Справа № 821/2883/14
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/2883/14

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді: Василяки Д.К.,

при секретарі: Івлевій В.О., за участю
представника позивача Калусовського
А.С., представника відповідача Дудчак
П.В., розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Ізумруд" до Управління
державної казначейської служби
України у Васильківському районі
Дніпропетровської області про
стягнення інфляційних витрат,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Ізумруд" (далі по тексту - позивач
або ТОВ "Ізумруд") до Управління
державної казначейської служби
України у Васильківському районі
Дніпропетровської області (далі по
тексту - відповідач) про стягнення
інфляційних витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
Управлінням Державної казначейської
служби України у Васильківському
районі Дніпропетровської області
порушено вимоги пункту 8.4 статті 8
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" та своєчасне
не перераховано кошти. Отже,
відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного Кодексу України позивач
просить стягнути інфляційні витрати та
3 % річних за прострочення виконання
зобов'язання по перерахуванню коштів .

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог заперечував. Заперечення
обґрунтовані тим, що Державна
казначейська служба України не є
банком в розумінні Закону України "Про
банки та банківську діяльність", а є
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, тому на Державну
казначейську службу України не
поширюються вимоги Закону України "Про
платіжні перекази та переказ коштів в
України" та вимоги Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.2004 року № 22, які
суперечать нормативно-правовим актам,
що регламентують діяльність органів
Казначейства. Крім того вказав, що
Управління Державної казначейської
служби України у Васильківському
районі Дніпропетровської області в
жодних відносинах з Товариством з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційною фірмою "Ізумруд"
не перебувало та ніяких
цивільно-правових угод (правочинів), з
яких могли б виникнути грошові
зобов'язання, не укладало, тому
відповідач не порушив права та законні
інтереси позивача та не завдав йому
шкоди.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечення підтримав та
просив відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Розглянувши подані документи,
врахувавши позицію представника
позивача, представника відповідача,
адміністративний позов та документи
покладені в його основу, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду спору по суті, суд приходить
до наступного: Постановою Херсонського
окружного адміністративного суду від 26
грудня 2013 року по адміністративній
справі № 821/4541/13-а за позовом Товариство
з обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Ізумруд"
до Управління державної казначейської
служби України у Васильківському
районі Дніпропетровської області про
визнання противоправними дій
Управління та зобов'язання виконати
розпорядження відділу виконавчої
служби Васильківського управління
юстиції № В3-29513 від 27.08.2013 року, щодо
перерахування 270000,00 грн. (борг) на
користь ТОВ ВКФ "Ізумруд" згідно
судового наказу №904/3563 від 10.06.2013 року,
що видав Господарський суд
Дніпропетровської області;
зобов'язання Управління подати звіт
про виконання розпорядження відділу
виконавчої служби Васильківського
управління юстиції № В3-29513 від 27.08.2013
року, щодо перерахування 27000,00 грн.
(борг) на користь ТОВ ВКФ "Ізумруд"
згідно судового наказу № 904/3563 від
10.06.2013 року, що видав Господарський суд
Дніпропетровської області; стягнення
судового збору в розмірі 458,80 грн.
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року апеляційну скаргу Управління
державної казначейської служби
України у Васильківському районі
Дніпропетровської області залишено
без задоволення, а постанову
Херсонського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2013
року залишено без змін.

Преамбула Закону України "Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні",
встановлює, що цей Закон визначає
загальні засади функціонування
платіжних систем і систем розрахунків
(далі - платіжні системи) в Україні,
поняття та загальний порядок
проведення переказу коштів у межах
України, встановлює відповідальність
суб'єктів переказу, а також визначає
загальний порядок здійснення нагляду
(оверсайта) за платіжними системами.

Згідно з пунктом 1.30 статті 1 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні" платіжне
доручення - розрахунковий документ,
який містить доручення платника банку,
здійснити переказ визначеної в ньому
суми коштів зі свого рахунка на рахунок
отримувача.

Відповідно до положень Указу
Президента України від 13.04.2011 року №
460/2011 "Про положення про Державну
казначейську службу України", Державна
казначейська служба України
(Казначейство України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України (далі -
Міністр).

Казначейство України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для реалізації державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України.

Отже, Держказначейство є учасником
системи електронних платежів та
суб'єктом регулювання Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні".

Відповідно до пункту 8.4. статті 8 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні",
міжбанківський переказ виконується в
строк до трьох операційних днів.

Отже, суд приходить до висновку, що
строк виконання зобов'язання по
перерахуванню коштів настав 30 серпня
2013 року.

Управління державної казначейської
служби України у Васильківському
районі Дніпропетровської області
перерахування коштів здійснено 09 січня
2014 року, тобто на 130 діб пізніше
встановленого законом строку.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 26 грудня 2014
року та ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року по справі № 821/4541/13-а, встановлено
наступне: "Вказаними діями Управління
державної казначейської служби
України у Васильківському районі
Дніпропетровської області грубо
порушує вимоги пункту 8.4. статті 8
Закону України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні". Зокрема, у
випадку невиконання платіжного
доручення № 2305 від 27 серпня 2013 року,
порушуються права та законні інтереси
ТОВ ВКФ "Ізумруд", позивач не має
можливості розпоряджатися належними
йому коштами, що завдає йому значної
шкоди. "

Частиною 1 статті 72 КАС України
встановлено, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.5 ст. 254 КАС України постанова
або ухвала суду апеляційної чи
касаційної інстанції за наслідками
перегляду, постанова Верховного Суду
України набирають законної сили з
моменту проголошення, а якщо їх було
прийнято за наслідками розгляду у
письмовому провадженні, - через п'ять
днів після направлення їх копій особам,
які беруть участь у справі.

Слід зазначити, що за ч.2 ст. 255 КАС
України обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно Закону України "Про індексацію
грошових доходів населення", офіційний
індекс споживчих цін обчислюється
Державним комітетом статистики
України і визначає рівень знецінення
національної грошової одиниці України,
тобто зменшення купівельної
спроможності гривні.

Так, рівень інфляції в Україні
становить в вересні 2013 року - 100,0, в
жовтні 2013 року - 100,4, в
листопада 2013 року - 100,2, в грудні 2013 року
- 100,5 та в січні 2014 року - 100,2, отже
інфляційні збитки з вересня 2013 року по
січень 2014 року включно становлять 3142, 27
грн.

Три відсотки від простроченої суми
становить 2925,00 грн. (270000,00*3%/100%* 130/360 днів
= 2925,00 грн.).

Отже, суд приходить до висновку
інфляційні виплати та 3 % річних з
простроченої суми за період
прострочення підлягають стягненню з
відповідача.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони, зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема, з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд не приймає до уваги заперечення
відповідача проти адміністративного
позову, оскільки вони ґрунтуються на
помилковому тлумаченні чинного
законодавства України.

Таким чином, проаналізувавши
адміністративний позов, дослідивши
докази, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
виробничо-комерційна фірма "Ізумруд" до
Управління державної казначейської
служби України у Васильківському
районі Дніпропетровської області про
стягнення інфляційних витрат підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

В судовому у засіданні оголошено
вступну та резолютивну частину
постанови.

Керуючись ст.ст. 159-164 КАС України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Стягнути з Управління державної
казначейської служби України у
Васильківському районі
Дніпропетровської області () на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Ізумруд" () (р/р
8637 в Херсонській філії ПАТ КБ
"Приватбанк", МФО 352479) інфляційні
виплати на 3 % річних з простроченої
суми за період прострочення в сумі 6067
(шість тисяч шістдесят сім) грн. 27 коп.

Повернути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю виробничо-комерційна
фірма "Ізумруд" сплачений судовий збір
в розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 11 вересня 2014 р.

Суддя
Василяка
Д.К.

кат. 9