Справа № 815/4095/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4095/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Мороз А.П.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Афанасьєвої
І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Прокуратури Одеської області
про зобов'язання повернути кошти та
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного
адміністративного суду звернувся
ОСОБА_3 з адміністративним позовом до
Прокуратури Одеської області про
зобов'язання повернути йому 851250
доларів США.

Позовні вимоги вмотивовані наступним.
Зазначені грошові кошти вилучені 01.10.2012
р. в ході проведення слідчим в особливо
важливих справах відділу
розслідування корупційних злочинів
Прокуратури Одеської області
Лодочниковим Д.О. спільно з
працівниками ДДСБЕЗ МВС України в
Одеській області обшуку приміщення
службового гаражу на території
Південної митниці за адресою: м. Одеса,
вул. Гайдара, 21-А. За фактом виявлення
зазначених грошових коштів 30.01.2013р.
слідчим управлінням Прокуратури
Одеської області до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000049
внесені відповідні відомості. Грошові
кошти передані на депозитний рахунок
відділу фінансування та
бухгалтерського обліку прокуратури
Одеської області, на момент звернення
до суду позивачеві не повернуті.

Представник позивача у судовому
засідання позовні вимоги підтримав в
повному обсязі, посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечувала просила відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі. 04.08.2014р. через канцелярію суду
представником надано заперечення на
адміністративний позов, в якому
відповідач просить суд відмовити
позивачу в задоволенні
адміністративного позову, мотивуючи
наступним. ОСОБА_3 та прокуратура
області у договірних відносинах не
перебувають, грошові кошти вилучено в
рамках кримінального провадження, а
тому вимоги позивача не можуть
розглядатися в порядку
адміністративного судочинства. Також
ОСОБА_3 не надано доказів того, що він
звертався з питань повернення коштів
до слідчого, до компетенції якого
відповідно до норм
Кримінально-процесуального кодексу
України віднесено розгляд питань щодо
повернення вилучених під час
досудового слідства в якості доказів
речей та інших предметів по закритим
кримінальним провадженням. З огляд у на
те, що позивачем не доведено належність
йому грошових коштів, не доведено
протиправності дій прокуратури
області, а також те, що позивачем
пропущено строки позовної давності та
спір не підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, на
думку відповідача, в позові має бути
відмовлено.

Дослідивши матеріали адміністративної
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, оцінивши наявні
в матеріалах справи докази, суд
встановив наступне.

01.10.2012 р. слідчим Прокуратури Одеської
області спільно із співробітниками
ДДСБЕЗ МВС України проведено обшук
приміщення гаражу №1 Південної
митниці, в ході якого відшукані та
вилучені належні позивачу грошові
кошти у розмірі 851250 доларів США.

За даним фактом 30.01.2013р. старшим слідчим
першого слідчого відділу слідчого
управління Прокуратури Одеської
області Макарченком Д.С. внесено
відомості до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000049.

18.10.2013р. розпочато досудове
розслідування по кримінальному
провадженню №0000049 за ознаками ч.3
ст. 368 Кримінального кодексу України за
фактом вилучення грошових коштів у
розмірі 851250 доларів США.

Постановою слідчого з особливо
важливих справ прокуратури Одеської
області Д. Лодочниковим від 23.10.2012 р.
вилучено грошові кошти в розмірі 851250
доларів США, 100 євро передані для
зберігання на депозитний рахунок
відділу фінансування та
бухгалтерського обліку прокуратури
Одеської області. Вилучення зазначених
коштів підтверджується також копіями
квитанцій до прибуткових касових
ордерів №2 від 24.10.2012р., які містяться в
матеріалах кримінального провадження
№0000049.

24.03.2014 р. постановою слідчого з особливо
важливих справах першого слідчого
відділу слідчого управління
прокуратури Одеської області
Д.С.Макарченком кримінальне
провадження №0000049 закрито.

17.04.2014р. позивач звернувся до
Приморського районного суду міста
Одеси із скаргою на бездіяльність
слідчого та прокурора та зобов'язання
вчинити певні дії, в якій просив суд
зобов'язати Прокуратуру Одеської
області повернути належні йому грошові
кошти, вилучені під час обшуку 01.10.2012р.
на території Південної митниці,
розташованій по вул. Гайдара, 21-А
слідчим прокуратури Одеської області
спільно з працівниками ДДСБЕЗ МВС
України в приміщенні службового
гаражу.

Однак ухвалою Приморського районного
суду міста Одеси від 28.04.2014 р. у справі
№522/7545/14-к позивачеві відмовлено в
задоволенні скарги (а.с.10).

Дослідивши надані докази та
проаналізувавши положення нормативних
актів, які регулюють спірні
правовідносини між сторонами, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Стаття 41 Конституції України
встановлює, що кожен має право
володіти, користуватися і
розпоряджатися своєю власністю,
результатами своєї інтелектуальної,
творчої діяльності. Право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Громадяни для
задоволення своїх потреб можуть
користуватися об'єктами права
державної та комунальної власності
відповідно до закону. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним. Примусове відчуження
об'єктів права приватної власності
може бути застосоване лише як виняток з
мотивів суспільної необхідності, на
підставі і в порядку, встановлених
законом, та за умови попереднього і
повного відшкодування їх вартості.
Примусове відчуження таких об'єктів з
наступним повним відшкодуванням їх
вартості допускається лише в умовах
воєнного чи надзвичайного стану.
Конфіскація майна може бути
застосована виключно за рішенням суду
у випадках, обсязі та порядку,
встановлених законом. Використання
власності не може завдавати шкоди
правам, свободам та гідності громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Разом з тим, статтею 8 Конституції
України в Україні визнається і діє
принцип верховенства права.
Конституція України має найвищу
юридичну силу. Закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
основі Конституції України і повинні
відповідати їй. Норми Конституції
України є нормами прямої дії. Звернення
до суду для захисту конституційних
прав і свобод людини і громадянина
безпосередньо на підставі Конституції
України гарантується.

Відповідно до абз. 1 ст. 1 Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожна фізична
або юридична особа має право мирно
володіти своїм майном. Ніхто не може
бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і
на умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Відповідно до ч.2 ст. 170 Кримінального
процесуального кодексу України (надалі
- КПК України) слідчий суддя або суд під
час судового провадження накладає
арешт на майно, якщо є достатні
підстави вважати, що вони відповідають
критеріям, зазначеним у частині другій
статті 167 цього Кодексу. Крім того, у
випадку задоволення цивільного позову
суд за клопотанням прокурора,
цивільного позивача може вирішити
питання про накладення арешту на майно
для забезпечення цивільного позову до
набрання судовим рішенням законної
сили, якщо таких заходів не було вжито
раніше. Згідно ч.3 тієї ж статті, арешт
може бути накладено на нерухоме і
рухоме майно, майнові права
інтелектуальної власності, гроші у
будь-якій валюті готівкою або у
безготівковому вигляді, цінні папери,
корпоративні права, які перебувають у
власності у підозрюваного,
обвинуваченого або осіб, які в силу
закону несуть цивільну
відповідальність за шкоду, завдану
діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння, і перебувають у нього або в
інших фізичних, або юридичних осіб, а
також які перебувають у власності
юридичної особи, щодо якої
здійснюється провадження, з метою
забезпечення можливої конфіскації
майна, спеціальної конфіскації або
цивільного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з
клопотанням про арешт майна до
слідчого судді, суду має право
звернутися прокурор, слідчий за
погодженням з прокурором, а з метою
забезпечення цивільного позову - також
цивільний позивач.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання
слідчого, прокурора про арешт
тимчасово вилученого майна повинно
бути подано не пізніше наступного
робочого дня після вилучення майна,
інакше майно має бути негайно
повернуто особі, у якої його було
вилучено.

Як вбачається з матеріалів
кримінального провадження №0000049,
слідчий прокурор не звертався до
слідчого судді з клопотанням про арешт
вилучених під час обшуку грошових
коштів, чим допущено бездіяльність.

Згідно з ст. 167 КПК України, тимчасовим
вилученням майна є фактичне
позбавлення підозрюваного або осіб, у
володінні яких перебуває зазначене у
частині другій цієї статті майно,
можливості володіти, користуватися та
розпоряджатися певним майном до
вирішення питання про арешт майна або
його повернення. Тимчасово вилученим
може бути майно у вигляді речей,
документів, грошей тощо, щодо яких є
достатні підстави вважати, що вони: 1)
підшукані, виготовлені, пристосовані
чи використані як засоби чи знаряддя
вчинення кримінального правопорушення
та (або) зберегли на собі його сліди; 2)
призначалися (використовувалися) для
схиляння особи до вчинення
кримінального правопорушення,
фінансування та/або матеріального
забезпечення кримінального
правопорушення або винагороди за його
вчинення; 3) є предметом кримінального
правопорушення, у тому числі
пов'язаного з їх незаконним обігом; 4)
одержані внаслідок вчинення
кримінального правопорушення та/або є
доходами від них, а також майно, в яке їх
було повністю або частково
перетворено.

Відповідно до ст. 167 КПК України,
тимчасово вилучити майно може кожен,
хто законно затримав особу в порядку,
передбаченому статтями 207, 208 цього
Кодексу. Кожна особа, яка здійснила
законне затримання, зобов'язана
одночасно із доставленням затриманої
особи до слідчого, прокурора, іншої
уповноваженої службової особи
передати їй тимчасово вилучене майно.
Факт передання тимчасово вилученого
майна засвідчується протоколом.
Тимчасове вилучення майна може
здійснюватися також під час обшуку,
огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена
службова особа під час затримання або
обшуку і тимчасового вилучення майна
або негайно після їх здійснення
зобов'язана скласти відповідний
протокол.

Після тимчасового вилучення майна
уповноважена службова особа
зобов'язана забезпечити схоронність
такого майна в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 169 КПК України визначено, що
тимчасово вилучене майно повертається
особі, у якої воно було вилучено: 1) за
постановою прокурора, якщо він визнає
таке вилучення майна безпідставним; 2)
за ухвалою слідчого судді чи суду, у
разі відмови у задоволенні клопотання
прокурора про арешт цього майна; 3) у
випадках, передбачених частиною п'ятою
статті 171, частиною шостою статті 173
цього Кодексу; 4) у разі скасування
арешту.

Суд критично оцінює доводи прокуратури
Одеської області щодо не доведення
факту належності коштів вилучених
коштів у ОСОБА_3, посилаюсь на протокол
допиту свідка ОСОБА_7 від 05.10.201р.,
оскільки вказаний факт спростовується
протоколами допитів свідків ОСОБА_7 від
02.11.2012р. та ОСОБА_3 від 10.12.012р., а також
інформацією щодо ведення позивачем
підприємницької діяльності та
доказами наявності грошових коштів на
його банківських рахунках.

Станом на момент розгляду справи кошти,
вилучені під час обшуку, позивачеві не
поверталися.

Проте, відповідно до листа слідчого в
ОВС першого слідчого відділу слідчого
управління прокуратури Одеської
області на адресу начальника Головного
управління Міндоходів в Одеській
області від 18.03.2014 року, згідно
Інструкції «Про порядок зберігання
речових доказів стороною
обвинувачення, їх реалізації,
технологічної переробки, знищення,
здійснення витрат, пов'язаних із
зберіганням і пересиланням,
охоронності тимчасово вилученого
майна під час кримінального
провадження» грошові кошти у сумі 838700
доларів США передано на депозитний
рахунок відділу фінансування та
бухгалтерського обліку прокуратури
Одеської області.

На підставі вище викладеного суд
дійшов висновку про обґрунтованість
позову та можливість його задоволення
шляхом повернення позивачу грошових
коштів, внесених 24.10.2012р. на р/р 0758
у Філії Укрексімбанку в м. Одеса згідно
квитанції банку №15 від 24.10.2012р, у
розмірі 838700 доларів США.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Керуючись ст.ст. 7,8,9,14,158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Прокуратури Одеської області про
зобов'язання повернути кошти та
вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Прокуратуру Одеської
області повернути ОСОБА_3 838700 (вісімсот
тридцять вісім тисяч сімсот) доларів
США.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня її отримання
у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 15 вересня 2014 року.

Суддя
Л.М.Токмілова

Адміністративний позов ОСОБА_3 до
Прокуратури Одеської області про
зобов'язання повернути кошти та
вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати Прокуратуру Одеської
області повернути ОСОБА_3 838700 (вісімсот
тридцять вісім тисяч сімсот) доларів
США.

Постанову може бути оскаржено до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги через Одеський
окружний адміністративний суд
протягом десяти днів з дня її отримання
у порядку ст.160,167,185-187 КАС України.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний суддею 15 вересня 2014 року.

15 вересня 2014 року.