Справа № 809/1909/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р.
Справа № 876/12005/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Відділу державної виконавчої служби
Надвірнянського районного управління
юстиції на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10.07.2013 р. по
справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу
державної виконавчої служби
Надвірнянського районного управління
юстиції про визнання протиправними дій
та зобов'язання вчинити дії,-

встановив:

19.06.2013 року позивач - ОСОБА_1 звернувся
до суду із адміністративним позовом до
відповідача - Відділу державної
виконавчої служби Надвірнянського
районного управління юстиції про
визнання протиправними дій та
зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04.03.2013
року заступником начальника відділу
державної виконавчої служби
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповичем С.М. винесено
постанову про стягнення з позивача
виконавчого збору в розмірі 29868,04 грн.
Також в цей день, заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Надвірнянського
районного управління юстиції
Поповичем С.М. винесено постанову про
стягнення з позивача виконавчого збору
в розмірі 91 грн.

Позивач вважає, що такі дії є
незаконними, оскільки рішення
Надвірнянського районного суду від
21.06.2012 року було виконано в
добровільному порядку, що встановлено
ухвалою колегії суддів судової палати
у цивільних справах апеляційного суду
Івано-Франківської області від 29.01.2013
року. Крім того, 05.12.2012 року постанову
заступника начальника відділу ДВС
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповича С.М. про відкриття
виконавчого провадження від 30.08.2012 року
було оскаржено до Надвірнянського
районного суду, а відтак на час
розгляду скарги в суді строк
добровільного виконання оскаржуваного
рішення не міг братися до уваги та
спливати.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
10.07.2013 р. позов задоволено.

Скасовано постанову заступника
начальника відділу ДВС
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповича С.М. від 04.03.2013 року про
стягнення солідарно виконавчого збору
в сумі 29868,04 грн. у виконавчому
провадженні № 34069543;

Скасовано постанову заступника
начальника відділу ДВС
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповича С.М. від 04.03.2013 року про
стягнення виконавчого збору і сумі 91
грн. у виконавчому провадженні № 34069543.

Зобов'язано заступника начальника
відділу ДВС Надвірнянського районного
управління юстиції Поповича С.М.
винести постанову про закінчення
виконавчого провадження № 34069543.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції зокрема виходив з
того, що оскаржувані постанови
винесені державним виконавцем з
порушенням строку передбаченого ст.28
ЗУ "Про виконавче провадження", а також
після того, як рішення суду виконано
самостійно позивачем в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зокрема зазначає, що
із ухвали Надвірнянського районного
суду Івано- Франківської області від
27.12.2012 року по справі №0911/3456/2012
вбачається, що ОСОБА_2 звернулась із
скаргою на постанову про відкриття
виконавчого провадження від 30.08.2012 року
в зв'язку із тим, що виявила
невідповідність виконавчого листа
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження» ознайомлюючись
із матеріалами виконавчого
провадження. Тобто предметом спору був:
відповідність виконавчого листа
вимогам ст. 18 Закону України «Про
виконавче провадження», а не терміни чи
відповідність постанови про відкриття
виконавчого провадження вимогам
Закону.

Апелянт також звертає увагу на те, що
суд першої інстанції посилається на п.20
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 року, тобто на
нормативний акт про узагальнення
судової практики, який не може бути
взятий до уваги, оскільки дана
постанова надає узагальнення судової
практики старого Закону України «Про
виконавче провадження», який діяв до
09.03.2011 року в якому була стаття 30, а саме
- добровільне виконання рішень, яка
передбачала, що державний виконавець,
починаючи виконувати рішення, повинен
пересвідчитися, чи отримана боржником
копія постанови про відкриття
виконавчого провадження і чи здійснені
ним дії, спрямовані на добровільне
виконання рішення у встановлений
постановою строк.

Також апелянт посилається на те, що в
своїй постанові суд першої інстанції
помилково трактує ст.28 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
згідно даної норми Закону державний
виконавець не зобов'язаний винести
постанову про стягнення виконавчого
збору на наступний день після
звершення строку для самостійного
виконання.

В судове засідання сторони не
з'явились, хоча були повідомлені
належним чином про час та місце
розгляду справи у суді, а тому суд
вважає за можливе розглянути справу
без їх участі та відповідно до вимог ч. 1
ст. 41 КАС України фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, рішенням Надвірнянського
районного суду від 21.06.2012 року
задоволено позов ПАТ «Фольксбанк» до
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і присуджено стягнути
з відповідачів в солідарному порядку
на користь зазначеного банку гроші в
сумі 298680,45 грн. заборгованості за
кредитним договором № 66039/36 від 06.05.2008
року, а також 1700 грн. судового збору та
120 грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення.

16.08.2012 року Надвірнянським районним
судом видано виконавчий лист № 2-1051, на
підставі якого 30.08.2012 року заступником
начальника відділу державної
виконавчої служби Надвірнянського
районного управління юстиції
Поповичем С.М. винесено постанову про
відкриття виконавчого провадження,
відповідно до якої позивачу у строк до
06.09.2012 року необхідно було виконати в
добровільному порядку рішення суду.

05.12.2012 року позивачем оскаржено
постанову заступника начальника
відділу ДВС Надвірнянського районного
управління юстиції Поповича С.М. про
відкриття виконавчого провадження від
30.08.2012 року до Надвірнянського
районного суду.

Ухвалою Надвірнянського районного
суду від 27 грудня 2012 року визнано
неправомірною постанову про відкриття
виконавчого провадження від 30.08.2012 року
і скасовано її. Зобов"язано заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Надвірнянського
районного управління юстиції Поповича
С.М. винести постанову про відмову у
відкритті виконавчого провадження
згідно виконавчого листа. № 2-1051/11 від
16.08.2012 року, виданого Надвірнянським
районним судом Івано-Франківської
області (а.с.9-11).

Ухвалою апеляційного суду
Івано-Франківської області від 06.02.2013
року скасовано ухвалу Надвірнянського
районного суду від 27.12.2012 року, а в
задоволенні скарги відмовлено.

Колегією суддів встановлено, що станом
на 20.12.2012 року рішення Надвірнянського
районного суду від 21.06.2012 року було
виконано повністю.

04.03.2013 року заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповичем С.М. винесено
оскаржувані постанови ВП №34069543 та ВП
34069611 про стягнення з позивача
виконавчого збору в сумі 29868,04 грн. та
виконавчого збору в сумі 91 грн.
відповідно (а.с.29-30).

Надаючи правову оцінку правомірності
винесення оскаржуваних постанов, суд
апеляційної інстанції виходить з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню за
виконавчим документом після початку
його примусового виконання.

Згідно із п. 3.7.1 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №
512/5 постанова про стягнення
виконавчого збору виноситься при
першому надходженні виконавчого
документу державному виконавцю на
наступний день після завершення
строку, наданого боржнику для
самостійного виконання рішення.

Як наслідок, колегія суддів звертає
увагу на те, що підставою для
невиконання позивачем рішення
Надвірнянського районного суду від
21.06.2012 року було оскарження постанови
ДВС Надвірнянського районного
управління юстиції у судовому порядку.

Також, із матеріалів справи, зокрема із
банківських квитанцій вбачається, що
рішення Надвірнянського районного
суду від 21.06.2012 року було виконано
повністю в добровільному порядку
станом на 20.12.2012 року (а.с.16-20).

У пункті 6 постанови Пленуму Вищого
адміністративного суду України від
13.12.2010 року № 3 «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах з приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» надано роз'яснення, що судам
необхідно враховувати, що постанови
державного виконавця про стягнення
виконавчого збору належить до видів
відповідальності за невиконання
рішення самостійно.

Колегія суддів погоджується із
правовою позицією суду першої
інстанції про те, що зважаючи на ту
обставину, що судове рішення було
виконано добровільно, підстав для
стягнення виконавчого збору у
відповідача не було.

Крім того, судом взято до уваги, що
згідно постанови про відкриття
виконавчого провадження, боржнику
надано добровільний термін на
виконання рішення суду до 06.09.2012 року. В
період з 06.09.2012 року по 05.12.2012 року, тобто
до моменту оскарження постанови про
відкриття виконавчого провадження від
30.08.2012 року, державний виконавець не
вчиняв жодних виконавчих дій, в тому
числі і не виносив постанов про
стягнення виконавчого збору.

Як свідчить аналіз ст.28 Закону України
"Про виконавче провадження" та п. 3.7.1
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої Наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012 року №
512/5, стягнення виконавчого збору є
обов'язковою дією державного
виконавця, і при цьому така дія повиння
вчинятися негайно, тобто з моменту
невиконання боржником рішення суду в
добровільний термін, на наступний день,
оскільки постанова про відкриття
виконавчого провадження станом на
06.09.2012 року не була оскаржена ні
позивачем, ні іншим учасником
виконавчого провадження. Тобто норма
вказаної статті не дає право
державному виконавцю виносити
постанову про стягнення виконавчого
збору через 1 місяць і більше, після
закінчення терміну на добровільне
виконання рішення суду.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що оскаржувані постанови винесені
державним виконавцем з порушенням
строку передбаченого ст.28 ЗУ "Про
виконавче провадження", а також після
того, як рішення суду виконано
самостійно позивачем в повному обсязі.

Крім того, відповідно до п.8 ч.1 ст.49
Закону України "Про виконавче
провадження", виконавче провадження
підлягає закінченню у разі: фактичного
виконання в повному обсязі рішення
згідно з виконавчим документом.

Як наслідок, колегія суддів вважає, що
оскільки судове рішення виконане у
повному обсязі то наявні правові
підстави для задоволення вимог
позивача в частині зобов'язання
заступника начальника відділу ДВС
Надвірнянського районного управління
юстиції Поповича С.М. винести постанову
про закінчення виконавчого
провадження № 34069543, що було зроблено
судом першої інстанції в резолютивній
частині судового рішення від 10.07.2013
року.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Відділу державної
виконавчої служби Надвірнянського
районного управління юстиції залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 10.07.2013 р. по
справі № 809/1909/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик