Справа № 820/3077/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.Справа № 820/3077/14

Головуючий 1 інстанції: Панченко О.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної фінансової
інспекції в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р. по
справі № 820/3077/14

за позовом Державного підприємства
завод «Електроважмаш»

до Державної фінансової інспекції в
Харківській області

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейське»

про визнання незаконною та часткове
скасування вимоги,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державне підприємство завод
"Електроважмаш", звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому після уточнення позовних вимог
просив визнати незаконним та скасувати
п. 9, п. 10, п. 11, п. 12 вимоги Державної
фінансової інспекції в Харківській
області № 06-25/407 від 15.01.14 р.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.14 р. по
справі № 820/3077/14 позов був задоволений в
повному обсязі.

Відповідач не погодився з судовим
рішенням і подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.14 р. по
справі № 820/3077/14 та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального законодавства з
мотивів, наведених в апеляційній
скарзі.

Позивач та третя особа, ТОВ
"Європейське", письмові заперечення на
апеляційну каргу не подали.

Колегія суддів на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що підставою для
формування оскарженої вимоги є акт № 06
- 12/53 від 06.12.13 р.(т.1 а.с. 9-22) планова
ревізія фінансово-господарської
діяльності ДП "Електроважмаш" за період
з 01.07.11 р. по поточний звітний місяць 2013
р.

Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість мотивів, покладених
суб'єктом владних повноважень в основу
спірного рішення у формі вимоги в
оскарженій позивачем частині, а також
суджень, відображених суб'єктом
владних повноважень в акті ревізії, суд
першої інстанції послався на приписи
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", ч. 2 ст. 2 якого
передбачено, що державний фінансовий
контроль забезпечується органом
державного фінансового контролю через
проведення державного фінансового
аудиту, перевірки державних закупівель
та інспектування. В ч. 1 ст. 4 вказаного
Закону передбачено, що інспектування
здійснюється органом державного
фінансового контролю у формі ревізії
та полягає у документальній і
фактичній перевірці певного комплексу
або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

З положень наведеної норми чітко і
безумовно слідує, що законодавець
надав органам державного фінансового
контролю повноваження по встановленню
винних у допущенні фактів порушення
законодавства посадових осіб та
матеріально відповідальних
працівників підконтрольної установи.

В п. 2 Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами (затверджено
постановою КМУ № 550 від 20.04.06 р.; далі за
текстом - Порядок № 550), положення якого
спрямовані на законодавчу деталізацію
правовідносин з приводу реалізації
органами державного фінансового
контролю владних управлінських
функцій контролю у спосіб проведення
інспекцій також зазначено, що
інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
органам державного фінансового
контролю надано право пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Відповідно п. 46 Порядку № 505, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження), надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Аналізуючи положення наведених норм
законодавства, суд першої інстанції
дійшов висновку, що письмова вимога
органу державного фінансового
контролю за своєю правовою суттю є
рішенням суб'єкта владних повноважень,
породжує для зобов'язаної особи
правові наслідки у вигляді
необхідності вчинення певних дій, а
відтак, з огляду на приписи ст. 8
Конституції України, має, по-перше,
містити чітке викладення суті владного
припису, котре унеможливлює
неоднозначне розуміння як змісту, так і
порядку виконання висунутої органом
управління вимоги, а по-друге,
допускати реальну можливість
виконання владного припису.

Проте, при виданні спірної вимоги в
оскарженій ДП "Електроважмаш" частині
суб'єкт владних повноважень не
забезпечив дотримання закону, оскільки
владні приписи власного письмового
рішення виклав не чітко, не зрозуміло,
що створює ймовірність їх
неоднозначного і множинного
тлумачення та спричиняє неможливість
їх виконання.

Так, у п. 9 спірної вимоги відповідач не
навів конкретного переліку осіб,
винних у скоєнні зафіксованих в акті
ревізії порушень законодавства, хоча в
силу ст. 4, п. 7 ч. 1 ст. 10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" та п. 2 Порядку № 505 був
обтяжений обов'язком встановити
порушників - посадових осіб
підконтрольної установи та порушників
- матеріально відповідальних осіб
підконтрольної установи.

Наведені недоліки в реалізації
суб'єктом владних повноважень
управлінської функції у спірних
правовідносинах є суттєвими, не можуть
бути усунуті судом при вирішенні
адміністративного спору з огляду на
положення ст. 6, ст. 8, ст. 19 Конституції
України, а відтак, є окремими,
самостійними і достатніми підставами
для скасування спірного рішення.

Відносно повноти і достовірності
встановлення суб'єктом владних
повноважень дійсних фактичних
обставин спірних правовідносин,
правильності здійсненої суб'єктом
владних повноважень юридичної оцінки
таких обставин та кваліфікації діянь
підприємства у спірних
правовідносинах, суд першої інстанції
зазначив, що згідно з викладеною в акті
ревізії № 06-12/53 від 06.12.13 р. думкою ДФІ,
позивач повинен забезпечити
відшкодування за рахунок винних осіб
збитків, нанесених підприємству,
внаслідок понаднормового списання у
виробництві матеріалів на загальну
суму 235792,38 грн. (п. 9 вимоги). В
обрахування вказаних збитків
ревізорами зазначено, що вони
складаються з 53447,54 грн. незаконно
списаного прутку мідного ГКРХХ 80 в
кількості 513,08 кг; 4270,97 грн. незаконно
списаного прутку мідного ГКРХХ 90 в
кількості 41 кг; 51415,19 грн. незаконно
списаного прутку мідного ГКРХХ 80 в
кількості 493,57 кг; 29214,48 грн. незаконно
списаного прутку мідного ГКРХХ 90 в
кількості 280,45 кг; 63518,7 грн. незаконно
списаного прутку мідного ГКРХХ 80 в
кількості 607,76 кг; 33925,5 грн. незаконно
списаного проводу мідного гнучкого
луженого ПГЛ 10 в кількості 125 кг.

В постанові суду першої інстанції
вказано, що залучені до матеріалів
спраив документи свідчать про те, що
позивачем (постачальник) та ТОВ "Оріс"
(м. Краматорськ) (покупець) був
укладений договір № 72/11 від 03.08.11 р. на
виготовлення, поставку та передачу у
власність покупця запасних частин для
турбогенераторів стрижнів ізольованих
обмотки статора в кількості 60 шт., в т.ч.
стрижень верхній (БИЛТ 685463.140) в
кількості 24 шт.; стрижень верхній
вивідний (БИЛТ 685463.140-01) - 6 шт.; стрижень
нижній (БИЛТ 685463.140-02) - 24 шт.; стрижень
нижній вивідний (БИЛТ 685463.140-03) - 6 шт.
Вартість за договором складає 5404843,22
грн.

Ревізорами було встановлено, що за
накладною на відвантаження готової
продукції № 277 від 26.12.11 р. та даних
бухгалтерського розрахунку 361100
"Розрахунки з вітчизняними покупцями
за готову продукцію" за грудень 2011 р. на
адресу ТОВ "Оріс" була відвантажена
готова продукція: стрижні ізольовані
обмотки статора в кількості 60 шт. на
суму 5404843,22 грн. Заборгованість по
даному договору відсутня, замовлення
закрито в грудні 2011 р. Таким чином,
згаданий вище правочин позивачем
виконаний, претензій з боку
контрагента ТОВ "Оріс" щодо
виготовленої та поставленої продукції
не має.

Для виготовлення втулок БИЛТ 711391.005 і
БИЛТ 711151.059 позивач закупив пруток
мідний ГКРХХ 80, який був поставлений на
підприємство у вигляді штанг довжиною
два і три метри діаметром 80 мм. Як
свідчать матеріали справи, на
виконання заводського замовлення № 37992
фактично використана мідь ГКРХХ 80 в
кількості 609,6 кг, що відповідає вимогам
нормативно-технічної документації за
даним замовленням. Фактичне списання
прутку мідного ГКРХХ 90 та ГКРХХ 80 по
заводському замовленню № 30134, № 30129, а
також нарахування заробітної плати
різальникам на пилах цеху № 14 ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 за порізку міді для заготовок
наконечників БИЛТ 7, заготовок
втулок БИЛТ №711391005 і втулок БИЛТ 711151059
також відповідає вимогам
нормативно-технічної документації.

Фактичне списання прутку мідного ГКРХХ
90 по заводському замовленню № 30129, а
також нарахування заробітної плати
різальнику на пилах цеху № 14 ОСОБА_1 за
порізку міді кованої для заготовок
наконечників БИЛТ 7 відповідає
вимогам нормативно-технічної
документації за замовленням.

Згідно наданих позивачем документів на
виконання заводського замовлення № 38129
фактично використана мідь ГКРХХ 80 в
кількості 690,88 кг, що відповідає вимогам
нормативно-технічної документації за
даним замовленням.

Суд першої інстанції вказав на те, що
відповідач не довів, за правилами ч. 2
ст. 71 КАС України, що операції з порізки
міді на пилах цеху № 14 не є
заготівельними та є підставою для
контрольного розрахунку кількості
втулок БИЛТ 711391.005 та втулок БИЛТ 711151.059,
що виготовляються з прутка мідного
ГКРХХ 80.

За заводським замовленням № 38068
підприємством позивача здійснено
виробництво токовиводу БИЛТ 685556.014-01,
для виготовлення якого був
використаний провод ПГЛ-10 ТУ16-505401-77, що
відповідає нормативно-технічної
документації на це вид продукції.

Дані факти спростовують висновки
відповідача, викладені в акті ревізії.

Згідно з викладеним в акті ревізії №
06-12/53 від 06.12.13 р. судженням ДФІ, яке
слугувало фактичною підставою для
формулювання владного припису п. 10
спірної вимоги, позивач повинен був
забезпечити надходження коштів від ТОВ
"Європейське" на розрахунковий рахунок
підприємства, що сталося внаслідок
завищення вартості виконаних
підрядником робіт в сумі 7407,0 грн.

Задовольняючи позов в цій частині
вимог, суд першої інстанції вказав на
те, що за договором підряду № 04/02-13 від
20.02.13 р. та додаткових угод до нього,
укладеного позивачем з ТОВ
"Європейське", останнім були виконані
ремонтно-будівельні роботи по
капітальному ремонту покрівлі з
профнастилу корпусу № 61 "Котельна",
капітальному ремонту АБК, Цеха № 111,
Корпус 1, капітального ремонту покриття
корпусу № 18, ремонту фасаду та покриття
покрівлі з заміною плит покриття
корпус № 16, поточного ремонту ДК заводу
"Електроважмаш", ремонту корпусу № 20,
правого крила, кабінетів №№ 428, 426, 425 422,
архіву, коридору, електромонтажні
роботи, поточний ремонт вхідної групи
прохідної № 2 заводу, ремонт північного
та східного фасадів корпусу № 16,
поточний ремонт покриття покрівлі
висотного прольоту корпусу № 16,
поточний ремонт побутових приміщень
корпусу № 18, ремонт чоловічих
побутових приміщень корпусу № 4, цеху №
14, ремонт покрівлі прольотів корпусу №
4.

За висновками ревізорів підрядник під
час виконання поточного ремонту
покриття покрівлі висотного прольоту
корпусу № 16 використав готову трубу
профільну 60x60x3 мм, а тому слід було
застосовувати лише ресурсну норму на
монтаж "Дрібні металоконструкції
різного значення, маса конструкції до
0,01 т монтаж з застосуванням
електрозварки" (ПР9-7001-4), а застосування
норми "Виготовлення окремих елементів
металоконструкції з сортового прокату
і полосового металу, без отворів та
вирізів, маса елементу до 0,005 т (стійки з
труб 60x60x3 мм під прогони)" є незаконним
та таким, що порушує приписи п. 3.3.10.1 ДБН
Д. 1.1-1-2000, у зв'язку з чим призводить до
завищення вартості виконаних робіт на
7407,0 грн. (в тому числі ПДВ).

В постанові суду першої інстанції, з
посиланням на дефектний акт № 1 від 08.13
р. та відомість ресурсів, зроблений
висновок про те, що ТОВ "Європейське"
під час виконання робіт за договором
підряду № 04/02-13 від 20.02.13 р. виготовляло
стійки з труб 60x60x3 мм під прогони, маса
елементу до 0,005 т. Про виготовленні
стійок також свідчить факт поставки до
ТОВ "Європейське" не готової труби 60x60x3,
а труби в "прокатному" стані, що
підтверджується листами № 84 від 27.11.13 р.
та № 46 від 28.11.13 р.

Відповідно п. 1.5 збірника Р9 "Ремонт
технологічних та будівельних
металоконструкцій" кошторисні норми та
розцінки на монтаж враховують
наступний загальний склад робіт:
розвантаження матеріалів, конструкцій,
виробів та пристосувань на
приоб'єктному складі; сортування
матеріалів та конструкцій;
завантаження конструкцій, матеріалів,
виробів та пристосувань на
приоб'єктному складі, їх
транспортування в зону виробництва
робіт автотранспортом на відстань до 1
км, відвантаження; очищення від
бруду, виправлення деформованих і
пошкоджених під час транспортування
матеріалів і конструкцій; пристрій і
розбирання інвентарних лісів,
риштовання, сходів, колисок, настилів,
передбачених ремонтно-технологічною
документацією; укрупнена збірка
відправних марок в монтажні
елементи з пристроєм і розбиранням
стендів, стелажів, шпальних кліток;
подача в зону монтажу
металоконструкцій, матеріалів, виробів
і пристосувань, забезпечення
жорсткості при монтажі, підйом,
установка, спільна вивірка і
припасовка до конструкцій (елементів
конструкцій); виконання монтажних
з'єднань (роз'ємних та нероз'ємних) при
укрупнювальній збірці і при монтажі
конструкцій; здача робіт. Згідно п. 1.6
вказаного збірника кошторисні норми та
розцінки на виготовлення
металоконструкцій передбачають
виконання робіт на виробничих базах та
в зонах виробництва робіт та
враховують наступний загальний склад
робіт: розвантажених матеріалів на
приоб'єктному складі; завантаження
матеріалів на приоб'єктному складі, їх
транспортування автотранспортом на
відстань до 1 км в зону робіт і
розвантаження; розмітка, різання,
правка, слюсарні роботи, стиковка,
збірка, зварювання.

За таких підстав до розмітки, різання,
правки, слюсарних робіт, стиковки,
збірки, зварювання застосовується
порядок розрахунку на виготовлення
металоконструкцій. Таким чином,
враховуючи, що ТОВ "Європейське" були
виконані роботи, передбаченні п. 1.5 та п.
1.6 збірника Р9 "Ремонт технологічних та
будівельних металоконструкцій", ТОВ
"Європейське" правомірно застосовано
норми цього збірника на монтаж та
виготовлення металоконструкцій.

Відповідно п. 3.3.10.1 ДБН Д 1.1-1-2000 вартість
прямих витрат при взаєморозрахунках за
обсяги виконаних робіт визначається на
підставі нормативних витрат трудових і
матеріально-технічних ресурсів,
виходячи з фізичних обсягів виконаних
робіт та уточнених цін ресурсів, в
передбачених в договірній ціні.
Вищевикладене свідчить, що сторонами
згаданого вище договору № 04/02-13 від
20.02.13 р. при його укладанні та виконанні
були дотримані приписи п. 3.3.10.1 ДБН Д
1.1-1-2000, а тому п. 10 вимоги № 06/25/407 від
15.01.14 р. є неправомірним та таким, що
підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції вказав на те, що в
п. 11 оскарженої вимоги підприємство
позивача зобов'язувалося забезпечити
відшкодування у порядку та розмірах,
передбачених ст. ст. 132-136 КЗпП України,
зайво виплаченої заробітної плати в
сумі 297405,28 грн., а в п. 12 вимоги позивач
зобов'язувався забезпечити
відшкодування внесків до державних
цільових фондів (єдиного внеску), що
сталося внаслідок необґрунтованого
нарахування та виплати заробітної
плати, або провести коригування суми
внесків в рахунок майбутніх платежів
на суму 114620,0 грн.

Задовольняючи позов в цій частині, суд
першої інстанції вказав на те, що
відповідачем при проведенні ревізії не
були прийняті до уваги пояснення
позивача та надані документальні
підтвердження стосовно того, що до
Колективного договору підприємства
були внесені зміни та доповнення на
2009-2011 роки, які схвалені на конференції
трудового колективу ДП завод
"Електроважмаш" 21.04.11 р. і зареєстровані
Управлінням праці та соціального
захисту населення адміністрації
Орджонікідзевського району
Харківської міської Ради № 37 від 20.05.11
р., де передбачено, що надбавки за
високі досягнення у праці до 100%
місячного посадового окладу
індивідуально керівникам та
спеціалістам встановлюються наказом
директора підприємства.

Колективний договір на 2012-2014 р.,
схвалений на конференції трудового
колективу ДП завод "Електроважмаш" 20.04.12
р. (зареєстрований за № 38 від 28.05.12 р.)
розділом 14 додатку № 7 передбачає
встановлення працівникам підприємства
надбавки за високі досягнення в праці у
розмірі до 100% тарифної ставки (окладу)
наказом (розпорядженням) роботодавця,
погодженим з профспілковим комітетом,
або протоколом заводської балансової
комісії, погодженим з профспілковим
комітетом.

В ст. 15 Закону України "Про оплату праці"
встановлено, що форми і системи оплати
праці, норми праці, розцінки, тарифні
сітки, схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються
підприємствами у колективному
договорі з дотриманням норм і
гарантій, передбачених законодавством,
генеральною, галузевими
(міжгалузевими) і територіальними
угодами. У разі, коли колективний
договір на підприємстві не укладено,
роботодавець зобов'язаний погодити ці
питання з виборним органом первинної
профспілкової організації
(профспілковим представником), що
представляє інтереси більшості
працівників, а у разі його відсутності -
з іншим уповноваженим на
представництво органом. Конкретні
розміри тарифних ставок (окладів) і
відрядних розцінок робітникам,
посадових окладів службовцям, а також
надбавок, доплат, премій і винагород
встановлюються з урахуванням вимог,
передбачених ч. 1 цієї статті. Оплата
праці працівників підприємства
здійснюється в першочерговому порядку.
Всі інші платежі здійснюються
підприємством після виконання
зобов'язань щодо оплати праці.

Таким чином, висновок ревізії щодо
порушення вимог ст. 15 Закону України
"Про оплату праці" (із змінами) в період
з 01.07.11 р. по 30.09.13 р. у зв'язку з
встановленням персональних надбавок
за високі досягнення у праці в розмірі
70% - 95% є безпідставним.

Як встановлено судом, встановлення
посадових окладів керівникам, фахівцям
і службовцям ДП завод "Електроважмаш"
здійснюється на основі затвердженого
директором заводу і погодженого
профспілковим комітетом штатного
розпису. Тарифікація посад, а саме:
встановлення конкретного розміру
посадового окладу, здійснюється на
основі схеми посадових окладів,
передбаченої Додатком № 7 до
Колективного договору на 2009-2011 роки.

Директор заводу вправі змінювати,
тобто, встановлювати інші, ніж
передбачені в Додатку № 7, оклади
керівникам, фахівцям і службовцям. Таке
право останньому надане Колективним
договором (абз. 2 п. 3.2.2.4 розділу 3
Колективного договору на 2009-2011 роки).
Впровадження і наявність цієї норми в
Колективному договорі базується на
гарантіях діяльності підприємств,
викладених в Галузевій Угоді на 2010-2011
роки, зареєстрованої Міністерством
праці та соціальної політики України
(реєстр. № 9 від 17.02.10 р.). Галузевою
Угодою передбачено (п. 2.2 розділу 2), що
підприємство не обмежується в
повноваженнях встановлювати в
Колективних договорах додаткові,
порівняно з цією Угодою та
законодавством - гарантії, трудові та
соціально-побутові пільги. Крім того,
Галузева Угода визначає (п. 2.6.2 розділу
2), що положення, норми і умови Угоди
діють як мінімальні гарантії.

Висновки про призначення на посаду
окремих працівників підприємства з
недотриманням Кваліфікаційних вимог
щодо освіти та стажу роботи, що
пред'являються в обов'язковому порядку
керівникам, професіоналам,
спеціалістам і службовцям при підборі
кандидатур і призначення на відповідні
посади, працівникам ДП завод
"Електроважмаш" за період з 01.07.11 р. по
30.04.12 р., в результаті чого зайво
нараховані та виплачені кошти на
загальну суму 38853,6 грн. суд першої
інстанції визнав безпідставними,
оскільки відповідно п. 3 ст. 64 ГК України
підприємствам надано право самостійно
визначати свою організаційну
структуру, встановлювати чисельність
працівників і штатний розпис. При
визначенні законності виплати
надбавок та премій необхідно
враховувати умови виконання
підприємством норм Закону України "Про
оплату праці", ст. 2 якого до додаткової
заробітної плати віднесена винагорода
за працю понад встановлені норми за
трудові успіхи та винахідливість і за
особливі умови праці, яка включає
доплати, надбавки, гарантійні і
компенсаційні виплати, передбачені
чинним законодавством; премії,
пов'язані з виконанням виробничих
завдань і функцій. Згідно ст. 4
вказаного Закону джерелом коштів на
оплату праці працівників
госпрозрахункових підприємств є
частина доходу та інші кошти, одержані
внаслідок їх господарської діяльності.

Відповідно ст. 15 Закону України "Про
оплату праці" система оплати праці,
норми праці, розцінки, тарифні сітки,
схеми посадових окладів, умови
запровадження та розміри надбавок,
доплат, премій, винагород та інших
заохочувальних, компенсаційних і
гарантійних виплат встановлюються у
колективному договорі. В ст. 8 згаданого
Закону закріплено, що держава здійснює
регулювання оплати праці працівників
підприємств усіх форм власності шляхом
встановлення розміру мінімальної
заробітної плати та інших державних
норм і гарантій, встановлення умов і
розмірів оплати праці керівників
підприємств, заснованих на державній,
комунальній власності, працівників
підприємств, установ та організацій, що
фінансуються чи дотуються з бюджету,
регулювання фондів оплати праці
працівників підприємств-монополістів
згідно з переліком, що визначається
КМУ, а також шляхом оподаткування
доходів працівників.

Згідно з приписами ст. 12 вказаного
Закону мінімальними державними
гарантіями є такі: норми оплати праці
(за роботу в надурочний час; у святкові,
неробочі та вихідні дні; у нічний час;
за час простою, і т.і.); гарантії для
працівників (оплата щорічних
відпусток; за час виконання державних
обов'язків; для вагітних жінок і жінок,
які мають дітей віком до трьох років,
переведених на легшу роботу і т.і.);
гарантії та компенсації працівникам в
разі переїзду на роботу до іншої
місцевості, службових відряджень,
роботи у польових умовах тощо
встановлюються Кодексом законів про
працю України та іншими актами
законодавства України.

Виходячи з перелічених вище норм суд
першої інстанції дійшов висновку про
те, що персональні надбавки за високі
досягнення в праці не відносяться до
мінімальних державних гарантій,
передбачених ст. 12 і застосування та їх
виплата не відносяться до сфери
державного регулювання у
відповідності зі ст. 8 цього Закону.
Встановлення персональних надбавок за
високі досягнення в праці у розмірі,
визначеному Колективним договором та
не меншим, ніж передбачено Галузевою
угодою, не може бути порушенням, а
виплачені кошти - зайво нарахованими
коштами. Статут ДП завод
"Електроважмаш" визначає, що діяльність
підприємства ґрунтується на повній
господарській самостійності,
самоврядуванні і самофінансуванні.
Підприємство має право приймати
будь-які рішення, що не суперечать
діючому законодавству України.

Усі виплати, які були затверджені
наказами по підприємству, являються
складовими фонду оплати праці згідно з
Методологічними положеннями
визначення показників оплати праці,
затвердженими Інструкцією по
статистиці заробітної плати № 5 від
13.01.04 р., і враховуються в обліку
підприємства за методикою,
передбаченою Національними
стандартами бухгалтерського обліку з
використанням бухгалтерських
рахунків, рекомендованих наказом
Міністерства фінансів України № 291 від
30.11.99 р.

Також суд першої інстанції вказав на
те, що при нарахуванні працівникам
доплат та надбавок підприємством
кожного разу здійснено необхідні,
встановлені законодавством,
відрахування до державних цільових
фондів.

Відповідно п. 11 Довідника
кваліфікаційних характеристик
професій працівників, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України N 336 від
29.12.04 р., особи, які не мають відповідної
освіти або стажу роботи, встановлених
кваліфікаційними вимогами, але мають
достатній практичний досвід та успішно
виконують у повному обсязі покладені
на них завдання та обов'язки, можуть
бути, як виняток, залишені на займаній
посаді або призначені на відповідні
посади за рекомендацією атестаційної
комісії. У кожному конкретному випадку
прийняття на роботу або призначення на
посаду окремих працівників, які не
мають необхідної освіти та стажу
роботи підприємством оцінюються
наступні чинники: рівень освіти,
спеціальність та кваліфікація,
практичний досвід роботи, якість
виконання покладених на працівника
завдань та обов'язків, професійна
освіта та ін. При цьому, керівник такого
працівника надає клопотання, погоджене
з головою профспілки.

Зокрема, при призначенні на посаду
начальника транспортного відділу
підприємства ОСОБА_3 були враховані
рівень його освіти, спеціальність та
кваліфікація, практичний досвід
роботи, якість виконання покладених на
нього завдань та обов'язків, професійна
освіта на виробництві (підвищення
кваліфікації).

У п. 3.2.6 Розділу 3 Колективного договору
на 2012-2014 роки зазначено, що в окремих
випадках роботодавець має право
призначати на посаду керівників,
фахівців і службовців без дотримання
встановлених вимог щодо освіти і стажу
роботи - за наявності відповідного
рівня кваліфікації, виробничих
(управлінських, інженерно-технічних,
дослідницьких та інших) досягнень. За
таких підстав, висновки, що викладені в
акті ревізії та пред'являються до
підприємства позивача у вимозі щодо
зайво нарахованих та виплачених коштів
через недотримання Кваліфікаційних
вимог щодо освіти та стажу роботи, що
пред'являються в обов'язковому порядку
керівникам, професіоналам,
спеціалістам і службовцям при підборі
кандидатур і призначення на відповідні
посади, суд першої інстанції визнав
необґрунтованими та такими, що
суперечать чинному законодавству
України.

Зважаючи на встановлені обставини, суд
першої інстанції зробив висновок про
законність позовних вимог. Колегія
суддів погоджується з даним висновком
суду першої інстанції, оскільки доводи
апеляційної скарги, які повністю
повторюють висновки та твердження акту
ревізії, його не спростували.

Враховуючи те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.14 р. по
справі № 820/3077/14 прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Харківській
області на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
17.06.2014р. по справі № 820/3077/14 - залишити
без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014р. по
справі № 820/3077/14 за позовом Державного
підприємства завод «Електроважмаш» до
Державної фінансової інспекції в
Харківській області третя особа
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Європейське» про
визнання незаконною та часткове
скасування вимоги - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Водолажська Н.С.