Справа № К/9991/25799/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/25799/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області про перерахунок
пенсії, за касаційною скаргою
Управління Пенсійного фонду України в
м. Торезі Донецької області на
постанову Торезького міського суду
Донецької області від 11 лютого 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області (далі УПФ) про
визнання незаконними та скасування
рішень відповідача про перерахунок
пенсії, призначеної відповідно до
Закону України від 16 грудня 1993 року №
3723-ХІІ «Про державну службу» (далі
Закон № 3723-ХІІ) та утримання надміру
виплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідач, всупереч
вимогам чинного законодавства,
здійснив перерахунок пенсії,
призначеної позивачу згідно статті 37
Закону № 3723-ХІІ, без урахування
грошової допомоги, виплаченої їй на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України «Про затвердження Порядку
видачі грошової винагороди державним
службовцям за сумлінну безперервну
працю в органах державної влади,
зразкове виконання трудових
обов'язків» від 24 лютого 2003 року № 212
(далі Постанова № 212).

ОСОБА_4 вважає це порушенням своїх прав,
у зв'язку з чим звернулась до суду з
даним позовом та просила про його
задоволення.

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 11 лютого
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року позовні вимоги задоволено,
визнано протиправними дії та скасовано
розпорядження відповідача щодо
розрахунку заробітної плати при
обчисленні пенсії та рішення про
стягнення сум переплати пенсії,
зобов'язано УПФ провести нарахування,
обчислення та виплату пенсії ОСОБА_4 з 25
травня 2010 року з урахуванням грошової
допомоги у розмірі 10838,79 гривень.

У касаційній скарзі, відповідач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального права та порушення норм
процесуального права, просить ухвалені
ними рішення скасувати та відмовити в
задоволенні позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, в межах статті 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів дійшла
висновку про відхилення скарги з таких
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції, з висновками якого
погодився і апеляційний суд, на
підставі наявних у справі даних
встановив і правильно виходив з того,
що УПФ здійснюючи перерахунок пенсії
протиправно не врахувало у розмір
заробітної плати позивача грошову
винагороду в сумі 10838,79 гривень,
виплачену їй підставі постанови КМУ №
212, а тому розпорядження відповідача
щодо розрахунку заробітної плати при
обчисленні пенсії та рішення про
стягнення сум переплати пенсії є
незаконними та підлягають скасуванню.

Судами встановлено, що позивач досягла
встановленого законодавством
пенсійного віку та має стаж державної
служби понад 25 років, а починаючи з 9
червня 2010 року їй призначено пенсію у
відповідності до статті 37 Закону №
3723-ХІІ з урахуванням грошової
винагороди в сумі 10838,79 гривень.

Однак пізніше, розпорядженням
відповідача № 184610 від 22 липня 2010 року
розмір пенсії позивача був
переглянутий та встановлений без
урахування грошової допомоги за
сумлінну безперервну працю в органах
державної влади, зразкове виконання
трудових обов'язків, а рішенням УПФ від
тієї ж дати з пенсії позивача
відраховано переплату у розмірі 904,70
гривень.

Так, за змістом частин 2 і 5 статті 37
Закону № 3723-ХІІ (в редакції статті, яка
діяла на час виникнення спірних
правовідносин) на одержання пенсії
державних службовців мають право
особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків - не менше 25 років, для жінок -
не менше 20 років, у тому числі стажу
державної служби - не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, - незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, без обмеження
граничного розміру пенсії, а особам,
які на час звернення за призначенням
пенсії не є державними службовцями, - у
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

За кожний повний рік роботи понад 10
років на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати, без обмеження
граничного розміру пенсії.

Частиною 1 статті 1 Закону України від 24
березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату
праці» (далі Закон № 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

У відповідності до статті 2 цього
Закону основна заробітна плата. Це -
винагорода за виконану роботу
відповідно до встановлених норм праці
(норми часу, виробітку, обслуговування,
посадові обов'язки). Вона
встановлюється у вигляді тарифних
ставок (окладів) і відрядних розцінок
для робітників та посадових окладів
для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це -
винагорода за працю понад установлені
норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантійні і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні
виплати. До них належать виплати у
формі винагород за підсумками роботи
за рік, премії за спеціальними
системами і положеннями, компенсаційні
та інші грошові і матеріальні виплати,
які не передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Отже, виходячи зі змісту вищевказаної
норми закону до структури заробітної
плати входять: основна та додаткова
заробітна плата, а також інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Також, частиною другою статті 33 Закону
№ 3723-XII передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
вважати, що грошова винагорода,
передбачена Постановою КМУ № 212
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про
пенсійне забезпечення» (далі Закон №
1788-ХІІ) врегульовано види оплати праці,
що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-IV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV) до
виплат (доходів), що враховуються в
заробітну плату (дохід) застрахованої
особи для обчислення пенсії, належать,
зокрема: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим самим Законом були фактично
нараховані (обчислені) та сплачені
страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За приписами наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Крім того, пунктом 4 Постанови КМУ № 212
встановлено, що сума грошової
винагороди включається до фонду оплати
праці та відповідно до законодавства
враховується під час визначення бази
(об'єкта) для оподаткування, для
нарахування страхових внесків до
фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування та
збору до Пенсійного фонду.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, з суми виплаченої позивачу
грошової винагороди утримані
передбачені законами податки та
обов'язкові платежі, що також
підтверджується матеріалами справи.

Таким чином колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,
аналізуючи положення статті 37 Закону №
3723-XII, статті 41 Закону № 1058-IV та
статті 66 Закону № 1788-XII, дійшла
висновку, що суми виплат, з яких були
фактично нараховані та сплачені
страхові внески або збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, зокрема
грошова винагорода за сумлінну
безперервну працю в органах державної
влади, зразкове виконання трудових
обов'язків, включаються до складу
заробітної плати державного службовця
та враховуються при обчисленні розміру
його пенсії.

Вірними є також висновки судів щодо
незаконності рішення УПФ про
повернення надміру виплачених коштів,
з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 50 Закону
№ 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру
внаслідок зловживань з боку пенсіонера
або подання страхувальником
недостовірних даних, можуть бути
повернуті пенсіонером добровільно або
стягуються на підставі рішень
територіальних органів Пенсійного
фонду чи в судовому порядку.

Однак, відповідачем не надано доказів
зловживань з боку пенсіонера або
подання страхувальником недостовірних
даних, при цьому довідка, видана
позивачу про складові заробітної плати
недійсною не визнавалась та містить
достовірні дані, що було об'єктом
дослідження в судах першої та
апеляційної інстанцій і цим обставинам
надана належна правова оцінка.

З урахуванням вищезазначеного,
апеляційний суд вірно встановив
обставини справи, судове рішення
ухвалене відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Торезі
Донецької області відхилити, а
постанову Торезького міського суду
Донецької області від 11 лютого 2011 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 13 квітня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало