Справа № 815/1600/14
Суддя: Жук С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 р. Справа № 815/1600/14

Категорія: 3.6 Головуючий в 1 інстанції:
Глуханчук О. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Жука С.І. судді -
Кравченка К.В. судді - Лук’янчук
О.В.розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі адміністративну
справу за апеляційною скаргою
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області на
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про скасування
постанови від 18 лютого 2014 року №56, -

встановиЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
(далі - Інспекція) про скасування
постанови «Про накладення стягнень,
передбачених статтею 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» від 18
лютого 2014 року №56.

Суд першої інстанції своєю
постановою від 09 квітня 2014 року
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про скасування
постанови від 18 лютого 2014 року №56 -
задовольнив у повному обсязі.

Визнав протиправною та скасував
постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
«Про накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» від 18 лютого 2014 року
№56.

Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Одеській області не
погодившись з постановою суду першої
інстанції, подала апеляційну скаргу, в
якій просить суд апеляційної інстанції
скасувати постанову суду та прийняти
нову постанову, якою у задоволенні
вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Одеській області
посилається на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, або у разі відсутності
клопотань від усіх осіб, які беруть
участь у справі, про розгляд справи за
їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали та доводи
апелянта в межах апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу належить залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
28 листопада 2013 року проведено планову
перевірку дотримання законодавства
про захист прав споживачів фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4, магазин
«ІНФОРМАЦІЯ_1», АДРЕСА_1.

За результатами перевірки
відповідачем складено Акт перевірки
дотримання законодавства про захист
прав споживачів №001858 від 28 листопада
2013 року, яким зафіксовано виявлені під
час перевірки порушення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
особливості здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності щодо
фізичних осіб - підприємців та
юридичних осіб, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності» від 23.02.2012 № 4448-УІ (далі
Закон № 4448-УІ) дія цього Закону
поширюється, зокрема, на фізичних осіб -
підприємців, які не зареєстровані
платниками податку на додану вартість,
діяльність яких не віднесена до
високого ступеня ризику відповідно до
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності».

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 4448-УІ,
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності щодо фізичних осіб -
підприємців органи державного нагляду
(контролю), їх посадові особи проводять
позапланові заходи державного нагляду
(контролю) за додержанням санітарного
законодавства; органи захисту прав
споживачів проводять позапланові
перевірки за скаргами споживачів.

Органам державного нагляду (контролю),
їх посадовим особам забороняється
здійснювати щодо фізичних осіб -
підприємців та юридичних осіб заходи
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності, не
передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», критерії, за якими
оцінюється ступінь ризику від
здійснення господарської діяльності і
періодичність проведення планових
заходів, затверджуються Кабінетом
Міністрів України за поданням органу
державного нагляду (контролю).

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України від 27 грудня 2008 року №1164
затверджено Критерії за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю).

Відповідно до Свідоцтва платника
єдиного податку, ФОП ОСОБА_4 здійснює,
зокрема, роздрібну торгівлю
текстильними товарами, взуттям та
шкіряними виробами.

При цьому, згідно з п. 5 Критерію №1164, до
суб'єктів господарювання з високим
ступенем ризику належать суб'єкти, що
провадять господарську діяльність з
виробництва, випуску і реалізації
продукції (виконання робіт, надання
послуг), види якої визначені у ДКПП) за
такими кодами, зокрема, вироби
текстильної та швейної промисловості:
тканини текстильні - код 17.2; вироби з
текстилю - код 17.4; одяг шкіряний - код 18.1;
білизна спідня -код 18.23; шкіра, вироби
шкіряні дорожні та шкіряне взуття:
вироби шкіряні галантерейні та дорожні
- код 19.2; взуття - 19.3.

Враховуючи викладене, вбачається, що
господарська діяльність позивача
віднесена до високого ступеня ризику,
відповідно на нього не поширюється дія
Закону №4448-УІ.

Відтак, чинним законодавством
передбачено право Інспекції проводити
перевірки суб'єктів господарювання, у
тому числі і планової перевірки
позивача, щодо дотримання
законодавства про захист прав
споживачів.

Як вбачається з матеріалів справи,
перевіркою встановлено факт
реалізації позивачем продукції
(білизна жіноча та чоловіча,
панчішно-шкарпеткові вироби) без
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про правила та
умови ефективного та безпечного
використання продукції у вигляді
розшифровки міжнародних символів по
догляду за продукцією, основні
споживчі властивості у вигляді
висновків державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, чим порушено вимоги ст. 15
Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
«Про захист прав споживачів», споживач
має право на одержання необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про продукцію, що
забезпечує можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги).

Інформація про продукцію повинна
містити: 1) назву товару, найменування
або відтворення знака для товарів і
послуг, за якими вони реалізуються; 2)
найменування нормативних документів,
вимогам яких повинна відповідати
вітчизняна продукція; 3) дані про
основні властивості продукції, а щодо
продуктів харчування - про склад
(включаючи перелік використаної у
процесі їх виготовлення сировини, в
тому числі харчових добавок),
номінальну кількість (масу, об'єм тощо),
харчову та енергетичну цінність, умови
використання та застереження щодо
вживання їх окремими категоріями
споживачів, а також іншу інформацію, що
поширюється на конкретний продукт; 4)
відомості про вміст шкідливих для
здоров'я речовин, які встановлені
нормативно-правовими актами, та
застереження щодо застосування
окремої продукції, якщо такі
застереження встановлені
нормативно-правовими актами; 5)
позначку про наявність або відсутність
у складі продуктів

харчування генетично модифікованих
компонентів; 6) дані про ціну (тариф),
умови та правила придбання продукції;
6-1) виробник (продавець) у разі
виявлення недостовірної інформації
про продукцію (якщо вона не шкодить
життю, здоров'ю або майну споживача)
протягом тижня вилучає цю продукцію з
продажу та приводить інформацію про
неї до відповідності; 7) дату
виготовлення; 8) відомості про умови
зберігання; 9) гарантійні зобов'язання
виробника (виконавця); 10) правила та
умови ефективного і безпечного
використання продукції; 11) строк
придатності (строк служби) товару
(наслідків роботи), відомості про
необхідні дії споживача після їх
закінчення, а також про можливі
наслідки в разі невиконання цих дій; 12)
найменування та місцезнаходження
виробника (виконавця, продавця) і
підприємства, яке здійснює його
функції щодо прийняття претензій від
споживача, а також проводить ремонт і
технічне обслуговування.

Інформація, передбачена частиною
першою цієї статті, доводиться до
відома споживачів виробником
(виконавцем, продавцем) у супровідній
документації, що додається до
продукції, на етикетці, а також у
маркуванні чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів продукції або в окремих
сферах обслуговування (ч. 2 ст. 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»).

18 лютого 2014 року Інспекцією з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області винесено постанову «Про
накладення стягнень, передбачених
статтею 23 Закону України «Про захист
прав споживачів» №56, якою за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію у відповідності з п. 7 ч. 1
ст. 23 Закону України «Про захист прав
споживачів» до позивача - ФОП ОСОБА_4
застосовано штраф у розмірі 2 890, 00 грн.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
захист прав споживачів», у разі
порушення законодавства про захист
прав споживачів суб'єкти
господарювання сфери торговельного та
інших видів обслуговування, у тому
числі ресторанного господарства,
несуть відповідальність за
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Відповідно до свідоцтва Серії НОМЕР_1
від 13 лютого 2012 року, позивач є
платником єдиного податку 2 групи та з 01
квітня 2012 року перебуває на спрощеній
системі оподаткування.

При цьому, діюче законодавство не
передбачає обов'язку ведення суб'єктом
підприємницької діяльності, який
використовує спрощену систему
оподаткування, книги обліку доходів і
витрат.

Таким чином, п. 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
«Про захист прав споживачів» для
позивача встановлено максимальний
розмір санкції - у розмірі п'яти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що еквівалентно 85 грн.

Як вбачається з розрахунку штрафних
санкцій, у графі «Найменування товару»
відповідачем перераховано 34
найменування товарів, щодо яких
перевіркою встановлено порушення,
відповідальність за які передбачена п.
7 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист
прав споживачів», а у графі сума штрафу
зазначено суму у розмірі 85 грн., в
результаті штрафну санкцію у розмірі 2
890, 00 грн. відповідачем було пораховано
шляхом 34 кратного застосування санкції
у розмірі 85 грн., тобто відповідно до
кількості найменувань товарів,
вказаних у розрахунку.

Водночас, положеннями п. 7 ч. 1 ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів» не передбачено можливості
застосування передбачених статтею
санкцій, виходячи з кількості одиниць
продукції щодо якої встановлено
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації.

Таким чином, оскарженою постановою від
18 лютого 2014 року №56, до позивача,
всупереч приписам чинного
законодавства, застосовано штраф у
розмірі 2 890, 00 грн.

На підставі матеріалів справи та
оцінки представлених доказів, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку, що
адміністративний позов фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про скасування
постанови від 18 лютого 2014 року №56 -
підлягає задоволенню.

Крім того, судова колегія зазначає, що
за подачу апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції по
справі за адміністративним позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області про
скасування постанови від 18 лютого 2014
року №56 - Інспекцією з питань захисту
прав споживачів в Одеській області не
було сплачено судовий збір в сумі 36, 54
грн.

Розглянувши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції повно
і всебічно досліджено обставини
справи, надані сторонами докази,
правильно визначено характер спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 198 КАС України
за наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

Отже судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не є істотними і не
дають підстав для висновку про
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального чи
процесуального права, які призвели або
могли призвести до неправильного
вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, КАС
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області, - залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 09 квітня 2014
року по справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області про скасування
постанови від 18 лютого 2014 року №56, -
залишити без змін.

Стягнути з Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
несплачений судовий збір у розмірі 36
гривень 54 копійок на користь
Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення їх копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена у касаційному
порядку протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням до Вищого адміністративного
суду України в порядку статті 212 КАС
України.

Головуючийсуддя С.І. Жук суддя К.В.
Кравченко суддя О.В. Лук’янчук