Справа № 810/3292/14
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 810/3292/14
інстанції: Панова Г.В.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

10 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Вівдиченко Т.Р.

Міщука М.С.

при секретарі: Корінець Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в порядку ч. 1 ст. 41 КАС
України апеляційну скаргу
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 липня 2014 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рейтар» до
Вишгородської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Рейтар» звернулось до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось з позовом до Вишгородської
ОДПІ про визнання протиправним та
скасування рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість від 06.05.2014 № 30/15-229,
зобов'язання вчинити дії щодо
поновлення реєстрації ТОВ «Рейтар»
платником податку на додану вартість
за свідоцтвом від 01.11.2006 № 13780192, та
зобов'язання вчинити дії щодо внесення
до Реєстру платників податків на
додану вартість запис про відміну
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ТОВ
«Рейтар» за свідоцтвом від 01.11.2006 №
13780192 платником податку на додану
вартість з 06.05.2014.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 липня 2014 року позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення Вишгородської ОДПІ
від 06.05.2014 № 30/15-229 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість Товариства з обмеженою
відповідальністю «Рейтар»; у
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною
постановою, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій просять
скасувати постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 липня 2014 року в частині задоволених
позовних вимог та прийняти нову
постанову, якою у задоволенні позову
відмовити, мотивуючи свої вимоги тим,
що судом порушено норми матеріального
та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши в судовому засіданні
суддю-доповідача, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що
ТОВ «Рейтар» є юридичною особою, що
зареєстрована 12.08.2004, як платник
податків перебуває на обліку у
Вишгородській ОДПІ Київської області.

Відповідно до Свідоцтва № 13780192 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість, позивач зареєстрований
платником податку на додану вартість
за № 13.

06.05.2014 Вишгородською ОДПІ прийнято
рішення № 30/15-229 про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість ТОВ «Рейтар», з якого
вбачається, що комісією податкового
органу, яка створена відповідно до
наказу начальника Вишгородської ОДПІ,
встановлено факт відсутності
підприємства за місцезнаходженням, що
підтверджується даними запису в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
30.04.2014 № 2000015.

Враховуючи викладене, комісія дійшла
висновку про порушення позивачем вимог
підпункту «ж» пункту 184.1 статті 184
Податкового кодексу України та
необхідності анулювання реєстрації з
06.05.2014 ТОВ «Рейтар» платником податку
на додану вартість.

Колегія суддів не приймає доводи
апеляційної скарги про правомірність
прийняття відповідачем рішення № 30/15-229
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість ТОВ
«Рейтар», з таких підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позов частково виходив з того, що
відповідно до пункту 184.1 статті 184
Податкового кодексу України 184.1.
реєстрація діє до дати анулювання
реєстрації платника податку.

Згідно з ч. 11 ст. 19 Закону України від
15.05.2003 № 755-IV «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» юридична особа
зобов'язана подавати (надсилати) щороку
протягом місяця, що настає за датою
державної реєстрації, починаючи з
наступного року, державному
реєстратору для підтвердження
відомостей про юридичну особу
реєстраційну картку про підтвердження
відомостей про юридичну особу.

Відповідно до частини дванадцятої
статті 19 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців» у
разі ненадходження в установлений
частиною одинадцятою цієї статті строк
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор
зобов'язаний надіслати поштовим
відправленням протягом п'яти робочих
днів з дати, встановленої для подання
реєстраційної картки, юридичній особі
повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
зазначеної реєстраційної картки.

У разі надходження державному
реєстратору від органу доходів і
зборів повідомлення встановленого
зразка про відсутність юридичної особи
за її місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
поштовим відправленням протягом п'яти
робочих днів з дати надходження
зазначеного повідомлення юридичній
особі повідомлення щодо необхідності
подання державному реєстратору
реєстраційної картки.

Згідно з частиною чотирнадцятою статті
19 Закону України від 15.05.2003 № 755-IV «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» у разі
неподання юридичною особою протягом
місяця з дати надходження їй
відповідного повідомлення
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу державний реєстратор повинен
внести до Єдиного державного реєстру
запис про відсутність підтвердження
зазначених відомостей датою, яка
встановлена для чергового подання
реєстраційної картки про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Таким чином, державний реєстратор
надсилає юридичній особі повідомлення
про необхідність щорічного
підтвердження відомостей у випадку
коли від такої юридичної особи не
надходять відомості про підтвердження
даних про юридичну особу. При цьому, у
разі коли державний реєстратор
надіслав зазначене повідомлення,
юридична особа має право протягом
місяця з дня його отримання подати
реєстраційну картку про підтвердження
відомостей. У свою чергу, у разі, якщо
від податкового органу надійде
повідомлення встановленого зразка про
відсутність юридичної особи за її
місцезнаходженням державний
реєстратор зобов'язаний надіслати
протягом 5 робочих днів повідомлення
про необхідність підтвердження
відомостей про місцезнаходження.

Спірне рішення про анулювання позивача
платником податку на додану вартість
прийнято на підставі підпункту «ж»
пункту 184.1 статті 184 Податкового
кодексу України.

У рішенні відповідачем зазначено, що
відсутність ТОВ «Рейтар» за
місцезнаходженням підтверджується
даними запису в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб і фізичних
осіб-підприємців від 30.04.2014 № 2000015.
Саме на підставі цього запису було
прийнято рішення від 06.05.2014 анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість.

Відповідач посилається на підпункт 12.5
пункту 12 Порядок обліку платників
податків і зборів, який затверджено
наказом Міністерства фінансів України
від 09.12.2011 № 1588 та зазначає, що якщо за
результатами заходів щодо
встановлення фактичного
місцезнаходження юридичної особи
підрозділами податкової міліції буде
підтверджено відсутність такої особи
за місцезнаходженням або встановлено,
що фактичне місцезнаходження
юридичної особи не відповідає
зареєстрованому місцезнаходженню,
керівник (заступник керівника)
контролюючого органу приймає рішення
про надсилання до відповідного
державного реєстратора повідомлення
про відсутність юридичної особи за
місцезнаходженням за формою № 18-ОПП
для вжиття заходів, передбачених
частиною дванадцятою статті 19 Закону.

Доказів на підтвердження тієї
обставини, що такі заходи були вжиті
податковим органом та як результат
надіслано державному реєстратору
відповідну довідку форми № 18-ОПП
відповідачем не надано.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб і
фізичних осіб-підприємців, позивач
починаючи з 10.10.2007 постійно підтверджує
своє місцезнаходження. Серед останніх
записів у ньому наявний запис про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, серед яких запис від 15.05.2013 про
підтвердження відомостей про юридичну
особу, запис від 30.04.2014 про внесення
інформації щодо відсутності
підтвердження відомостей про юридичну
особу, запис від 16.05.2014 про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

Державним реєстратором позивачу було
надіслано повідомлення щодо
необхідності подання реєстраційної
картки про підтвердження відомостей
про юридичну особу, яка датовано 30.04.2014
вих. № 03-01-04/105. Як вбачається із копії
конверту, що наявний у матеріалах
справи, дане повідомлення отримано
підприємством 06.05.2014.

Позивач 16.05.2014 подав державному
реєстратору реєстраційну картку щодо
підтвердження відомостей про юридичну
особу, про що свідчать дані наявного у
матеріалах справи Опису документів, що
надаються юридичною особою державному
реєстратору від 16.05.2014, який підписано
державним реєстратором.

Відповідно до статті 19 Закону України
від 15.05.2003 № 755-IV «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» протягом місяця з
дати надходження відповідного
повідомлення подати державному
реєстратору реєстраційну картку про
підтвердження відомостей про юридичну
особу.

З Єдиного державного реєстру юридичних
осіб і фізичних осіб-підприємців
вбачається, що позивач у строк
встановлений чинним законодавством
підтвердив відомості про юридичну
особу, про що свідчить запис від 16.05.2014
№ 3000015 у Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців.

Відповідач не надав доказів, які б
підтверджували відсутність ТОВ
«Рейтар» за місцезнаходженням станом
на 30.04.2014, а також доказів вжиття
заходів щодо встановлення
місцезнаходження позивача відповідно
до підпункт 12.5 пункту 12 Порядку обліку
платників податків і зборів, який
затверджено наказом Міністерства
фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

За вказаних обставин суд першої
інстанцій дійшов обґрунтованого
висновку, що відповідачем протиправно
анульовано реєстрацію позивача як
платника податку на додану вартість.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
прийнятого ним рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що постанова
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 02 липня 2014 року
відповідає нормам матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції,
викладених у зазначеній постанові, у
зв'язку з чим підстав для її скасування
не вбачається.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206 КАС
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Вишгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 липня 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 02 липня 2014 року -
залишити без змін.

Ухвалу набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів, відповідно до
вимог ст. 212 КАС України, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова Судді:Т.Р.
Вівдиченко, М.С. Міщук

Головуючий суддя
Бєлова Л.В.

Судді:
Вівдиченко Т.Р.

Міщук М.С.