Справа № 826/10362/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 серпня 2014 року 10:43
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі судді Кобилянського К.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Телко - Україна»до
про Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів скасування рішення про
коригування митної вартості
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Телко - Україна»
звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 14.02.2014 №
100270001/2014/400007/2.

Ухвалою суду від 04.08.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 14.08.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, в порушення норм Митного
кодексу України, було необґрунтовано
використано резервний метод
визначення митної вартості товарів,
які переміщувались позивачем через
митний кордон України, що призвело до
того, що митна вартість товару була
значною мірою збільшена. Позивач також
зазначає, що у відповідача не було
підстав для непогодження із заявленою
ним митною вартістю, визначеною за
основним методом №1 (ціною договору), а
тому оскаржувані рішення підлягають
скасуванню.

Представник відповідача проти позову
заперечував та просив суд в позові
відмовити, посилаючись при цьому на
недотриманні позивачем вимог ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України в частині
надання всіх необхідних для митного
оформлення документів.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 6 ст. 128
Кодексу України за відсутності
необхідності заслуховувати свідків чи
експертів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

05 грудня 2013 між ТОВ «Телко Україна» та
фірмою «СІТІ POLYMER LTD» (Корея), укладено
зовнішньоекономічний контракт № 154 про
поставку полімерної сировини та
товарів.

Відповідно до Специфікації № 1 від
11.12.2013 до вищевказаного Контракту
фірмою «СІТІ POLYMER LTD» був поставлений
позивачу поліамід в первинних формах
(гранули) поліацеталь наступних марок:
Kocetal К 300 natural - 7875 кг.; Kocetal K 700 natural - 7875 кг.;
Kocetal K 300 black - 1000 кг.; Kocetal K 700 black - 1000 кг.
Виробництва «Kolon Plastics INC.» (Кореї)
загальною вартістю 23 042,50 Євро.

До митного оформлення товару
декларантом подано митну декларацію №
100270001/2014/273640, до якої додано наступні
документи:

- зовнішньоекономічний Контракт №
154 від 05.12.2013;

- специфікацію № 1 від 11.12.2013;

- Інвойс № 3396-1312-СІТІ від 23.12.2013;

- CMR № 026495;

- коносамент NYKS ;

- експортну декларацію № 121-10-
від 20.12.13 країни відправлення;

- сертифікат походження товару №
001-13-0964674 від 23.12.13;

- платіжний документ від 17.01.14;

- висновок ДП «Держзовнішінформ»
від 25.02.2014 № 11/178;

- лист виробника товару від 03.02.14 в
підтвердження того, що фірма «СІТІ POLYMER
LTD» є ексклюзивним дистриб'ютором
полімерів на території України

- прайс-лист виробника;

- калькуляцію вартості товару;

- копії Інтернет - сторінок з
характеристиками та прейскурантом
інших компаній на аналогічний товар;

- копії видаткової накладної № 48
від 13.01.14 та рахунку-фактури № СФ-0006111
від 17.12.13;

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

14 лютого 2014 відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів № 100270001/2014/400007/2, яким
митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості відповідно до ст.64 Митного
кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття вказаного
спірного рішення про коригування
митної вартості стали наступні
обставини, про що зазначено в графі 33
рішення, а саме.

Так, коригування митної вартості
товару здійснено відповідно до
положень ст. 55 Митного кодексу України
у зв'язку з тим, що надані документи
містять неповні відомості (в наданих
документах містяться розбіжності).

В результаті здійсненого митного
контролю встановлено, що в наданих
декларантом документах, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містяться розбіжності: в
розрізі виконання умов контракту.

Однак, митний орган в оскаржуваному
рішенні жодним чином не вказав, які
саме з наданих позивачем документів
містять неповні відомості та/або
розбіжності. Аналогічним чином митний
орган не вказав, які саме документи, на
думку суб'єкта владних повноважень, не
містять в собі всіх даних на
підтвердження обраного методу
визначення митної вартості.

За таких обставин, митну вартість
товарів визначено із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості.

На думку відповідача, вказані
обставини є достатніми підставами для
відмови позивачу у визначенні митної
вартості товарів за основним методом
за ціною контракту.

Окружний адміністративний суд м. Києва
відхиляє такі твердження відповідача,
як належні та допустимі доказів
коригування митної вартості
імпортованих товарів за резервним
методом, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Згідно з частиною першою статті 246
Митного кодексу України метою митного
оформлення є забезпечення дотримання
встановленого законодавством України
порядку переміщення товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення через митний кордон
України, а також забезпечення
статистичного обліку ввезення на митну
територію України, вивезення за її межі
і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою митного органу, яка її прийняла,
шляхом проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Так, відповідно до частини третьої
статті 53 Митного кодексу України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позивач до
митного оформлення імпортованих
товарів надав повний пакет необхідних
документів, згідно з переліком ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України.

Втім, як вже зазначалось, під час
митного оформлення товару та
визначенні митної вартості товарів,
приводом для висновку відповідача про
те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору стало те, що позивач обрав
метод визначення митної вартості
товару не у відповідності до умов,
наведених у главі 9 Митного кодексу
України.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією;

- якщо рахунок сплачено -
банківські платіжні документи;

- договір (угоду, контракт) з
третіми особами, пов'язаний з договором
про поставку товарів, митна вартість
яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежів здійснюються за умовами,
визначеним договором.

Однак, посадова особа контролюючого
органу залишила поза увагою той факт,
що прайс-листи виробника товару;
висновок про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією та платіжний документ вже
були надані позивачем під час подачі
митної декларації від № 100270001/2014/273640,
згідно з переліком документів, який
зазначено в гр. 44 МД-2.

Разом з тим, оскільки гр. 33
оскаржуваного рішення не містить в
собі викладення обставин наявності
розбіжностей, ознак підробки тощо (ч. 3
ст. 53 Митного кодексу України) в
конкретних наданих позивачем
документах, суд приходить до висновку
про передчасність та помилковість
витребування у позивача додаткових
документів.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачем безпідставно та
необґрунтовано застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості, а тому рішення Київської
міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 14.02.2014 № 100270001/2014/00007/2 є протиправним
та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах
справи, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню.

Керуючись статтями 69-71, 94, 160-163, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ТОВ «Телко Україна» задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів від 14.02.2014
№100270001/2014/00007/2 про коригування митної
вартості товару.

Судові витрати в сумі 246 (двісті сорок
шість) грн. 35 коп. присудити на користь
ТОВ "Телко Україна" () з
Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.М.
Кобилянський