Справа № 295/5983/14-а
Суддя: Жизневська А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Жизневська А.В.
ПОСТАНОВА

іменем України

"10" вересня 2014 р.
Справа № 295/5983/14-а
Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Жизневської А.В.

суддів:
Котік Т.С.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "28" липня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області про визнання
дій протиправними і зобов'язання
вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до
суду з позовом, в якому просив визнати
протиправним рішення управління
Пенсійного фонду України в місті
Житомирі Житомирської області № 795/Г-02
від 16.12.2013 року про відмову в
призначенні йому пенсії державного
службовця з 13.06.2012 року та зобов'язати
відповідача усунути в повному обсязі
допущені порушення його прав шляхом
дострокового призначення пенсії
державного службовця з 13.06.2012 року з
нарахуванням компенсації втрати
частини доходу згідно закону.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 28 липня 2014 року визнано
протиправною відмову управління
Пенсійного фонду України в місті
Житомирі Житомирської області (далі -
УПФ) у призначенні ОСОБА_3 пенсії
державного службовця згідно ст. 37
Закону України «Про державну службу».
Зобов'язано УПФ здійснити призначення,
нарахування та виплату ОСОБА_3 пенсії
державного службовця згідно ст. 37
Закону України «Про державну службу» з
10 грудня 2013 року. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить вказану постанову скасувати та
прийняти нову, якою відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що вона підлягає
до задоволення з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, має загальний трудовий
стаж 41 рік 01 місяць 17 днів, з якого
період з 01.08.1970 по 31.08.1996 служба в
Збройних Силах України, з 26.05.1997 по
13.06.2012 державна служба в Житомирській
митниці (15 років 18 днів).

04 грудня 2013 року ОСОБА_3 звернувся до
управління Пенсійного фонду України в
місті Житомирі Житомирської області за
призначенням пенсії державного
службовця, однак відповідач відмовив у
її призначенні, у зв'язку з відсутністю
необхідного стажу державної служби
(а.сп.5).

Позивач вважає, що для призначення йому
пенсії державного службовця достатньо
10 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, тоді як він має 15
років 18 днів.

В ході апеляційного розгляду справи
з'ясовано, що адміністративний позов
ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду
України в м.Житомирі Житомирської
області про визнання протиправним
рішення про відмову у призначенні
пенсії та зобов'язання призначити
пенсію за період з 13.06.2012 по 21.10.2013
включно за ухвалою Богунського
районного суду м.Житомира від 11.06.2014
року залишена без розгляду. Ухвала не
оскаржувалася, набрала законної сили.
Відтак, переглядається постанова суду
лише у частині задоволення позову за
період з 22.10.2013 року, у частині відмови
постанова не оскаржується.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції зазначив, що оцінив
обставини справи і вважає їх
достатніми для прийняття рішення.
Підстави задоволення позову не
мотивовано. Колегія суддів вважає, що
таке судове рішення постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального закону, оскільки за
приписами ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Дослідивши представлені докази та
з'ясувавши обставини, що мають значення
для розгляду справи, колегія судді
вважає, що підстави для задоволення
позову ОСОБА_3 відсутні.

Так, згідно ст.37 Закону України '"Про
державну службу" на одержання пенсії
державних службовців мають право
чоловіки, які досягли віку 62 роки,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", за наявності
страхового стажу, необхідного для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбаченого
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", у тому числі стажу
державної служби не менш як 10 років, та
які на час досягнення зазначеного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менш як 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
зазначеного віку.

За змістом вказаної норми, стаж
державної служби не менш як 10 років
встановлено лише для тих осіб, які на
час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців. Для всіх інших осіб
незалежно від місця роботи на час
досягнення зазначеного віку стаж
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців,
повинен бути не меншим ніж 20 років.

Як вбачається з матеріалів справи, на
момент звернення за призначенням
пенсії державного службовця у грудні
2013 року ОСОБА_3 ніде не працював, а
отримував пенсію за вислугу років
згідно Закону України "Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб". Відтак, в силу приписів ст.37
Закону України '"Про державну службу",
для призначення ОСОБА_3 пенсії
державного службовця його стаж роботи
на посадах, віднесених до категорій
посад державних службовців, має
становити не менш як 20 років, однак він
має лише 15 років 18 днів.

Згідно постанови Кабінету Міністрів
України від 03.05.1994 року № 283 «Про
порядок обчислення стажу державної
служби», час військової служби у
Збройних Силах та інших військових
формуваннях включається до стажу
державної служби, проте така служба не
відноситься до категорій посад
державних службовців.

Що стосується дострокового
призначення пенсії позивачу, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до п."г" ч.1 ст.26 Закону
України "Про зайнятість населення" (у
редакції від 17.05.2012) працівникам,
трудовий договір з якими було
розірвано у зв'язку із змінами в
організації виробництва і праці за
умови їх реєстрації в службі
зайнятості протягом семи календарних
днів після звільнення як таких, що
шукають роботу, гарантується право на
достроковий вихід на пенсію за півтора
року до досягнення пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", або віку, що дає
право па призначення пенсії відповідно
до Закону України "Про державну службу"
(за наявності відповідних умов), у разі
якщо до визнання такої особи
безробітною для неї неможливо було
підібрати підходящу роботу та якщо
вона має страховий стаж, необхідний для
призначення пенсії за віком у
мінімальному розмірі, передбачений
абзацом першим частини першої статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Згідно із п.7 Порядку реєстрації,
перереєстрації та ведення обліку
громадян, які шукають роботу, і
безробітних, затвердженого постановою
КМУ №219 від 14.02.2007 року (в редакції від
25.01.2012) у разі відсутності для таких
осіб підходящої роботи їм видається
клопотання до органів Пенсійного фонду
України про призначення пенсії.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 після
звільнення 13 червня 2012 року таке
клопотання не видавалося, тому
відсутні і підстави для дострокового
призначення йому пенсії державного
службовця на підставі ст.26 Закону
України "Про зайнятість населення".

УПФ обгрунтовано відмовило йому і у
призначенні пенсії згідно ст.37 Закону
України '"Про державну службу", оскільки
на момент звернення за її призначенням
у ОСОБА_3 не було необхідного стажу
роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців.

Викладене вище суд залишив поза увагою,
тому дійшов помилкового висновку про
наявність підстав для задоволення
позову, оскільки пенсійний орган діяв
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством, довів правомірність
прийнятого ним рішення, що відповідає
приписам ч.2 ст.71 КАС україни.

Суд першої інстанції належним чином не
дослідив представлені докази, не надав
їм належної правової оцінки, ніяким
чином не обгрунтував свої висновки.

У відповідності до приписів ст.202 КАС
України вказане є безумовною підставою
для скасування судового рішення з
ухваленням нового - про відмову в
задоволенні позову.

Керуючись ст. 195, 197, 198, 202, 207, 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області задовольнити,
постанову Богунського районного суду
м. Житомира від "28" липня 2014 р. скасувати
та прийняти нову.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні
адміністративного позову до
управління Пенсійного фонду України в
місті Житомирі Житомирської області
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії щодо
призначення йому пенсії державного
службовця з 22.10.2013 року.

Постанова набирає чинності з моменту
її постановлення і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
А.В. Жизневська

судді:
Т.С. Котік

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,10014

3- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

4-третій особі: - ,