Справа № 872/17673/13
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2014 рокусправа № 811/3061/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Новошицька О.О.

за участю представників:

позивача: - не з'явився

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від 14
жовтня 2013 року

у справі № 811/3061/13-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кіровограді Кіровоградської
області

про визнання неправомірними дій
суб'єкта владних повноважень та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кіровограді Кіровоградській
області, в якому просив визнати дії
відповідача протиправними, за
наявністю порушення вимог ст. 1, 3, 6, 8, 19,
92 Конституції України, з ігноруванням
змісту ст. 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», ст. 4 Закону
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування», з незаконною
відмовою у реалізації існуючого права
зняття з обліку фізичних
осіб-підприємців платників єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, який не бажає
добровільно брати участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, порушення при
цьому вимог ст. 40 Конституції України,
ст. 3, 5, 15, 16, 19 Закону України «Про
звернення громадян», щодо ненадання
обґрунтованої чітким змістом законом
відповіді. Зобов'язати відповідача
зняти позивача з обліку фізичних
осіб-підприємців платників єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, який не бажає
добровільно брати участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у задоволені адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовлено з тих підстав,
що оскільки позивачу призначена пенсія
за віком на пільгових умовах у
відповідності до ст.13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», дія
положення п.4 ст.4 Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» на нього не
розповсюджується, позивач є платником
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування. Суд
першої інстанції виходив з того, що від
сплати єдиного внеску звільняються
пенсіонери, пенсія яким призначена
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування». Крім того, щодо зняття з
обліку судом зазначено, що позивач не
надав доказів виконання ним дій,
передбачених п.5 Порядку взяття на
облік та зняття з обліку в органах
Пенсійного фонду України платників
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженого постановою Правління
Пенсійного фонду України №21-6 від
27.09.2010.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу (а.с.51-54), в якій,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин справи,
помилковість висновків суду першої
інстанції, просить скасувати постанову
суду та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі.

Позивач (його представник), представник
відповідача в судове засідання не
з'явились, про час і місце судового
засідання сторони повідомлені судом
належним чином.

Перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи та доводи апеляційної
скарги, колегія суддів не вбачає
підстав для задоволення апеляційної
скарги, внаслідок наступного.

Судом встановлено, матеріалами справи
підтверджено, що позивач ОСОБА_1 є
фізичною особою - підприємцем, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серія НОМЕР_1 від
24.04.2008, з 01.01.2012 є платником єдиного
податку відповідно до наявного в
матеріалах справи свідоцтва платника
єдиного податку серії НОМЕР_2.

З матеріалів справи також вбачається,
що позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням НОМЕР_3 від 01.08.2013, виданим
Пенсійним фондом України, отримує
пенсію на пільгових умовах за списком
№1 (розпорядження УПФУ в м. Кіровограді
№ 817307 від 15.07.2013).

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України
«Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» № 2464-VI від
08.07.2010 платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

29.07.2013 позивач звернувся до відповідача
з письмовою заявою, в якій посилаючись
на ч.4 ст.4 Закону України № 2464-VI, просив
зняти його з обліку фізичних
осіб-підприємців платників єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, який не бажає
добровільно брати участь у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.

За результатами розгляду означеної
заяви відповідач листом від 08.08.2013 №
6132/02-29 (а.с.6) повідомив позивача, що
умови призначення пенсії за віком
визначені ст..26 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», відповідно до якої особи
мають право на призначення пенсії за
віком після досягнення чоловіками 60
років, жінками - 55 років та наявності
страхового стажу не менше 5 років.

У зв'язку з наведеним відповідач
зазначив, що відповідно до п.4 ст.4
Закону України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
позивач як фізична особа - підприємець,
яка обрала спрощену систему
оподаткування, є платником єдиного
внеску.

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, колегія суддів
погоджується з судом першої інстанції
про відсутність підстав для
задоволення позову, проте щодо
встановлених судом першої інстанції
обставин та зроблених висновків вважає
за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України
№1788-ХІІ від 05.11.1991 «Про пенсійне
забезпечення» громадяни України мають
право на державне пенсійне
забезпечення за віком, по інвалідності,
у зв'язку з втратою годувальника та в
інших випадках, передбачених цим
Законом. За цим Законом призначаються:
а) трудові пенсії: за віком; по
інвалідності; в разі втрати
годувальника; за вислугу років. Право
на пенсію за віком мають чоловіки -
після досягнення 60 років і при стажі
роботи не менше 25 років.

На пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи працівники, зайняті
повний робочий день на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, - за списком N 1 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджуваним Кабінетом Міністрів
України, і за результатами атестації
робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і
при стажі роботи не менше 20 років, з них
не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при
стажі роботи не менше 15 років, з них не
менше 7 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці, пенсії на пільгових умовах
призначаються із зменшенням віку,
передбаченого статтею 12 цього Закону,
на 1 рік за кожний повний рік такої
роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці -
жінкам (п. «а» ч.1 ст.13 цього Закону
№1788-ХІІ).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України №1058-ІV
від 09.07.2003 «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» за
рахунок коштів Пенсійного фонду в
солідарній системі призначаються такі
пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2)
пенсія по інвалідності внаслідок
загального захворювання (у тому числі
каліцтва, не пов'язаного з роботою,
інвалідності з дитинства); 3) пенсія у
зв'язку з втратою годувальника.

При цьому, статтею 26 Закону №1058-ІV
передбачено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення чоловіками 60 років, жінками
- 55 років та наявності страхового стажу
не менше п'яти років.

Положеннями Закону України №2464-VI від
08.07.2010 «Про збір та облік єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» встановлено, що
платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності ( пункт 4
частини 1 статті 4 Закону №2464-VI).

Відповідно до вимог ч.4 ст.4 Закону №2464-VI
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.

Отже, вказаною нормою визначено, що
фізичні особи-підприємці, які є
пенсіонерами за віком або інвалідами
без урахування віку та отримують
пенсію або соціальну допомогу,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску.

Законодавцем не встановлено жодних
виключень із цього правила, зокрема,
щодо підстав призначення пенсії за
віком. За вказаною правовою нормою для
звільнення фізичної особи-підприємця
від сплати за себе єдиного внеску
визначальним є той факт, що така особа є
пенсіонером за віком, незалежно від
підстав призначення їй такої пенсії.

Виходячи з наведеного, суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку,
що для звільнення фізичної
особи-підприємця від сплати за себе
єдиного внеску необхідною умовою є
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» при досягненні особою
пенсійного віку, встановленого Законом
України «Про пенсійне забезпечення».

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач є пенсіонером за віком, а
відтак у відповідності до ч. 4 ст.4
Закону №2464-VI звільняється від сплати
за себе єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
№2464-VI особи, зазначені у пункті 4
частини першої цієї статті, які обрали
спрощену систему оподаткування, можуть
бути платниками єдиного внеску
виключно за умови їх добровільної
участі у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування.

Позивач в даному випадку не виявив
бажання бути платником єдиного внеску
на умовах добровільної участі у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування і
відповідно до норм Закону №2464-VI
звільняється від сплати за себе
єдиного внеску.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
звільнення від сплати єдиного внеску
на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не є підставою
для зняття позивача з обліку фізичних
осіб-підприємців платників єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, з наступних
підстав.

Відповідно до ст..5 ?Закону України «Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» в редакції, що
діяла на час звернення позивача до
територіального органу Пенсійного
фонду України, облік осіб, зазначених
у частині першій статті 4 цього Закону,
ведеться в порядку, встановленому
Пенсійним фондом за погодженням з
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування, а
щодо застрахованих осіб, які є
учасниками накопичувальної системи
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування - з
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері ринків
фінансових послуг, та центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сферах трудових відносин,
соціального захисту населення.

Взяття на облік платників єдиного
внеску, зазначених у пунктах 2-14 частини
першої статті 4 цього Закону,
здійснюється Пенсійним фондом з
внесенням відповідних відомостей до
реєстру застрахованих осіб.

Згідно ст.20 Закону №2464-VI реєстр
застрахованих осіб - автоматизований
банк відомостей, створений для ведення
єдиного обліку фізичних осіб, які
підлягають загальнообов'язковому
державному соціальному страхуванню
відповідно до закону.

Порядок ведення реєстру застрахованих
осіб та внесення до нього відомостей
встановлений означеною нормою та
діючим на час виникнення спірних
правовідносин Положенням про
Державний реєстр
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, затвердженим
постановою Правління Пенсійного фонду
України № 22-1 від 08.10.2010.

Постановою Правління Пенсійного фонду
України № 21-6 від 27.09.2010 затверджений
Порядок взяття на облік та зняття з
обліку в органах Пенсійного фонду
України платників єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування

Цей Порядок розроблено відповідно до
статті 5 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" та Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців" і визначає механізм
взяття на облік та зняття з обліку в
органах Пенсійного фонду України
платників єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Порядок поширюється на платників
єдиного внеску, зазначених у пунктах 1, 4
та 5 частини першої статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

За правилами цього Положення взяття на
облік платників єдиного внеску
здійснюється Пенсійним фондом України
шляхом внесення відповідних
відомостей до реєстру страхувальників.

Відповідно до п.2.2 Положення взяття на
облік фізичних осіб - підприємців як
платників єдиного внеску здійснюється
органами Пенсійного фонду за місцем
проживання особи на підставі
відомостей з реєстраційної картки на
проведення державної реєстрації
фізичної особи - підприємця, наданих
державним реєстратором згідно із
Законом України "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", не пізніше
наступного робочого дня з дня
отримання зазначених відомостей
органами Пенсійного фонду.

Зняття з обліку платників - юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
здійснюється за процедурою, визначеною
п.5 вказаного Положення.

Відповідно до п.5.3 Положення після
одержання від державного реєстратора
відомостей з реєстраційної картки про
державну реєстрацію припинення
юридичної особи або припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця органи Пенсійного
фонду знімають з обліку платника
єдиного внеску, що фіксується у журналі
обліку платників єдиного внеску та
реєстрі страхувальників, та безоплатно
надсилають йому поштою з повідомленням
про вручення не пізніше наступного
робочого дня з дня отримання
повідомлення про проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
або припинення підприємницької
діяльності фізичної особи - підприємця
повідомлення про зняття з обліку такої
особи за формою згідно з додатком 7

Виходячи з аналізу вищенаведених норм
колегія суддів зазначає, що визначена
позивачем обставина - звільнення від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування не є законодавчо
встановленою підставою для знаття
позивача з обліку в органах Пенсійного
фонду України як платника єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, за своєю суттю є
пільгою, що передбачена для
пенсіонерів, які займаються
підприємницькою діяльністю.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Доводи, викладені позивачем в
апеляційній скарзі, не можуть бути
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції відповідно до
ст..202 КАС України, у зв'язку з чим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 14 жовтня 2013
року у справі № 811/3061/13-а - залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко