Справа № 2а-8985/11/1609 (6а/552/83/13)
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року
м. Київ К/800/60169/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Штульмана І.В.,

провівши в порядку касаційного
провадження попередній розгляд
адміністративної справи за позовом
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради, Центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат у Полтавській
області про перерахунок коштів,
касаційне провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу
Київського районного суду м. Полтави
від 19 вересня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до
суду з заявою про зміну способу і
порядку виконання рішення Київського
районного суду м. Полтави від 28
листопада 2011 року по справі за позовом
ОСОБА_3 до Центру по нарахуванню та
здійсненню виплат і Полтавській
області та Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної в місті Полтаві ради про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Київського районного суду м.
Полтави від 19 вересня 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року, ОСОБА_3 відмовлено у
задоволенні заяви.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій у
справі, ОСОБА_3 звернулася з касаційною
скаргою, в якій просить рішення судів
першої та апеляційної інстанцій
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити її заяву,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про
зміну способу і порядку виконання
рішення, суд першої інстанції, з яким
погодився і апеляційний суд, виходив із
того, що ОСОБА_3 звертаючись до суду із
заявою про заміну способу і порядку
виконання рішення, фактично просить
змінити рішення Київського районного
суду м. Полтави від 28 листопада 2011 року,
що є неприпустимим.

Такий висновок судів першої та
апеляційної інстанцій відповідає
обставинам справи, нормам
процесуального права.

Судами по попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Київського
районного суду м. Полтави від 28
листопада 2011 року, яка залишена без
змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 14 травня 2012 року, позовні вимоги
ОСОБА_3 задоволені частково. Визнані
дії неправомірними та зобов'язано
Управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Київської районної в м.
Полтаві ради та Центр по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат в
Полтавській області зробити
перерахунки, донарахувати та виплатити
ОСОБА_3 щорічну разову грошову допомогу
до 05 травня за 2011 рік, відповідно до
статті 13 ЗУ «Про статус ветеранів війни
гарантії їх соціального захисту» у
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком
та провести відповідні виплати з
урахуванням поведених виплат.
Зазначено, що постанова підлягає
негайному виконанню у межах суми
стягнення за один місяць. У задоволенні
решти вимог було відмовлено.

02 вересня 2013 року до Київського
районного суду м. Полтави надійшла
заява ОСОБА_3 про заміну способу і
порядку виконання вищевказаної
постанови суду першої інстанції, а саме
- стягнути з Управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету Київської
районної ради в м. Полтаві та Центру
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат в Полтавській
області на користь ОСОБА_3 грошову
допомогу у розмірі 6 640,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення (відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Згідно із частиною другою цієї ж
статті, суд може у виняткових випадках
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання судового рішення.

Аналізуючи зміст статті 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
необхідно вказати, що підставою для
застосування правил цієї статті є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, тобто
ускладнюють його виконання або роблять
неможливим.

Враховуючи вказане, суди попередніх
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що заявником не наведено
обставин, що перешкоджають або
ускладнюють виконання в повному обсязі
постанови Київського районного суду
м. Полтави від 28 листопада 2011 року.

Разом з тим ОСОБА_3 звертаючись до суду
із заявою про заміну способу і порядку
виконання рішення, фактично просить
змінити рішення Київського районного
суду м. Полтави від 28 листопада 2011 року,
що є неприпустимим.

Таким чином, суд першої інстанції, з
яким погодився апеляційний суд,
прийшов до обґрунтованого висновку,
про відмову в задоволенні заяви
ОСОБА_3 про заміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Відповідно до частини третьою
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити,
оскільки судові рішення постановлені з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а
ухвалу Київського районного суду м.
Полтави від 19 вересня 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 листопада
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: