Справа № К/9991/54445/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/54445/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії за
касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову
апеляційного суду м. Севастополя від 31
січня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини, тому відповідно до статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» має право на допомогу при
народженні дитини у сумі, кратній 22,6
розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого на
день народження дитини. Проте
управління праці та соціального
захисту населення Гагарінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя всупереч чинному
законодавству України призначило
допомогу при народженні дитини у
розмірі 8500 грн. з одноразовою виплатою
3400 грн., решту - протягом наступних 12
місяців по 425 грн. щомісяця. На думку
позивача, вона має право на отримання
зазначеної допомоги у розмірі 10622 грн.
(470 грн. х 22,6), в зв'язку з чим нею
недоотримано 2122 грн. Крім цього,
відповідно до статті 43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» позивач має право на
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму,
встановленого законом. Проте
відповідач проводив нарахування та
виплату вказаної допомоги в меншому
розмірі. Просила з урахуванням
уточнення позовних вимог визнати
неправомірними дії відповідача щодо
нарахування та виплати допомоги при
народженні дитини та допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку; стягнути з
відповідача на користь позивача
недоотриману суму допомоги при
народженні дитини в розмірі 2122 грн;
стягнути з відповідача на користь
позивача недоотриману суму допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 22
січня 2008 року до 1 січня 2010 року в
розмірі 9587 грн; зобов'язати
відповідача призначити позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку,
починаючи з 1 січня 2010 року, в розмірі
прожиткового мінімуму.

Постановою Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 16 грудня
2009 року позов ОСОБА_1 задоволено
частково.

Визнано неправомірними дії управління
праці та соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя щодо
невиплати позивачу допомоги при
народженні дитини в розмірі, кратному
22,6 розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого на
день народження дитини.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму
допомоги при народженні дитини в
розмірі 2122 грн.

Стягнуто з управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя на
користь ОСОБА_1 недоотриману суму
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі 8031 грн за період з 22 травня 2008
року до 1 січня 2010 року.

Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя
призначити ОСОБА_1 допомогу по догляду
за дитиною, починаючи з 1 січня 2010 року і
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Постановою апеляційного суду м.
Севастополя від 31 січня 2011 року
апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя
задоволено. Постанову Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 16
грудня 2009 року скасовано. В задоволенні
позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вказуючи на допущені, на думку ОСОБА_1,
судом апеляційної інстанції неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судом
першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 є матір'ю малолітньої дитини,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та відповідно до статті 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» має право на виплату
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку.
Позивачу було нараховано допомогу при
народженні дитини в розмірі 8500 грн.

Відповідно до статті 41 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III
(в редакції Закону України
від 25 березня 2005 року № 2505-IV) допомога
при народженні дитини надається у сумі,
кратній 22,6 розміру прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років,
встановленого на день народження
дитини. Виплата допомоги здійснюється
одноразово у дев'ятикратному розмірі
прожиткового мінімуму при народженні
дитини, решта - протягом наступних 12
місяців у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 7 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію статті 41
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» зупинено на 2007 рік.

Згідно з положеннями абзаців першого
та другого частини другої статті 56
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» допомога при
народженні дитини відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги
здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400 гривень,
решта - протягом наступних 12 місяців
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
таким, що не відповідає Конституції
України, зокрема, пункт 7 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
щодо зупинення дії статті 41 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» на 2007 рік, проте положення
абзацу другого частини другої статті 56
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2007 рік», якою встановлено
розміри виплат при народженні дитини,
такими, що суперечать Конституції
України, не визнавались.

Враховуючи викладене, відповідач
правомірно нарахував позивачу
допомогу при народженні дитини в
розмірі, встановленому абзацом другим
частини другої статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік».

Статтею 46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» -
правовідносини щодо виплати допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку регулювалися Законом
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми», дія якого поширювалася на
осіб, не застрахованих в системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування (стаття 13) та
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням», який поширював свою дію на
застрахованих у зазначеній системі
осіб. Розмір допомоги також визначався
цими законами. Зокрема, статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було передбачено, що
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» були
внесені відповідні зміни до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Зокрема, змінами до статті
13 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» його дію
поширено на застрахованих осіб, а із
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» було виключено статті 40- 44.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 визнано
неконституційними низку положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»,
в тому числі й пункт 25 розділу II цього
Закону щодо виключення статей 40- 44
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням».

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№ 10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», а з 1 січня 2009 року -
статті 13, 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми».

Водночас частиною другої статті 46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» від 26 грудня 2008 року
№ 835-VI та частиною третьою статті 45
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2010 рік» від 27 квітня 2010 року
№ 2154-VI було визначено, що допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі - Порядок) був затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 на виконання
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» (пункт 1 Порядку). Нові
акти Уряду на виконання статті 46 Закону
України «Про державний бюджет України
на 2009 рік», статті 45 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік» та
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» не приймалися.

Крім того, за змістом пункту 17 цього
Порядку право на виплату допомоги
мають особи, зазначені в статті 13
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», яка на час виникнення
спірних відносин поширювала свою дію
щодо виплати допомоги лише на
незастрахованих осіб.

За таких обставин суд першої інстанції
прийшов до обгрунтованого висновку, що
на відносини щодо виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку застрахованій в
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
особі поширюються норми спеціального
закону (яким є Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням»), а тому застосування судом
апеляційної інстанції до таких
правовідносин положень Закону України
про Державний бюджет України на 2009 рік
та Порядку призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751, є помилковим.

Задовольняючи позов частково, суд
першої інстанції помилково ухвалив
рішення, у якому обчислив та визначив
конкретний розмір допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, належної до виплати
позивачу, чим фактично виконав
повноваження, покладені на
відповідача, чого робити був не вправі.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції перевіряє правильність
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Статтею 225 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
суд касаційної інстанції має право
змінити судове рішення, якщо у справі
немає необхідності досліджувати нові
докази або встановлювати обставини, а
судове рішення, яке змінюється, є
помилковим тільки в частині.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 225, 229, 230,
232 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Постанову апеляційного суду м.
Севастополя від 31 січня 2011 року
скасувати.

Постанову Гагарінського районного
суду м. Севастополя від 16 грудня
2009 року змінити.

В частині задоволення позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Гагарінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої суми допомоги при
народженні дитини зазначену постанову
скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення Гагарінської
районної державної адміністрації м.
Севастополя про визнання дій
неправомірними та стягнення
недоотриманої суми допомоги при
народженні дитини відмовити.

Абзаци другий, третій, четвертий, п'ятий
резолютивної частини постанови
замінити абзацом в такій редакції:

«Зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
Гагарінської районної державної
адміністрації м. Севастополя здійснити
з 22 травня 2008 року перерахунок та
виплату ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в розмірі, визначеному статтею 43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» від 18 січня 2001 року № 2240-III,
виходячи з розміру прожиткового
мінімуму на одну особу в розрахунку на
місяць, встановленому Законами України
про Державний бюджет України на 2008 - 2010
роки, з урахуванням проведених виплат.»

Абзаци шостий, сьомий, восьмий
резолютивної частини постанови
вважати абзацами третім, четвертим,
п'ятим відповідно.

В решті постанову Гагарінського
районного суду м. Севастополя від 16
грудня 2009 року залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.