Справа № 9101/181139/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа № 2а-9053/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Управління праці
та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті м.
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області

на постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
жовтня 2011 р. у справі № 2а-9053/11

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті м.
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області

про зобов'язання вчинити певні
дії,-

встановив:

У серпні 2011 року позивач
звернувся до суду першої інстанції з
позовом, в якому просив:

- зобов'язати відповідача
нарахувати позивачу щорічну
одноразову допомогу на оздоровлення
згідно ст. 48 Закону України "Про статус
і соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", як інваліду III групи - у
розмірі 4 мінімальних заробітних плат
за 2011 р. у сумі - 3840 грн., з урахуванням
отриманих сум за вказаний період.

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
жовтня 2011 року позов задоволено, а саме:

- зобов'язано відповідача
нарахувати на користь позивача суму
недоотриманої в 2011 році щорічної
одноразової допомоги на оздоровлення
як особі, яка постраждала від наслідків
аварії на ЧАЕС у розмірі 3750 грн.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити позивачу
у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в
матеріалах справи, перевіривши в межах
доводів апеляційної скарги дотримання
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний суд дійшов висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку у
відповідача, як особа, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи 1
категорії, має інвалідність третьої
групи та, відповідно до ст. 48 Закону
України "Про соціальний статус
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", має право
на отримання щорічної допомоги на
оздоровлення в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат.

Щорічна допомога на оздоровлення
позивачу виплачується відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
№ 562 від 12 липня 2005 року "Про щорічну
допомогу на оздоровлення громадянам,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", якою
встановлено щорічну допомогу
інвалідам 3 групи у сумі 90 гривень.

Разом з тим, пунктом 6 частини 1 статті 92
Конституції України встановлено, що
виключно законами визначаються,
зокрема, основи соціального захисту.

Відповідно до статті 113 Конституції
України Кабінет Міністрів України у
своїй діяльності керується
Конституцією та законами України, а
також указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України.

У 2011 році зміст статті 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" не
змінювався, а дія зазначеної статті не
призупинялася.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, постанова
Кабінету Міністрів України № 562 від 12
липня 2005 року, застосуванню не
підлягає.

За таких обставин, колегія суддів
доходить висновку, що доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, яким
обставини в справі встановлені
правильно та порушень норм
матеріального і процесуального права
не допущено, тому підстав для
скасування судового рішення не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
виконавчого комітету
Центрально-Міської районної у місті м.
Кривому Розі ради Дніпропетровської
області залишити без задоволення.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу від 27
жовтня 2011 року у справі № 2а-9053/11
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили відповідно до ст. 254 КАС
України та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун