізичних осіб, на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Окремо суд зазначає, що позивачем
заявлено вимоги про визнання недійсним
та скасування рішення Харківської
обласної митниці про визначення митної
вартості товарів №807070005/2011/300396/1 від 25
липня 2011 року; визнання протиправною та
скасування картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті
декларації митної вартості
№807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011 року,
проте суд зазначає, що вказані рішення
митного органу є актами індивідуальної
дії. Вимога про визнання протиправним
(недійсним, скасування) може
стосуватися тільки індивідуального
акту. У такому разі протиправність
(недійсність, скасування)
індивідуального акту виникає, у разі
набрання рішенням суду законної сили, з
моменту його прийняття. При чому, усі ці
вимоги фактично є одним і тим же
способом захисту, сформульованим у
різних словесних формах. Таким чином,
помилкове визначення позивачем
предмету позову як визнання акта
індивідуальної дії протиправним та
його скасування не змінює суті
предмету адміністративного позову і не
робить даний позов таким, що поданий з
іншого спору.

Таким чином, позовні вимоги в частині
скасування рішення Харківської
обласної митниці про визначення митної
вартості товарів №807070005/2011/300396/1 від 25
липня 2011 року та картки відмови
Харківської обласної митниці в
прийнятті декларації митної вартості
№807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011 року є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Стосовно позовної вимоги позивача щодо
стягнення з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
"СПС" надмірно сплачену суму податку на
додану вартість 18333,30 грн., суд зазначає
наступне.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007
року №618, для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подасться заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передасться
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
заявлена до стягнення сума не є
помилково або надмірно сплаченою,
позивачем не надано доказів щодо
включення або не включення вказаної
суми до податкового кредиту, позивач не
звертався до органу доходів і зборів із
заявою про повернення коштів.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України (постанова від 17.12.2013 по
справі №21-439а13), зазначено, що суд не
вправі підміняти митний орган,
стягуючи з державного бюджету надмірно
сплачену суму ПДВ, фактично визначаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 15 квітня 2014 року по справі № 21-21а14
на підставі системного аналізу
положень Митного кодексу України;
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1097/14364); Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України. Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1095/14362), у разі якщо після
сплати декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у порядку, передбаченому
Порядком повернення та Порядком
взаємодії, на підставі його заяви та у
місячний термін з дня прийняття
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.

Положеннями ч.1 ст.244 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, з огляду на недотримання
позивачем законодавчо встановленого
порядку повернення надмірно сплачених
митних платежів та правову позицію
Верховного Суду України з вказаного
питання, суд приходить до висновку, що
позов в цій частині є передчасним та
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного
підприємства "СПС" до Харківської
митниці Міндоходів та Головного
управління Державного казначейства
України у Харківській області, за
участю прокурора Жовтневого району м.
Харкова, про визнання недійсним та
скасування рішення про визначення
митної вартості товарів, визнання
недійсним та скасування картки відмови
в прийнятті декларації митної
вартості, стягнення надмірно сплаченої
суми податку на додану вартість -
задовольнити частково.

Скасувати рішення Харківської
обласної митниці про визначення митної
вартості товарів №807070005/2011/300396/1 від 25
липня 2011 року.

Скасувати картку відмови Харківської
обласної митниці в прийнятті
декларації митної вартості
№807070005.2011.330463.001 від 25 липня 2011 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена
15.09.2014 року.

Суддя
Біленський О.О.