Справа № 872/17585/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

07 серпня 2014 року

справа № 811/3120/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Малиш Н.І.

суддів: Щербака А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового засідання: Сонник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровськ апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року у справі № 811/3120/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Кіровоградський механічний завод" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу та податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками податкового органу про нереальність господарських відносин між позивачем і ПП "Оникс-СГ", ПП "Аналітикбудторг" та зроблений на цій основі висновок про нікчемність правочинів, є безпідставним припущенням, господарські операції мали реальний характер, на підтвердження чого наявні первинні бухгалтерські документами, а наказ про проведення перевірки прийнято без дотримання норм ПК України.

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013р. позов було задоволено частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу про проведення перевірки суд першої інстанції зазначив, що перевірка вже проведена за результатами якої прийняті податкові повідомлення-рішення, які оскаржуються позивачем. Скасовуючи оскаржені податкові повідомлення-рішення, задовольняючи в іншій частині позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку не лише про наявність первинних документів у позивача, а встановив реальність господарських операцій.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі наводить доводи незгоди з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, зазначає, що не взято до уваги акти перевірок контрагентів позивача тощо.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Відповідачем в період з 17.05.2013 по 18.05.2013 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ПП «Оникс-СГ» (код 37427046) за серпень 2012 року та з ПП «Аналітикбудторг» (код 37096793) за жовтень 2011 року, за результатами якої складено акт №66/22-7/00374485 від 20.05.2013р.

Перевіркою встановлені порушення: п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від'ємне значення різниці між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19) за жовтень 2011 р. на суму 6294 грн. та завищено залишок від'ємного значення попереднього звітного (податкового) періоду, за вирахуванням суми податку, яка підлягає сплаті до бюджету за підсумками поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 22) по взаємовідносинах з ПП «Аналітикбудторг» за період жовтень 2011 року на суму 9401 грн.; п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 129 855 грн.; п.138.2, п.138.4, п.138.8 ст.138 та п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток підприємства за ІІ-ІV квартали 2011 року та за ІІІ квартали 2012 року на загальну суму 155 843 грн.

Висновок перевіряючи ґрунтується на актах перевірок контрагентів позивача.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між позивачем та ПП «Оникс-СГ» (виконавець робіт) було укладено договір підрядних робіт №157 від 30.07.2012 р. /а.с.75-76 т./, виконання якого підтверджується актом виконаних робіт №157/1 від 27.08.2012 р. /а.с.77 т.1/; податковою накидною №39 від 27.08.2012 р. /а.с.78 т.1/; платіжним дорученням №263 від 30.08.2012 р. /а.с.79 т.1/.

Також між вказаними сторонами було укладено договір на поставку пічного палива №77/7 від 09.07.2012 р. /а.с.84 т.1/, виконання якого підтверджується податковою накладною: №11 від 06.08.2012 р. /а.с.85 т.1/, №18 від 10.08.2012 р. /а.с.89 т.1/; видатковою накладною: №11/08 від 06.08.2012 р. /а.с.86 т.1/, №18/08 від 10.08.2012 р. /а.с.90 т.1/; прибутковою накладною: №ПН-0000066 від 06.08.2012 р. /а.с.87 т.1/, №ПН-0000067 від 10.08.2012 р. /а.с.91 т.1/; платіжним дорученням: №250 від 16.08.2012 р. /а.с.88 т.1/, №256 від 20.08.2012 р. /а.с.92 т.1/.

Використання позивачем придбаного товару (робіт, послуг) у власній господарській діяльності підтверджено наявними в справі доказами /а.с.80-83, 93-111, 209-213 т.1/.

Також між позивачем та ПП «Аналітикбудторг» 05.06.2011р. було укладено договір постачання пічного палива №255-07, виконання якого підтверджено податковою накладною №65 від 26.10.2011 р. /а.с.45 т.1/; видатковою накладною №65 від 26.10.2011 р. /а.с.45-а т.1/; прибутковою накладною №ПН-0000184 від 26.10.2011 р. /а.с.45-б т.1/; платіжним дорученням №676 від 26.10.2011 р. /а.с.46 т.1/.

Використання позивачем придбаного товару у власній господарській діяльності підтверджено наявними в справі доказами /а.с.47-63 т.1/.

Кредиторська заборгованість не встановлена.

Згідно з п. 135.1 ст. 135 ПК України доходи, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, включаються до доходів звітного періоду за датою, визначеною відповідно до статті 137, на підставі документів, зазначених у пункті 135.2 цієї статті, та складаються з доходу від операційної діяльності, який визначається відповідно до пункту 135.4 цієї статті та інших доходів, які визначаються відповідно до пункту 135.5 цієї статті, за винятком доходів, визначених у пункті 135.3 цієї статті та у статті 136 цього Кодексу.

Пунктом 138.1 ст. 138 ПК України встановлено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті, інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу, крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на внесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Кодексу не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Щодо спеціальної податкової правосуб’єктності учасників господарської операції, на час їх здійснення, сумнівів не визначено.

Факт здійснення господарських операцій між позивачем та вказаними контрагентами підтверджується наявними в матеріалах справи, належним чином оформленими первинними документами та документами податкової звітності, зокрема: актами здачі-приймання виконаних робіт, надання послуг; копіями податкових накладних, платіжних доручень про перерахування коштів.

Таким чином судом першої інстанції було встановлено, що за вищезазначеним договорам позивачем було придбано товар (послуги) та використано у господарській діяльності та в наявності первинна документація.

В матеріалах справи відсутні докази встановлення податковим органом обставин на підтвердження того, що укладаючи спірні договори, учасники договірних відносин діяли з метою, яка є завідомо суперечною інтересам держави та суспільства. Податковим органом не доведено наявності протиправного умислу та мети при укладенні угод позивачем з вказаними контрагентами, що мали місце під час здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Слід також зазначити, що чинне законодавство не ставить в залежність право на формування витрат та податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням дослідження всіх доказів у справі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, у частині правильності визначення суми податкового, розміру валових доходів і витрат по взаємовідносинам позивача з контрагентам зроблено на підставі первинних документів та відповідно до норм чинного законодавства, а також виконання договорів підтверджено матеріалами справи.

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку задовольняючи позовні вимоги, а доводи, які викладені відповідачем в апеляційній скарзі, спростовуються дослідженими по справі доказами, а тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду, тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 41, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2013 року у справі № 811/3120/13-а за позовом Публічного акціонерного товариства "Кіровоградський механічний завод" до Кіровоградської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області про визнання протиправним і скасування наказу та податкових повідомлень-рішень – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС України ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 11 серпня 2014року.

Головуючий: Н.І. Малиш

Суддя: А.А. Щербак

Суддя: Н.П. Баранник