Справа № 826/10150/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 серпня 2014 року № 826/10150/14

Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Гарника К.Ю., суддів
Кобилянського К.М., Саніна Б.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної
виконавчої служби України про
визнання постанови незаконною,
зобов'язання вчинити дії В С Т А Н О В И
В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
виконавчої служби України (далі по
тексту - відповідач) в якому просить
суд:

- визнати протиправною та скасувати
постанову відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 14 квітня 2014 року про
закінчення виконавчого провадження №
41614818;

- зобов'язати Державну виконавчу службу
України вчинити дії, передбачені ст.ст.
28, 75, 89 Закону України «Про виконавче
провадження», по виконанню виконавчого
листа Окружного адміністративного
суду Автономної Республіки Крим від 09
грудня 2013 року № 801/8720/13-а та відкрити
виконавче провадження;

- зобов'язати Державну виконавчу службу
України надати звіт про виконання
рішення у встановлений строк.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
до розгляду у попередньому судовому
засіданні на 24 липня 2014 року.

Ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 липня 2014 року закінчено підготовче
провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 05 серпня 2014 року
адміністративну справу № 826/10150/14
прийнято до провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 13
серпня 2014 року.

У судове засідання 13 серпня 2014 року
позивач не з'явився, просив суд
розглянути адміністративну справу без
його участі. Позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

В провадженні відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження № 41614818 по примусовому
виконанню виконавчого листа Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня 2013 року №
801/8720/13-а про зобов'язання Державну
казначейську службу України вчинити
дії, направлені на безспірне списання
коштів на користь ОСОБА_1 на підставі
документів, направлених Головним
управлінням Державної казначейської
служби України в Автономній Республіці
Крим листом від 18 липня 2013 року №
04.0-10.2/172-5499, провадження у якому
відкрито постановою головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Каращук К.Л. від 21 січня 2014 року.

Матеріали виконавчого провадження
свідчать, що у відповідь на вимоги
Державної виконавчої служби України
про виконання рішення суду, листом
Державної казначейської служби
України від 10 квітня 2014 року № 5-08/3944-8683
повідомлено відповідача, що відповідно
до абзацу другого підпункту 1 пункту 9
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників», рішення про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів.

При цьому, аналогічні за змістом листи
направлялись позивачу.

На підставі вищезазначеного,
постановою відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 14 квітня 2014 року
закінчено виконавче провадження,
виконавчий документ направлено суду,
який видав.

Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач вважає такі дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
протиправними, а постанову такою, що
підлягає скасуванню.

Відповідач зазначає, що а дії
державного виконавця та спірна
постанова - є такими, що вчинені на
підставах, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Законом України
"Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону
України «Про виконавче провадження»
рішення про стягнення коштів з
державних органів, державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ виконуються органами, що
здійснюють казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

Безспірне списання коштів державного
бюджету (місцевих бюджетів)
здійснюється центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України, за черговістю
надходження таких рішень, щодо
видатків бюджету - в межах відповідних
бюджетних призначень та наданих
бюджетних асигнувань (п.п. 1 п. 1 статті 9
Прикінцевих та перехідних положень
Бюджетного кодексу України).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 03 серпня 2011 року № 845 затверджений
Порядок виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників, який
визначає механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників (далі -
рішення про стягнення коштів),
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку
рішення про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників виконуються на підставі
виконавчих документів виключно
органами Казначейства у порядку
черговості надходження таких
документів (про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів - з
попереднім інформуванням Мінфіну, про
стягнення коштів боржників - у межах
відповідних бюджетних призначень,
наданих бюджетних асигнувань (залишків
коштів на рахунках підприємств,
установ, організацій).

За виконавчим листом Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня 2013 року №
801/8720/13-а боржником є Державна
казначейська служба України, яку
зобовязано вчинити дії, направлені на
безспірне списання коштів на користь
ОСОБА_1 на підставі документів,
направлених Головним управлінням
Державної казначейської служби
України в Автономній Республіці Крим
листом від 18 липня 2013 року № 04.0-10.2/172-5499,
провадження у якому відкрито
постановою головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Каращук К.Л. від 21 січня
2014 року.

Пунктом 26 Порядку безспірне списання
коштів з рахунків розпорядників
(бюджетних установ) та одержувачів
бюджетних коштів, на яких
обліковуються кошти загального та
спеціального фондів відповідного
бюджету, здійснюється в межах
бюджетних асигнувань, передбачених у
затвердженому кошторисі або плані
використання бюджетних коштів, та у
разі наявності на його рахунках для
обліку відкритих асигнувань (залишків
коштів на рахунках). Безспірне списання
коштів з рахунків бюджетних установ у
частині власних надходжень
здійснюється безпосередньо із
загальної суми залишку надходжень на
відповідному рахунку з подальшим
віднесенням зазначеної суми на видатки
в розрізі кодів економічної
класифікації видатків бюджету з
урахуванням вимог пункту 27 цього
Порядку.

З наведеного вбачається, що позивач,
отримавши виконавчий лист Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 09 грудня 2013 року №
801/8720/13-а, з метою його виконання повинен
був звернутись до Державної
казначейської служби України для
виконання.

Згідно Положення про Державну
казначейську службу України,
затверджене Указом Президента України
від 13 квітня 2011 року № 460/2011, Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр).

Казначейство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

У листі Державної казначейської служби
України від 10 квітня 2014 року № 5-08/3944-8683
зазначено, що після виконання
виконавчих документів, які надійшли
раніше виконавчих листів №2-5655/2010 та №
2а-2107/2009 Державною казначейською
службою України буде здійснено заходи
щодо перерахування коштів на користь
позивача відповідно до законодавства
України.

Відтак, виконавчий лист, виданий
Окружного адміністративного суду
Автономної Республіки Крим від 09
грудня 2013 року № 801/8720/13-а підлягає
виконанню Державною казначейською
службою України в порядку черговості.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті
49 Закону України «Про виконавче
провадження» виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Відповідно до статті 50 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
закінчення виконавчого провадження
(крім направлення виконавчого
документа за належністю іншому органу
державної виконавчої служби,
офіційного оприлюднення повідомлення
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури,
закінчення виконавчого провадження за
рішенням суду, винесеним у порядку
забезпечення позову чи вжиття
запобіжних заходів, а також крім
випадків нестягнення виконавчого
збору або витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій), повернення
виконавчого документа до суду або
іншого органу (посадовій особі), який
його видав, арешт, накладений на майно
боржника, знімається, скасовуються
інші вжиті державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення, а також
провадяться інші дії, необхідні у
зв'язку із завершенням виконавчого
провадження. Завершене виконавче
провадження не може бути розпочате
знову, крім випадків, передбачених цим
Законом.

Таким чином, в разі закінчення
виконавчого провадження, виконавчий
документ підлягає поверненню органу,
який його видав із одночасним
повідомленням сторін про прийняття
такої постанови.

Наведене свідчить, що дії державного
виконавця та спірна постанова - є
такими, що вчинені на підставах, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Законом України "Про виконавче
провадження".

Щодо вимоги про зобов'язання Державної
виконавчої служби України надати звіт
про виконання рішення у встановлений
строк, слід зазначити, з урахуванням
встановлення правомірності спірної
постанови про закінчення виконавчого
провадження, така вимога не підлягає
задоволенню.

Згідно з частин 1 та 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно із частиною першою статті 69
Кодексу адміністративного судочинства
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем
доведена правомірність та
обґрунтованість спірного рішення з
урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи за межі
позовних вимог та з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити в повному
обсязі.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
К.Ю. Гарник

Судді
К.М. Кобилянський

Б.В. Санін