Справа № 466/8860/13-а
Суддя: Едер П. Т.
Дата ухвалення: 2014-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/8860/13-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року

Шевченківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді
Едера П.Т.

при секретарі
Репета К.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівська міська рада, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання протиправним та
скасування Розпорядження «про
самочинне будівництво», -

в с т а
н о в и в :

Позивач звернулись в Шевченківський
районний суд м. Львова з вищевказаним
позовом, котрим просив визнати
протиправним і скасувати
розпорядження Залізничної районної
адміністрації Львівської міської ради
№ 1131 від 27.12.2010р. «Про самочинне
будівництво гр. ОСОБА_1.».

Свої позовні вимоги обгрунтував тим, що
із отриманого ним, ОСОБА_1, з
Залізничного ВДВС Львівського
міського управління юстиції
попередження про призначення
примусового виконання рішення суду
(виконавчого листа № 2-2271/11, виданого
06.06.2013 р., Залізничним районним судом м.
Львова) він довідався про наявність
судового рішення про його зобов'язання
демонтувати самочинно влаштовані
прибудови до житлового будинку
розміром 2,46-2,56 м. та 2,40-2,60 м., цегляний
гараж розміром 7,70-8,37м., металевий навіс
розміром 8,40-13,50м., сарай 8,40 - 17,40м.,
металеву огорожу з листової сталі
довжиною 80 м. за адресою: АДРЕСА_1. У
зв'язку із отриманням інформації про
наявність вищевказаного рішення, 03.10.2013
р. його, позивача, представник
ознайомилась в Залізничному районному
суді м. Львова із матеріалами цивільної
справи за позовом Залізничної районної
адміністрації ЛМР до ОСОБА_1 про
зобов'язання демонтувати самочинно
влаштовані об'єкти, в результаті чого
він довідався про наявність
розпорядження Залізничної районної
адміністрації № 1131 від 27.12.2010 р., «Про
самочинне будівництво гр. ОСОБА_1.» і
отримав фотокопію такого
розпорядження з матеріалів цивільної
справи.

Позивач зазначив, що до листопада 2012
року йому належали на праві власності
житловий будинок та земельна ділянка
за адресою: АДРЕСА_1, однак за вказаною
адресою він не проживав, а з 2004 року
проживає за адресою: АДРЕСА_2 і
зареєстрований за цією ж адресою.

Оскаржуване Розпорядження, на думку
позивача, прийняте з грубим
порушеннями вимог законодавства, а
тому є протиправним і підлягає
скасуванню.

Позивач зазначив, що вважає порушення
відповідачем вимог п. п. 2.3, 2.4, 2.5, 2.6
Положення про порядок врегулювання
питань самочинного будівництва у м.
Львові, затвердженого рішенням
виконавчого комітету Львівської
міською ради № 406 від 06.05.2005 р., а саме
після виявлення факту самочинного
будівництва відповідачем у
встановленому Положенням порядку не
було складено жодного акту -
попердження, а одразу було видане
оскаржуване розпорядження про
зобов'язання ОСОБА_1 демонтувати
самочинне будівництво.

Також позивач вказав, що йому на час
прийняття оскарженого розпорядження
належала на праві власності земельна
ділянка площею 0,0834 га за адресою:
АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на
право власності на земельну ділянку
серії ЯД № 462465, земельна ділянка площею
0,0437 га за адресою: АДРЕСА_1 - на праві
користування відповідно до договору
оренди землі від 25.06.2010 р.

Позивач вважає, що при прийнятті
оскаржуваного розпорядження
відповідачем були порушені вимоги ст.
376 ЦК України, відповідно до положень
якої рішення про знесення (демонтаж)
самочинного будівництва можуть
прийматися виключно судами, а не
місцевими адміністраціями як
виконавчими органами місцевих рад.
Крім того, позивач зазначив, що на
засідання міжвідомчої комісії він не
викликався.

В судовому засіданні уповноважений
представник Позивача ОСОБА_4, позовні
вимоги підтримала повністю, надала
пояснення, що аналогічні викладеному в
тексті позовної заяви. Просила позов
задовольнити.

Представник Відповідача Зварич В.В.,
котрий діє на підставі довіреності
проти позову заперечив, просив
відмовити у його задоволенні за
безпідставністю. Пояснив, що жодних
порушень при винесенні Залізничною
районною адміністрацією Львівської
міської ради оскаржуваного
розпорядження допущено не було.

Представник третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності
висловилась в підтримку позовних
вимог.

Представник третьої особи - Львівської
міської ради Балюса С. В., котрий діє на
підставі довіреності висловив думку
про безпідставність позовних вимог та
просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи ОСОБА_7 -
ОСОБА_8, що діє на підставі довіреності,
просив відмовити у задоволенні позову,
вважаючи вимоги позивача
безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін, повно та
всебічно дослідивши зібрані по справі
докази та з'ясувавши дійсні обставини
справи, суд приходить до висновку, що
позов є безпідставним та не підлягає
задоволенню виходячи з наступних
підстав та мотивів.

Згідно із ч.3 ст.2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 19 КАС України
передбачено, що адміністративні справи
з приводу оскарження правових актів
індивідуальної дії, а також дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, які прийняті (вчинені,
допущені) стосовно конкретної фізичної
чи юридичної особи (їх об'єднань),
вирішуються за вибором позивача
адміністративним судом за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем проживання
(перебування, знаходження) цієї
особи-позивача, або адміністративним
судом за місцезнаходженням
відповідача, крім випадків,
передбачених цим Кодексом. Якщо така
особа не має місця проживання
(перебування, знаходження) в Україні,
тоді справу вирішує адміністративний
суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
правовий статус місцевого
самоврядування в Україні визначається
Конституцією України, Законами
України. Органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією Законами України, актами
Президента України, Кабінету Міністрів
України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1,
згідно договору купівлі-продажу
будинковолодіння та земельної
ділянки від 13.06.2007р., придбав житловий
будинок з господарськими будівлями і
спорудами по АДРЕСА_1 та земельну
ділянку площею 0,0834 га, розташовану за
вказаною адресою і наданою для
обслуговування будинковолодіяння.

В подальшому ОСОБА_1 домотував
дерев'яну огорожу та самовільно
приєднав до своєї землі земельну
ділянку зі сторони АДРЕСА_1, площею 0,0381
га шляхом встановлення металевої
огорожі на фундаменті. Самовільно
зайнята земельна ділянка відноситься
до земель комунальної власності міста.

Розпорядженням голови Залізничної
райадміністрації Львівської міської
ради від 27.12.2010 р. зобов'язано власника
будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 демонтувати
самочинно влаштовані прибудову до
житлового будинку, цегляний гараж,
металевий навіс, сарай та металеву
огорожу довжиною 80 м на'землях
комуналБнбї власності міста.

Так, актами перевірки дотримання вимог
земельного законодавства відділу
Державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель
Управління Держкомзему у м. Львові від
02.09.2011 року, актом обстеження земельної
ділянки від 02.09.2010 року №10
стверджується факт самовільного
зайняття ОСОБА_1 земельної ділянки
площею 0,0381 га із земель комунальної
власності міста під розширення
власної земельної ділянки.

Згідно припису відділу Державної
інспекції з контролю за використанням
та охороною земель Управління
Держкомзему у м. Львові від 02.09.2011 року
№100 ОСОБА_1 було зобов'язано звільнити
самовільно зайняту земельну ділянку.

Постановою начальника відділу
Державної інспекції з контролю за
використанням та охороною земель
Управління Держкомзему у м. Львові № 33
від 13.09.2011 р. ОСОБА_1 визнано винним у
вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого ст.53-1
КУпАП та накладено на нього стягнення у
виді штрафу в розмірі 170 грн.

Вказані вище обставини
підтверджуються матеріалами справи,
поясненнями сторін, матеріалами
цивільної справи за позовом
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради до ОСОБА_1 про
демонтаж самочинно здійсненої
прибудови, що витребувана судом при
розгляді цієї справи із Залізничного
районного суду м. Львова.

Перевіркою, проведеною 01.02.2011р.
інспекцією архбудконтролю у
Львівській області, встановлено, що
ОСОБА_1, без погодженої належним чином
проектної документації та без дозволу
на виконання будівельних робіт,
здійснив будівництво житлової
прибудови літ. «А'-1», гаражу літ. «Б»,
сараю літ. «В», навісу літ. «Г», тамбуру
літ. «а-1» за адресою АДРЕСА_1, чим
порушено п. 9.1 ДБН А.2.2-3-2004, ст.7, 9 Закону
України "Про архітектурну діяльність"
та ст. 29 Закону України "Про планування
і забудову територій", про що складено
акт перевірки №34/02-з від 01.02.2011р. та
протокол № 34/02-з від 01.02.2011р. За дане
правопорушення ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності. (
а.с.79-80, 83)

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Судом встановлено факт неотримання
позивачем від відповідача
розпорядження Залізничної районної
адміністрації № 1131 від 27.12.2010 р., а
отримання інформації про таке
розпорядження та фотокопії цього
розпорядження тільки в жовтні 2013р. в
результаті ознайомлення представника
позивача з матеріалами цивільної
справи за позовом Залізничної районної
адміністрації ЛМР до ОСОБА_1 про
зобов'язання демонтувати самочинно
влаштовані об'єкти, в яких і містилась
копія зазначеного розпорядження
підтверджують, що позивач, ОСОБА_1,
довідався про порушення своїх прав у
зв'язку з прийняттям відповідачем
такого розпорядження тільки в жовтні
2013 року. А тому від жовтня 2013 року в
даному випадку і повинен
відраховуватися визначений ст.99 КАС
України строк звернення до
адміністративного суду з даним
позовом.

В процесі розгляду справи жодними
допустимими доказами не доведено
будь-яких допущених порушень чи
невідповідностей чинному
законодавству Розпорядження
Залізничної районної адміністрації №
1131 від 27.12.2010 р про зобов'язання ОСОБА_1
демонтувати самочинно влаштовані
об'єкти.

Таким чином, враховуючи викладене та
оцінюючи наявні у справі докази в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги є безпідставними і в
задоволенні адміністративного позову
слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 6, 11, 159, 160 ч. 3, 161 КАС
України, суд,-

п о с т а н
о в и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Залізничної районної адміністрації
Львівської міської ради, треті особи:
Львівська міська рада, ОСОБА_2, ОСОБА_3
про визнання протиправним та
скасування Розпорядження «про
самочинне будівництво» - в і д м о в и т
и.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Апеляційного
адміністративного суду Львівської
області через Шевченківський районний
суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний
строк з дня проголошення постанови
апеляційної скарги. У разі
застосуванням судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя П. Т. Едер