Справа № 803/470/13-а
Суддя: Кушнерик М.П.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 року
Справа
№ 6669/13

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі:

головуючого судді
Кушнерика М.П.

суддів
Мікули О.І., Курильця А.Р.

розглянувши в порядку письмового
провадження у м.Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області ДПС на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року по справі за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И
Л А:

01.03.2013р. позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просить визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області
Державної податкової служби про від 11
грудня 2012 року №, яким позивачу за
липень-серпень 2012 року збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем
на 60 503,00 грн. та 30 251,50 грн. за штрафними
(фінансовими) санкціями.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
висновки податкового органу, викладені
в акті перевірки №6501/17-2/НОМЕР_1 від 28
листопада 2012 року, не ґрунтуються на
нормах чинного законодавства,
суперечать положенням статті 198 ПК
України, пункту 6 Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 07
вересня 1998 року №1388. Неможливість
державної реєстрації транспортних
засобів за фізичними
особами-підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
за операціями із придбання вантажних
транспортних засобів, якщо були
дотримані умови його формування,
визначенні пунктом 198.3 статті 198 ПК
України.

Вважає, що набув права на податковий
кредит та має документальне його
підтвердження, а транспортні засоби,
ПДВ щодо яких включено до податкового
кредиту, придбані для використання у
підприємницькій діяльності.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 28 березня
2013 року позов задоволено.

Податковий орган оскаржив дану
постанову з підстав порушення норм
матеріального права.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що постановою
Кабінету Міністрів від 07.09.1998 року №1388
„Про затвердження Правил державної
реєстрації та обліку автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок" затверджені Правила,
якими встановлюється єдиний на
території України порядок державної
реєстрації та обліку автомобілів
автобусів а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів та мотоколясок
(далі - транспортні засоби) та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків.

Пунктом 6 Правил встановлено, що
транспортні засоби реєструються за
юридичними та фізичними особами.

Таким чином, до податкового кредиту
приватного підприємця можливе
включення податку на додану вартість
по транспортним засобам,
зареєстрованих лише на суб'єкта
господарювання (а не на приватну особу)
за умови використання їх в
оподатковуваних операціях.

Листом ДПА України від 10.09.2007 р.
№17899/7/16-1517-05 роз'яснено, що до
податкового кредиту приватного
підприємця можливе включення сум
податку на додану вартість по
транспортних засобах, зареєстрованим
лише на суб'єкта господарювання (а не на
приватну особу) за умови використання
їх в оподатковуваних операціях.

Просить скасувати постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, а відтак на підставі п.2 ч.1
ст.197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів,
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа-підприємець Луцькою районною
державною адміністрацією Волинської
області 19 січня 2005 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця. Позивач перебуває на
обліку як платник податків у Луцькій
ОДПІ та є платником ПДВ, відповідно до
свідоцтва НОМЕР_14 від 28 березня 2006 року.

Основним видом діяльності позивача є
діяльність автомобільного вантажного
транспорту, оптова торгівля деревиною,
будівельними матеріалами; позивач має
гаражне приміщення (авто майстерню зі
стоянкою).

Луцькою ОДПІ була проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 з питань підтвердження
задекларованої до податкового кредиту
в деклараціях з ПДВ за червень-вересень
2012 року про що складено акт від 28
листопада 2012 року №6501/17-2/НОМЕР_1, яким
встановлено, що ОСОБА_1 у податкових
деклараціях з ПДВ за липень-вересень 2012
року завищив значення рядків 18
(позитивне значення різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту поточного
звітного періоду), рядка 25 (сума ПДВ, що
підлягає перерахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду),
зокрема, в порушення пунктів 198.3, 198.4
статті 198 ПК України завищив податковий
кредит на 60 503 грн., в тому числі за
липень 2012 року на 38 341,00 грн., за серпень
2012 року на 11 315,00 грн., за вересень 2012
року на 10 847, 00 грн.

На підставі акта перевірки Луцькою
ОДПІ прийняте
податкове-повідомлення-рішення від 11
грудня 2012 року № .

Рішенням Державної податкової служби у
Волинській області від 09 січня 2013 року
№Б/5/10.2-06 про результати розгляду
первинної скарги позивача та рішенням
Державної податкової служби України
від 08 лютого 2013 року №733/Б/10-2315 про
результати розгляду повторної скарги
повідомлення-рішення залишено без
змін, а скарги позивача - без
задоволення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення підлягає
скасуванню, оскільки позивачем
дотримано податкове законодавство
щодо включення сплаченого ПДВ до
податкового кредиту у липні-вересні 2012
року за операціями з придбання
транспортних засобів, зареєстрованих
за правилами діючого Порядку державної
реєстрації та обліку автомобілів,
автобусів, а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок моделей,
причепів, напівпричепів та
мотоколясок.

Між приватним підприємством «ЮПІ» (ПП
«ЮПІ») та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 було укладено договори комісії
від 01 червня 2012 року №5221/К, від 22 червня
2012 року №2206/К та від 25 червня 2012 року
№2506/К. За умовами вказаних договорів ПП
«ЮПІ» як комісіонер зобов'язувалося
від свого імені, але за рахунок та за
дорученням комітента (позивача) за
комісійну винагороду поставити з-за
меж України транспортні засоби.

Поставка товару та сплата ПДВ митним
органам підтверджується
вантажно-митними деклараціями,
відповідно до яких імпортовано
напівпричіп-самоскид марки CRANE FRUEHAUF,
шасі НОМЕР_2, 1995 року випуску; сідельний
тягач RENAULT PREMIUM 370DCІ, шасі НОМЕР_3, 2004
року; сідельний тягач RENAULT PREMIUM, модель
370 DCІ, шасі НОМЕР_4, 2004 року випуску:
сідельний тягач RENAULT PREMIUM 370DCІ, шасі
НОМЕР_5, 2004 року випуску; напівпричіп
марки WILCOX, модель UF-SА, шасі НОМЕР_6, 2003
року випуску; напівпричіп марки CRANE
FRUEHAUF, шасі НОМЕР_7, 1998 року; сідельний
тягач RENAULT PREMIUM, шасі НОМЕР_8, 2004 року.
Транспортні засоби передано комітенту.
За отриманий товар та комісійну
винагороду фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 сплатив комісіонеру 363 017,98 грн.,
в тому числі ПДВ 60 503,00 грн.

ПП «ЮПІ» виписано податкові накладні
на транспортні засоби, які наявні в
матеріалах справи і були предметом
дослідження судом першої та
апеляційної інстанції.

Зазначені вище транспортні засоби
зареєстровані Луцьким відділенням
реєстраційно-екзаменаційної роботи
Управління державної автомобільної
інспекції Управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області на ОСОБА_1, про що свідчать
копії свідоцтв про реєстрацію
транспортного засобу серії НОМЕР_9 від
27 липня 2012 року, НОМЕР_10 від 27 липня 2012
року, серії НОМЕР_11 від 04 жовтня 2012 року,
серії НОМЕР_12 від 19 вересня 2012 року,
серії НОМЕР_13 вересня 2012 року (а.с.41, 47, 50,
53, 59).

Наказом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 від 30 серпня 2012 року №22
автомобілі та причіпи, придбані у
червні-серпні 2012 року, закріплено за
конкретними водіями (а.с.37).

У зв'язку з придбанням транспортних
засобів фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 60 503,00 грн. включив до
податкового кредиту, зокрема, за
податковими накладними від 15 червня 2012
року № 46, від 15 червня 2012 року № 47, від 27
червня 2012 року № 57, від 24 липня 2012 року
№ 72 (ПДВ 38 341,00 грн.) - у липні 2012 року, від
20 серпня 2012 року № 88 (ПДВ 11 315,00 грн.) - у
серпні 2012 року, від 09 вересня 2012 року №
97, від 27 вересня 2012 року № 102 (ПДВ 10 847,00
грн.) - у вересні 2012 року.

Факт використання позивачем придбаних
транспортних засобів у його
господарській діяльності та в
оподатковуваних операціях
підтверджується наявними у справі
договорами поставки №4/09 від 04 вересня
2012 року, договором №23/10 про надання
транспортних послуг від 23 жовтня 2012
року (а.с.64); товарно-транспортними та
податковими накладними, які теж
досліджувались судом першої та
апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 ПК України податковий кредит -
це сума, на яку платник податку на
додану вартість має право зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду, визначена згідно
з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктами 198.1, 198.3, 198.4 статті 198
ПК України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг. Податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Якщо платник податку придбає
(виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
платника.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

Придбання позивачем усіх транспортних
засобів підтверджено відповідними
первинними документами, які видані та
заповнені відповідно до вимог
законодавства, про що не заперечує
відповідач.

Оскільки відповідно до пункту 6 Порядку
державної реєстрації та обліку
автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок моделей, причепів,
напівпричепів та мотоколясок,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України №1388 від 07 вересня 1998
року, передбачено реєстрацію
транспортних засобів лише за
юридичними або фізичними особами, тому
у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа -підприємець. Отже, як вбачається
зі змісту даної норми, транспортні
засоби реєструються за їх власниками
(фізичними чи юридичними особами), а
реєстрація за фізичними
особами-підприємцями, не передбачена.
Тому у свідоцтвах про реєстрацію
транспортних засобів не може
зазначатися як їх власник фізична
особа-підприємець. При цьому,
неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами-підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
за операціями з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування, визначені ПК України.

Неможливість державної реєстрації
транспортних засобів за фізичними
особами-підприємцями не позбавляє
права таких осіб на податковий кредит
по операціях з придбання транспортних
засобів, якщо були дотримані умови його
формування, визначені ст.198 ПК України
та не позбавляє права такого платника
податків на бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість.

Таким чином, позивачем обґрунтовано
складено декларацію з податку на
прибуток за II квартал 2011 року, а тому
підстав для зменшення від'ємного
значення об'єкта оподаткування
попереднього звітного (податкового)
періоду у податкового органу не було.

При цьому, колегія суддів враховує
вимоги ч.2 ст.71 КАС України, якою
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, то воно не може
бути скасоване чи змінене з підстав,
викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.160, 195-197, п.1 ч.1 ст.198, ст.200,
205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Волинської області ДПС - залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 28
березня 2013 року по справі №803/470/13-а -
без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
М.П.Кушнерик

Судді:
О.І.Мікула

А.Р.Курилець