Справа № 146/1056/14-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 146/1056/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Ставнійчук
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Смілянця Е. С.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О.

за участю секретаря: Копійчук О.В.

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Томашпільського районного
суду Вінницької області від 30 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до управління
Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання до
вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до
Томашпільського районного суду
Вінницької області з позовом до
управління Пенсійного фонду України в
Томашпільському районі Вінницької
області (далі - УПФ) про визнання
неправомірними дій відповідача щодо
відмови у призначенні йому пенсії за
віком на пільгових умовах, та
зобов'язання останнього призначити та
виплатити йому пенсію за віком на
пільгових умовах з 28 січня 2014 року,
відповідно до ст.55 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991
року №796-ХП (далі - Закон №796-ХП).

Томашпільський районний суд
Вінницької області постановою від
30.07.2014 року у задоволенні позову
відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, позивачем
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Обгрунтовуючи апеляційні вимоги
скаржник зауважив про те, що з травня 1986
року і по даний час, працюючи
відповідно на посадах начальника штабу
цивільної оборони Томашпільського
райвиконкому та начальника відділу з
питань надзвичайних ситуацій
Томашпільської райдержадміністрації,
в силу своїх службових повноважень,
позивач постійно працює у населених
пунктах Томашпільського району, які
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991 року
віднесені до зони посиленого
радіоекелогічного контролю, а відтак
має право на призначення пенсії на
пільгових умовах.

У судовому засіданні позивач вимоги
апеляційної скарги підтримав та просив
суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не зявився, про день та час
розгляду апеляційної скарги
повідомлявся належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції, суд
апеляційної інстанції має право
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Як досліджено з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
01.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до УПФ із
заявою про призначення йому пенсії із
зниженням пенсійного віку на 5 років
відповідно до статті 55 Закону №796-ХП.

Рішенням комісії УПФ з розгляду
спірних питань пов'язаних з
призначенням (перерахунком) пенсій
відповідно де чинного законодавства
України, оформленим протоколом
засідання комісії №1 від 10.04.2014 року,
позивачу відмовлено у призначенні
пільгової пенсії у зв'язку із не
доведенням факту постійної роботи або
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю (а.с. 10).

Крім того, листом від 04.07.2014 р. №414/06-35/02
УПФ повідомило ОСОБА_2, що йому
відмовлено в призначенні пенсії і з тих
підстав, що надана ним довідка від
12.03.2014 року №01-01-31/744 видана
Томашпільською райдержадміністрацією
не відповідає вимогам Порядку подання
та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", так як за її змістом
неможливо встановити чіткого періоду
постійної роботи в зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

Не погоджуючись із зазначеними діями
відповідача, ОСОБА_2 оскаржив їх до
суду.

Суд першої інстанції при ухваленні
оскаржуваної постанови виходив з
безпідставності позовних вимог, а
відтак відсутності правових підстав
для задоволення адміністративного
позову.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів апеляційної
інстанції погоджується, виходячи з
наступного.

Так спірні правовідносини між
сторонами виникли з приводжу
законності дій УПФ стосовно відмови
ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно
до вимог ст.55 Закону №796-ХІІ.

Статтею 1 Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» визначено спрямованість
даного закону на захист громадян, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи.

У відповідності до ст. 11 ч. 1 п. 3 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
до потерпілих від Чорнобильської
катастрофи належать, зокрема, особи,
які постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років.

Відповідно до ст. 14 ч. 1 п. 4 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
для встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: особи, які постійно
проживають або постійно працюють чи
постійно навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом на
1 січня 1993 року прожили або
відпрацювали чи постійно навчалися у
цій зоні не менше чотирьох років, -
категорія 4.

Згідно із ст. 55 ч. 1 п. 2 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам, які
працювали або проживали на території
радіоактивного забруднення, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». Право
на призначення пенсії мають особи, які
постійно проживали або постійно
проживають чи постійно працювали або
та додатково постійно працюють у зоні
посиленого радіологічного контролю за
умови, що вони станом на 01 січня 1993 року
прожили або відпрацювали у цій зоні не
менше 4 років із зменшенням віку на два
роки та додатково один рік за три роки
проживання, роботи, але не більше п'яти
років.

У розрізі наведеної правової норми,
колегія суддів зауважує, що
обов'язковою передумовою надання
пенсій за віком особам є те, що вказані
особи повинні постійно проживати,
працювати або навчатись на території
зони посиленого радіоекологічного
контролю.

Разом з тим, як встановлено під час
судового розгляду, відповідно до
поданих позивачем документів
неможливо визначити період постійної
роботи в населених пунктах
Томашпільського району віднесених до
зони посиленого радіоекологічного
контролю, оскільки такі записи
відсутні в трудовій книжці ОСОБА_2, а
надана останнім довідка від 12.03.2014 року
№01-01-31/744 видана Томашпільською
райдержадміністрацією не містить
чітких відомостей або відповідних
посилань щодо постійної роботи в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю, що в свою чергу не дає правові
підстави застосувати положення п. 4 ч. 1
ст. 14 Закону №796-ХІІ.

При цьому із наявних у матеріалах
справи документів встановлено, що
смт.Томашпіль, де проживає і працює
позивач, не значиться в переліку
населених пунктів, які відносяться до
зони радіологічного контролю, водночас
відрядження позивача по здійсненню
радіаційного контролю за радіаційною
обстановкою в населених пунктах
Вапнярка, Марківка, Антопіль, Паланка,
Касянівка, Горишківка, Жолоби,
Олександрівка, Благодатне, Ізобіляни,
які постановою Кабміну УРСР від 23.07.1991
року №106 віднесені до зони посиленого
радіоекологічного контролю, носять
періодичний характер, що виключає
можливість застосування положень ст. 14
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову
Томашпільського районного суду
Вінницької області від 30 липня 2014 року
- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Смілянець Е. С.

Судді
Залімський І. Г.

Сушко О.О.