Справа № 819/1386/14-а
Суддя: Баб'юк П.М.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1386/14-a

"27" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд, в складі колегії
суддів:

головуючого судді Баб'юка П.М. суддів:
Подлісної І.М., Мандзія О.П.,

при секретарі судового засідання
Найко Н.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача1 Сомика Я.Я.,
представника відповідача2 Цвігун І.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Державного агенства
земельних ресурсів України, Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області про визнання
протиправним і скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_1 з позовом до Державного
агенства земельних ресурсів України
(далі - відповідач1) про визнання
протиправним і скасування наказу про
звільнення та поновлення на роботі.

Ухвалою про відкриття провадження у
адміністративній справі від 21 липня 2014
року до участі у справі в якості
третьої особи без самостійних вимог на
стороні відповідача залучено - Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області.

31 липня 2014 року позивачем подано заяву
про збільшення позовних вимог, в якій
додатково просив суд зобов'язати
Держземагенство України поновити його
на посаді начальника Відділу
Держземагенства у Теребовлянському
районі.

В судовому засіданні 20 серпня 2014 року
за згодою позивача залучено до участі
у справі в якості другого відповідача
Головне управління Держземагенства у
Тернопільській області (далі -
відповідач2), оскільки цим суб'єктом
здійснювалась виплата заробітної
плати позивачеві.

В обгрунтування позову зазначено, що
звільнення позивача відбулось
незаконно, оскільки заява про
звільнення за угодою сторін була
відкликана позивачем до винесення
оскарженого наказу. Крім цього, позивач
зазначає, що заява про звільнення з
роботи була написана під моральним
тиском та погрозами зі сторони в.о.
начальника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області та працівників управління.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали з
мотивів, викладених у позовній заяві.
Додатково зазначили, що робота
позивача була єдиним джерелом доходу
його сім'ї, яка складається з двох
малолітніх дітей та дружини, яка
знаходиться у декретній відпустці, що
свідчить про те, що заява на звільнення
не могла бути написана позивачем з
власної волі.

Щодо морального тиску та погроз,
позивач в судовому засіданні пояснив,
що в.о. начальника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області Мартинюк В.А. та працівники
управління спонукали його на
написання заяви на звільнення
мотивуючи тим, що у Відділі
Держземагенства у Теребовлянському
районі контролюючими органами будуть
проведені перевірки діяльності
відділу, і у разі виявлення порушень
вимог чинного законодавства позивача
може бути притягнуто до
відповідальності.

Крім цього, позивач зазначив, що заяву
про звільнення з роботи за угодою
сторін була написана ним 04.07.2014, проте,
на думку позивача, посадовими особами
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області незаконно
виправлено дату її написання на 07.07.2014.
Вважає, що вказана обставина додатково
свідчить про незаконність звільнення
позивача.

Представники відповідачів в судовому
засіданні проти позову заперечили,
вважають що оскаржений наказ про
звільнення позивача з роботи винесено
правомірно, а доводи позивача щодо
написання заяви під моральним тиском
та погрозами не підтверджені належними
та допустимими доказами.

Крім цього, представник відповідача1
зауважив, що приймати рішення про
звільнення позивача з роботи
уповноважений голова Держземагенства
України. Вказаною особою будь-якого
морального тиску чи погроз щодо
позивача не вчинялось, про що не
заперечував і сам позивач у судовому
засіданні.

Представник відповідача2 в судовому
засіданні пояснив, що жодного тиску та
погроз щодо позивача працівниками
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області не
здійснювалось, і твердження позивача
щодо цього є надуманим та
безпідставним.

Заслухавши пояснення осіб які беруть
участь у справі та дослідивши наявні у
матеріалах справи докази суд встановив
наступні обставини справи.

ОСОБА_1 до 07.07.2014 перебував на посаді
начальника Відділу Держземагенства у
Теребовлянському районі. Відповідно до
особової справи, копія якої міститься в
матеріалах справи, 01 червня 2012 року
позивачем прийнято Присягу державного
службовця.

Як встановлено з матеріалів справи та
не заперечувалось сторонами в судовому
засіданні, позивачем, на ім'я голови
Держземагенства України була написана
заява про звільнення з займаної посади
за угодою сторін 07.07.2014, згідно п.1 ст.36
КЗпП України.

Дата написання вказаної заяви не має
значення для вирішення цієї справи та
не відноситься до предмету даного
спору, оскільки не впливає на
правомірність оскарженого наказу, а
тому, суд вказаних обставин не
досліджував та критично оцінює
посилання позивача на те, що це може
свідчити про незаконність його
звільнення.

Обставинами, які можуть мати
відношення до предмету дослідження у
даній справі є те, що заява про
звільнення із займаної посади була
написана власноручно позивачем, а
також, раніше заяви про вчинення на
позивача морального тиску та погроз. Ці
обставини визнані сторонами в судовому
засіданні та враховуючи вимоги ч.3 ст.72
КАС України не потребують доказуванню.

Як стверджував позивач в судовому
засіданні та не заперечувалось
представниками відповідачів, заява про
звільнення за угодою сторін була
подана позивачем до Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області.

Відповідно до п.9 Положення про Відділ
Держземагенства у Теребовлянському
районі, затвердженого наказом
Держземагенства України від 09.08.2012 №375,
начальник відділу звільняється з
посади Головою Держземагенства
України за пропозицією начальника
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області.

07 липня 2014 року в.о. Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області внесено голові
Держземагенства України пропозицію за
№21-19-0.12-2632/2-14 щодо звільнення 07 липня 2014
року ОСОБА_1 з посади начальника
Відділу Держземагенства у
Теребовлянському районі, за угодою
сторін, відповідно до п.1 ст.36 КЗпП
України, згідно поданої заяви.

Вказана пропозиція була надіслана в
Держземагенство України, отримана
07.07.2014 та зареєстрована за №22-17441/0/1-14.

07 липня 2014 року головою
Держземагенства України винесено
наказ №294-кт/а "Про звільнення ОСОБА_1.",
яким позивача звільнено з посади
начальника Відділу Держземагенства у
Теребовлянському районі за угодою
сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП
України. Підстава: заява ОСОБА_1, лист
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області від 07.072014
№21-19-0.12-2632/2-14.

07 липня 2014 року о 17:00 год. вказаний наказ
Держземагенства України №294-кт/а "Про
звільнення ОСОБА_1." телефонограмою був
доведений до відома Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області, що
підтверджується витягом з журналу
реєстрації телефонограм.

07 липня 2014 року в.о. Головного
управління Держземагенства у
Тернопільській області видано наказ
№140-к "Про звільнення ОСОБА_1.", про
оголошення позивачеві наказу
Держземагенства України №294-кт/а від
07.072014 та зобов'язано відділ
бухгалтерського обліку, фінансів та
звітності провести розрахунок з
позивачем.

08 липня 2014 року о 09:40 год. в Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області факсом
надійшов наказ Держземагенства
України №294-кт/а від 07.072014 "Про
звільнення ОСОБА_1.".

08 липня 2014 року відповідачем2 оголошено
ОСОБА_1 наказ Держземагенства України
№294-кт/а від 07.072014 та ознайомлено з
наказом Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області №140-к від 07.072014, проте, від
підпису про ознайомлення позивач
відмовився. Також позивачеві видано
трудову книжку.

Крім цього, судом встановлено, що 07
липня 2014 року позивачем у Головне
управління Держземагенства у
Тернопільській області подано заяву
адресовану голові Держземагенства
України, в якій зазначено, що заява про
звільнення за угодою сторін була
написана ним під моральним тиском та
погрозами зі сторони в.о. начальника
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області. У зв'язку з
цим, у вказаній заяві позивач просив
вважати написану ним заяву про
звільнення за угодою сторін недійсною,
тобто фактично її відкликав.

08 липня 2014 року в.о. начальника
Головного управління Держземагенства
у Тернопільській області направлено
голові Держземагенства України листа
№10-19-0.9-2688/2-14 в якому повідомлено про
надходження заяви ОСОБА_1 щодо
відкликання його попередньої заяви на
звільнення за вказаних мотивів та
додано копію заяви позивача.
Зазначений лист отримано
Держземагенством України 14 липня 2014
року та зареєстровано за №22-18463/0/1-14.

Одночасно 08 липня 2014 року в.о.
начальника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області листом №10-19-0.9-2689/2-14 направлено
зазначену заяву позивача начальнику
УМВС України у Тернопільській області
з проханням перевірити наведені у
заяві факти щодо застосування до
ОСОБА_1 морального тиску та погроз.

Як встановлено в процесі розгляду
справи, заява ОСОБА_1 від 07.07.2014 щодо
чинення на нього морального тиску та
погроз була направлена в
Теребовлянський районний відділ УМВС
України в Тернопільській області, який,
в свою чергу, листом від18.07.2014 №4760
направив звернення ОСОБА_1 за
належністю в Територіальну державну
інспекцію з питань праці у
Тернопільській області.

Відповідно до листа Територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Тернопільській області (далі -
Інспекція) від 06.08.2014 №19-5-320/01-006/1521
адресованого позивачеві, враховуючи
положення Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет на 2014 рік", Інспекція звернулась
до Держпраці України з метою отримання
дозволу Кабінету Міністрів України на
проведення перевірки.

Встановивши вказані обставини справи
суд вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно п.1 ч.1 ст.36 Кодексу законів про
працю України підставою припинення
трудового договору є угода сторін.

При припиненні трудового договору за
угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП), на відміну
від звільнення працівника за власним
бажанням (ст.38 КЗпП), можливості
відкликання працівником заяви про
звільнення не передбачено.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами трудових спорів", судам
необхідно мати на увазі, що при
домовленості між працівником і
власником підприємства, установи,
організації або уповноваженим ним
органом про припинення трудового
договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою
сторін) договір припиняється в строк,
визначений сторонами. Анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді про це власника або
уповноваженого ним органу і
працівника.

Як підтверджується матеріалами справи
та не заперечувалось позивачем в
судовому засіданні, ОСОБА_1 написав
заяву про звільнення із займаної
посади за угодою сторін та вказав в ній
термін звільнення 07.07.2014. Таким чином,
підстави та строк звільнення були
обумовлені самим позивачем у його
заяві.

Держземагенство України наказом
№294-кт/а від 07.072014 фактично погодившись
із заявою позивача звільнило його
07.07.2014.

Зазначені обставини свідчать про те, що
сторони домовились про термін та
підставу припинення трудового
договору і анулювання такої
домовленості може мати місце лише при
взаємній згоді на це як працівника
(позивача) так і уповноваженого органу
(Держземагенства України).

Проте, згоди на анулювання
домовленості про припинення договору
за угодою сторін Держземагенство
України не надало, про що свідчить як і
чинний на час слухання справи наказ
відповідача про звільнення ОСОБА_1, так
і самі пояснення представника
відповідача1, який щодо задоволення
позову заперечив.

Щодо твердження позивача про те, що
заява про звільнення з роботи була
написана ним під моральним тиском та
погрозами, суд зазначає наступне.

Позивач в судовому засіданні пояснив,
що в.о. начальника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області Мартинюк В.А. та працівники
управління спонукали його на
написання заяви на звільнення
мотивуючи тим, що у Відділі
Держземагенства у Теребовлянському
районі контролюючими органами будуть
проведені перевірки діяльності
відділу, і у разі виявлення порушень
вимог чинного законодавства позивача
може бути притягнуто до
відповідальності.

Проте, вказані позивачем особи не
наділені повноваженнями щодо
притягнення позивача до
дисциплінарної, адміністративної чи до
кримінальної відповідальності, а тому,
такі погрози не можуть бути розцінені
як реальні.

Крім цього, на підтвердження вказаних
обставин позивачем не надано жодних
належних та допустимих доказів.
Відсутні такі докази і у матеріалах
справи.

Таким чином, факти здійснення на
позивача морального тиску та погроз
щодо його звільнення зі сторони в.о.
начальника Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області та працівників управління не
підтвердились в процесі розгляду
справи.

Також суд звертає увагу на те, що правом
приймати рішення щодо звільнення
позивача з роботи (в тому числі і
притягнення його до дисциплінарної
відповідальності) наділений лише
голова Держземагенства України, який,
як встановлено в процесі розгляду
справи та не заперечувалось самим
позивачем, жодного тиску чи погроз щодо
особи позивача не вчиняв.

Враховуючи все наведене вище, суд
приходить до висновку, що наказ
Держземагенства України №294-кт/а від
07.07.2014 "Про звільнення ОСОБА_1." винесено
правомірно.

Інші доводи позивача не впливають на
правомірність оскарженого рішення
зокрема та на вирішення даного спору в
цілому.

Таким чином, заявлений позов до
задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 71, 86, 158-167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Державного агенства земельних
ресурсів України, Головного управління
Держземагенства у Тернопільській
області про визнання протиправним і
скасування наказу про звільнення та
поновлення на роботі, - відмовити у
повному обсязі.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

В повному обсязі постанова складена 01
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Баб'юк П.М.

Судді:
Подлісна І.М.

Мандзій О.П.

Копія вірна:

Суддя
Баб'юк П.М.