Справа № 2а-1252/10
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/65965/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області про стягнення допомоги по
догляду за дитиною, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Першотравенського міського суду
Дніпропетровської області від 5
листопада 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 2 червня 2011
року, -

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Першотравенської
міської ради Дніпропетровської
області про стягнення допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до статті 15
Закону України від 21 листопада 1992 року
№ 2811-XII «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (далі - Закон № 2811-XII) за 2009 - 2010
роки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач у спірний період
протиправно виплачував їй допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі меншому, ніж
передбачено статтею 15 Закону № 2811-XII, а
у задоволенні заяви про її перерахунок
відмовив.

ОСОБА_4 вважає це порушенням своїх прав
у зв'язку з чим просила про задоволення
позову з вищезазначених підстав.

Постановою Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 5
листопада 2010 року, залишеною без змін
ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 2 червня 2011 року у задоволенні
позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
про задоволення позову.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди
на підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що у спірний період виплата допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку повинна здійснюватись
у розмірі, встановленому Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751, оскільки
згідно з статтею 46 Закону України від 26
грудня 2008 року № 835 - VI «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» (далі Закон №
835- VI) та статтею 45 Закону України від 27
квітня 2010 року № 2154 - VI «Про Державний
бюджет України на 2009 рік» (далі Закон №
2154 - VІ) вказана допомога призначається
і здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Крім того, редакція статті 15 Закону №
2811-XII з урахуванням змін, внесених
Законом України від 28 грудня 2007 року №
107-VI «Про Державний бюджет України на 2008
рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі
Закон № 107-VI) неконституційною не
визнавались та була чинною у період
спірних правовідносин, а тому
призначаючи і виплачуючи спірну
допомогу відповідач діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 з січня
2009 року знаходиться на обліку у
відповідача та отримує допомогу по
догляду за дитиною як особа, що не
застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування у
відповідності до статті 15 Закону №
2811-XII у розмірі 130 гривень щомісячно.

Не погоджуючись із розміром
призначеної та виплачуваної їй
допомоги позивач звернулась до
відповідача з заявою про її
перерахунок та стягнення недоплаченої
частини такої, проте у задоволенні
зазначеної заяви відмовлено.

Так, відповідно до статті 15 Закону №
2811-XII (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) допомога
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Разом з тим згідно зі статтею 46 Закону
№ 835-VI та статтею 45 Закону № 2154 - VI у 2009
та 2010 роках відповідно допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку призначається і
здійснюється в розмірах і порядку,
визначених Кабінетом Міністрів
України.

Зазначені норми законів № 835-VI та №
2154-VI неконституційними не визнавались.

На виконання статті 15 Закону № 2811-XII
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 затверджено
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми
(далі Порядок), відповідно до пункту 22
якого допомога виплачується у розмірі,
що дорівнює різниці між: з 1 січня 2009
року - 75 відсотками, з 1 січня 2010 року -
100 відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше
як 130 гривень.

Відповідно до статті 51 Бюджетного
кодексу України розпорядники
бюджетних коштів беруть бюджетні
зобов'язання та провадять видатки
тільки в межах бюджетних асигнувань.
Недотримання учасником бюджетного
процесу встановленого цим Кодексом та
іншими нормативно-правовими актами
порядку виконання бюджету згідно зі
статтею 116 зазначеного Кодексу
визнається правопорушенням.

Ураховуючи наведене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку, що виплата
передбаченої статтею 15 Закону № 2811-XII
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у 2009-2010
роках здійснюється у розмірах і
порядку, визначених Порядком
призначення і виплати державної
допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 27 грудня 2001 року № 1751 (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин).

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
19 листопада 2013 року № 21-382а13.

Таким чином, суди вірно встановили
обставини справи, судові рішення
ухвалені відповідно до норм
матеріального права з дотриманням норм
процесуального права, доводи
касаційної скарги висновків судів не
спростовують а тому підстав для
скасування судових рішень колегія
суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
постанову Першотравенського міського
суду Дніпропетровської області від 5
листопада 2010 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 2 червня 2011
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам і оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало