Справа № 2а/591/376/13
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2014 року
м. Київ К/800/6811/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Леонтович К.Г., Сороки М.О.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні в касаційній інстанції
адміністративну справу

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1,
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_2 до Сумської
міської ради про визнання незаконним
та скасування рішення, касаційне
провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю "Гермес" на
постанову Зарічного районного суду
міста Суми від 11 вересня 2013 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

У січні 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулися до суду з адміністративним
позовом до Сумської міської ради про
визнання нечинним та скасування
пунктів 1, 2 рішення Сумської міської
ради № 2048-МР від 26 грудня 2012 року "Про
відмову у поновленні договорів оренди
земельних ділянок по вул. Набережна р.
Стрілки, 8".

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі
зазначають, що суб'єктом владних
повноважень всупереч вимог чинного
законодавства прийнято рішення № 2048-МР
від 26 грудня 2012 року, згідно з яким
відмовлено позивачам у поновленні
договорів оренди земельних ділянок
площею по 0,0009 га кожному за адресою:
АДРЕСА_1, під розміщеною тимчасовою
спорудою - побутово-торгівельним
мінікомплексом.

Позивачі вважають відмову Сумської
міської ради неправомірною, оскільки
оскаржуване рішення в частині пунктів 1
та 2 було прийнято необґрунтовано та
без врахування того, що позивачі
належно виконували умови договору
оренди земельної ділянки та вимоги
Закону України "Про оренду землі".

У зв'язку з цим, ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернувся в суд з вимогою про визнання
даного рішення незаконним та
скасування його в частині пунктів 1 та 2.

В ході проведення судового засідання 11
вересня 2013 року, Зарічним районним
судом міста Суми відмовлено в
задоволенні заяви про залучення
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Гермес" в якості
третьої особи по справі.

Постановою Зарічного районного суду
міста Суми від 11 вересня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року адміністративний позов
задоволено.

Скасовано пункт 1 та пункт 2 рішення
Сумської міської ради № 2048-МР від 26
грудня 2012 року "Про відмову у
поновленні договорів оренди земельних
ділянок по вул. Набережна р. Стрілки, 8".

У касаційній скарзі ТОВ "Гермес",
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати їх рішення та
прийняти нове, яким закрити
провадження по справі.

Касаційна скарга підлягає залишенню
без задоволення з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачами в 2004 році
було виготовлено паспорт розміщення
благоустрою малої архітектурної форми,
які були погоджені, в тому числі з
архітектором міста Суми.

23 лютого 2005 року Сумською міською радою
прийнято рішення № 1115-МР "Про надання в
оренду земельних ділянок
підприємствам, установам, організаціям
і підприємцям та внесення змін до
рішень Сумської міської ради", згідно
із яким передано позивачам в оренду
земельні ділянки загальною площею по
0,0009 га кожному терміном на 5 років та
укладено відповідні договори оренди.

Після чергового продовження терміну
дії вказаних договорів:

- між Ф-ОП ОСОБА_1 та відповідачем 14
липня 2011 року укладено договір оренди
земельної ділянки, загальною площею
0,0009 га за адресою: АДРЕСА_1, терміном
дії до 31 грудня 2011 року;

- між Ф-ОП ОСОБА_2 та відповідачем
21 липня 2011 року укладено

договір оренди земельної
ділянки, загальною площею 0,0009 га

за адресою: АДРЕСА_1, терміном
дії до

31 грудня 2011 року.

Позивачі у визначений договорами
строк, подали до Сумської міської ради
заяви та додаткові документи на
продовження терміну дій договорів
оренди земельних ділянок від 14 липня 2011
року та 21 липня 2011 року відповідно.

Проте, не отримавши жодного рішення з
вищевказаного питання, позивачі
звернулися в суд з позовом до Сумської
міської ради про визнання
бездіяльності протиправною.

Постановою Зарічного районного суду
міста Суми від 01 листопада 2012 року
визнано бездіяльність протиправною та
зобов'язано Сумську міську раду на
найближчому пленарному засіданні
чергової сесії розглянути проект
рішення стосовно поновлення договорів
оренди земельних ділянок.

Однак, 26 грудня 2012 року Сумською
міською радою прийнято рішення № 2048-МР
"Про відмову у поновленні договорів
оренди земельних ділянок по вул.
Набережна р. Стрілки, 8".

Регламентом роботи Сумської міської
ради встановлено, що рішення з
будь-якого питання повинно бути
обґрунтованим, вмотивованим та
прийнятим на її пленарному засіданні
після обговорення шляхом голосування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення прийнято
відповідачем необґрунтовано, оскільки
заяви на продовження терміну дій
договорів оренди земельних ділянок
позивачі подали заздалегідь.

Зазначена позиція була підтримана і
Харківським апеляційним
адміністративним судом, який
переглянув постанову суду першої
інстанції та залишив її без змін.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
зазначені висновки судів вважає
вірними та такими, що зроблені на
підставі правильно застосованих норм
матеріального права.

Статтею 13 Конституції України
встановлено, що земля, її надра,
атмосферне повітря, водні та інші
природні ресурси, які знаходяться в
межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Відповідно до статей 11, 12 Земельного
кодексу України повноваження районних
у містах рад у галузі земельних
відносин визначаються міськими радами.

До повноважень сільських, селищних,
міських рад у галузі земельних
відносин на території сіл, селищ, міст
належить: розпорядження землями
територіальних громад; передача
земельних ділянок комунальної
власності у власність громадян та
юридичних осіб відповідно до цього
Кодексу; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу;
вилучення земельних ділянок із земель
комунальної власності відповідно до
цього Кодексу; викуп земельних ділянок
для суспільних потреб відповідних
територіальних громад сіл, селищ, міст;
організація землеустрою; координація
діяльності місцевих органів земельних
ресурсів; здійснення контролю за
використанням та охороною земель
комунальної власності, додержанням
земельного та екологічного
законодавства; обмеження, тимчасова
заборона (зупинення) використання
земель громадянами і юридичними
особами у разі порушення ними вимог
земельного законодавства; підготовка
висновків щодо вилучення (викупу) та
надання земельних ділянок відповідно
до цього Кодексу; встановлення та зміна
меж районів у містах з районним
поділом; інформування населення щодо
вилучення (викупу), надання земельних
ділянок; внесення пропозицій до
районної ради щодо встановлення і
зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення
земельних спорів; вирішення інших
питань у галузі земельних відносин
відповідно до закону.

Згідно із статтею 125 Земельного
кодексу України право власності на
земельну ділянку, а також право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до частини першої статті 93
Земельного кодексу України право
оренди земельної ділянки - це засноване
на договорі строкове платне володіння
і користування земельною ділянкою,
необхідною орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону
України "Про оренду землі" орендар,
який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору оренди
землі на новий строк, зобов'язаний
повідомити про це орендодавця до
спливу строку договору оренди землі у
строк, встановлений цим договором, але
не пізніше ніж за місяць до спливу
строку договору оренди землі.

Частиною 5 статті 33 Закону України "Про
оренду землі" встановлено, що
орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Відповідно до частини 1 статті 124
Земельного кодексу України передача в
оренду земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Згідно із частиною 3 статті 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" після закінчення
терміну договору оренди орендар, який
належним чином виконував свої
обов'язки за договором, має переважне
право, за інших рівних умов, на
укладення договору оренди на новий
термін, крім випадків, якщо орендоване
майно необхідне для потреб його
власника. У разі якщо власник має намір
використовувати зазначене майно для
власних потреб, він повинен письмово
попередити про це орендаря не пізніше
ніж за три місяці до закінчення терміну
договору.

Аналіз положень вищезазначених статей
дає колегії суддів Вищого
адміністративного суду України
підстави для висновку, що позивачі
скористались своїм правом подати у
визначений договорами строк на розгляд
Сумської міської ради заяви та
додаткові документи на продовження
терміну дії договорів оренди земельних
ділянок від 14 липня 2011 року та 21 липня
2011 року відповідно.

З матеріалів касаційної скарги
вбачається, що представник ТОВ "Гермес"
оскаржує прийняті у цій справі рішення
з мотивів невірного визначення
позивачами судової юрисдикції справи.

Відповідно до частини 2 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
перевіряє законність та
обґрунтованість рішень попередніх
інстанцій в межах касаційної скарги.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 2
статті 17 КАС України юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів або
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності, а також на спори мiж
суб'єктами владних повноважень з
приводу реалiзацiї їхньої компетенцiї у
сферi управлiння, у тому числi
делегованих повноважень, а також спори,
якi виникають з приводу укладання та
виконання адмiнiстративних договорiв.

З аналізу норм статті 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
вбачається, що управління та
розпорядження комунальним майном є
організаційно-правовою діяльністю
суб'єктів владних повноважень - органів
місцевого самоврядування, які
здійснюють її шляхом прийняття актів з
дотриманням встановленої процедури.

Відповідно до положень статей 13, 14
Конституції України, статей 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України,
статті 148 Господарського кодексу
України власниками землі є держава,
Автономна Республіка Крим та
територіальні громади. Конституційний
Суд України в рішенні від 01 квітня 2010
року у справі № 10-рп/2010 за
конституційним поданням Вищого
адміністративного суду України щодо
офіційного тлумачення положень
частини 1 статті 143 Конституції України,
пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12
Земельного кодексу України, пункту 1
частини 1 статті 17 КАС України вирішив,
що органи місцевого самоврядування у
земельних відносинах з громадянами та
юридичними особами, в тому числі щодо
вирішення питань розпорядження,
передачі у власність, у користування
земельних ділянок, а також їх
вилучення, виступають виключно як
суб'єкти владних повноважень.

Земельні спори фізичних чи юридичних
осіб з органом місцевого
самоврядування як суб'єктом владних
повноважень, пов'язані з оскарженням
його рішень, дій чи бездіяльності
належать до публічно-правових спорів,
на які поширюється юрисдикція
адміністративних судів.

Відповідно до статті 69 Закону України
"Про Конституційний Суд України"
рішення і висновки Конституційного
Суду України рівною мірою є
обов'язковими до виконання.

З матеріалів справи вбачається, що
предметом спору є перевірка законності
прийнятого Сумською міською радою
рішення при здійсненні наданих
відповідачу владних управлінських
повноважень щодо розпорядження
комунальною власністю.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що такий спір має публічно-правовий
характер і повинен розглядатися в
порядку адміністративного
судочинства.

Така ж сама позиція була висловлена і
Пленумом Вищого адміністративного
суду України в пункті 12 постанови № 8
від 20 травня 2013 року "Про окремі питання
юрисдикції адміністративних судів"
(в її редакції від 14 лютого 2014
року).

Відповідно до частини першої статті 224
КАС України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів
попередніх інстанцій є правильними,
обґрунтованими, відповідають нормам
матеріального та процесуального права,
підстави для скасування чи зміни
оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній
скарзі, висновків судів та обставин
справи не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 231, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Гермес"
залишити без задоволення.

Постанову Зарічного районного суду
міста Суми від 11 вересня 2013 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 16 січня 2014
року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
К.Г. Леонтович

М.О. Сорока