Справа № 804/8663/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
30 липня 2014 р. Справа № 804/8663/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі Уваровій
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«ТЕЗІС» про стягнення заборгованості,
01.07.14 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«ТЕЗІС» про стягнення адміністративно
- господарських санкцій та пені у
розмірі 333026,88 грн.
В обґрунтування позову позивачем
зазначено, що відповідно до ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ і організацій
незалежно від форм власності і
господарювання встановлюється
норматив робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
від загальної чисельності працюючих, а
якщо працює від 15 до 25 чоловік - у
кількості 1 робочого місця. Одночасно,
вимогами ст. 20 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» визначено, що
підприємства, установи і організації
незалежно від форми власності і
господарювання, де кількість працюючих
інвалідів менша ніж встановлено
нормативом, передбаченим ч. 1 ст. 19
Закону, щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів штрафні санкції, сума яких
визначається в розмірі середньорічної
заробітної плати на відповідному
підприємстві, установі, організації за
кожне робоче місце, не зайняте
інвалідом. Для відповідача на 2013 рік
цей норматив робочих місць для
інвалідів було встановлено у кількості
2 робочих місць, що підтверджується
Звітом підприємства про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
за формою № 10-ПІ. Оскільки відповідач
має 2 робочих місця, призначених для
працевлаштування інвалідів на які
інваліди не працевлаштовані,
відповідач повинен був до 15.04.2014 року
самостійно сплатити адміністративно -
господарські санкції у розмірі 332927,00
грн. Крім того, оскільки зазначені суми
відповідачем самостійно не сплачені,
нарахована пеня у розмірі 99,88 грн., і
загальна сума заборгованості складає
333026,88 грн., яку просять стягнути в
судовому порядку.
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала у
повному обсязі, просила задовольнити
позов із підстав викладених у позові.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти позову,
надав до суду письмові заперечення, які
приєднані до матеріалів справи (а.с.
14-18). Суду пояснив, що з боку відповідача
у повному обсязі виконані всі вимоги
ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», створені робочі місця для
інвалідів у кількості 2 робочих місць,
підприємством щомісяця подавались до
центру зайнятості в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська звіти про
наявність вакансій для інвалідів із
зазначенням всієї необхідної
інформації щодо вимог до претендентів.
Обов'язок працевлаштування інвалідів
законом покладено на Державну службу
зайнятості, однак інваліди з питань
працевлаштування на підприємство
Центром зайнятості у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська протягом 2013
року не направлялись. Вимоги закону
відповідачем виконані, у зв'язку з чим у
задоволенні позову необхідно
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«ТЕЗІС» зареєстроване виконавчим
комітетом Дніпропетровскої міської
ради 02.11.2004 року (а.с. 84), знаходиться на
обліку у відділенні Фонду соціального
Судом встановлено, що 19.02.2014 року
відповідач подав до Фонду соціального
захисту інвалідів Звіт про наявність
та працевлаштування інвалідів за 2013
рік Форми № 10-ПІ, у якому зазначив, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві становила 40 осіб,
працівників-інвалідів - 0 особи,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати
на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 2
особи, середньорічна заробітна плата
штатного працівника - 166463,50 грн., сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
Відповідно до ч.8 ст. 69 Господарського
кодексу України, підприємство з правом
найму робочої сили забезпечує
визначену відповідно до Закону
кількість робочих місць для
працевлаштування неповнолітніх,
інвалідів, інших категорій громадян,
які потребують соціального захисту.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.
Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.91 року № 875-ХІІ (далі -
Закон № 875-ХІІ).
Частиною 3 ст. 18 Закону № 875 передбачено,
що підприємства, установи, організації
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Відповідно до ч. 2 ст. 18-1 Закону № 875,
Державна служба зайнятості здійснює
пошук підходящої роботи відповідно
до рекомендацій МСЕК, наявних у
інваліда кваліфікації та знань, з
урахуванням його побажань.
Частинами 1 та 2 ст. 19 Закону № 875 для
підприємств, установ, організацій
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
Абзацом 3 п.2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затверджену постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року № 70,
передбачено, що інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття з формою затвердженою
Міністерством праці за погодженням з
Відповідно до ч.4 ст. 20 Закону України
«Про зайнятість населення» від 01.03.1991
року № 803-ХІІ, підприємства, установи,
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платника збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні данні у повному
обсязі, зокрема про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
Таким чином, з огляду на наведені
приписи чинного законодавства,
обов'язок з працевлаштування
інвалідів покладається на Державну
службу зайнятості, відповідно до
рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації та знань, з урахуванням
його побажань, однак при умові надання
підприємствами, установами та
організаціями інформації про
створені робочі місця, призначені для
працевлаштування інвалідів.
Згідно з ч. 1 ст. 20 цього Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю.
Згідно з п.2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затверджену Постановою
Кабінету Міністрів України № 70 від
31.01.2007 року, сплата
адміністративно-господарських
санкцій здійснюється у строк до 15
квітня року, що настає за роком в якому
відбулося порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 875 порушення
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені; пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007р. на
відповідача покладено обов'язок
щорічно до 1 лютого року, що настає за
звітним, подавати відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
відомості про середню річну заробітну
плату на підприємстві,
середньооблікову чисельність штатних
працівників облікового складу та про
кількість працюючих інвалідів.
Як було встановлено в ході розгляду
справи, відповідач вважає, що на
підставі Звіту відповідача за Формою №
10-ПІ за 2013 рік, за місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами, відповідач повинен
був самостійно сплатити
адміністративно - господарські санкції
та в подальшому нараховану пеню у
загальному розмірі 330026,88 грн. (а.с.5).
Судом встановлено, що протягом 2013 року
відповідачем до центру зайнятості
Бабушкінського району м.
Дніпропетровська подавались Звіти про
наявність вакансій за Формою №3-ПН,
затвердженою наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 року № 420 (з червня 2013 р. наказ
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 р. № 316), з яких
вбачається, що відповідачем у графі 15
«Окрема категорія громадян у рахунок
броні, а також інваліди, пенсіонери,
студенти та інші» (п.4 - «інваліди» по
звітам з 01.06.2013 р.) зазначалось вакансій
для інвалідів - 2 особи (а.с. 22-33).
Тобто, підприємством були створені
робочі місця для працевлаштування
інвалідів та ним були виконані
вимоги ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Також судом встановлено, що
самостійно інваліди до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «ТЕЗІС» для працевлаштування
не звертались. Випадків безпідставної
відмови у прийнятті інвалідів на
роботу та порушення норм трудового
законодавства з боку центру
зайнятості, встановлено не було.
Протягом 2013 року Товариством з
обмеженою відповідальністю «Юридична
компанія «ТЕЗІС» розміщувались
оголошення в періодичних виданнях
«Бесплатно всегда» та «Днепровская
неделя» про наявність вакансій для
інвалідів, які для працевлаштування на
підприємство не звертались (а.с.44-47).
Крім того, з матеріалів справи
вбачається, що з метою
працевлаштування інвалідів,
відповідач протягом 2013 року звертався
з листами до Головного управління
праці та соціального захисту населення
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації та Дніпропетровської
обласної організації Всеукраїнської
громадської організації інвалідів
«Союз Чорнобиль України» в яких
зазначив про можливість
працевлаштування інвалідів на своєму
підприємстві. (а.с. 34-43).
Однак, інваліди для працевлаштування
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«ТЕЗІС» так і не були направлені.
Як було зазначено вище, на підприємства
покладено обов'язок по створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а не обов'язок їх
безпосереднього працевлаштування.
З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування до
відповідача адміністративно -
господарських санкцій, оскільки
відповідачем у повному обсязі виконано
покладений на нього обов'язок щодо
працевлаштування інвалідів, дотримано
існуючі правила здійснення
господарської діяльності щодо
забезпечення працевлаштування
інвалідів та вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на забезпечення
працевлаштування інвалідів на власне
За змістом ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивачем не доведені ті обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.
Згідно статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.
З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що в задоволенні позову слід
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридична компанія
«ТЕЗІС» про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 333026,88 грн. -
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева