Справа № 813/3418/14
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5964/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Святецького В.В.,

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2014 року з питань вжиття заходів
забезпечення адміністративного позову
у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області про
скасування припису,-

В С Т А Н О В И В :

08 травня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з адміністративним позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області , в якому просила
скасувати припис № 4-г про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил,
виданий 01.04.2014 року.

Крім того, позивачем подано клопотання
про вжиття заходів забезпечення
позову шляхом зупинення дії
оскаржуваного припису та заборони
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області (далі - ІДАБК у
Львівській області) до набрання
законної сили рішення суду проводити
перевірку виконання припису № 4-г про
усунення порушень вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, виданий 01.04.2014 року, виданого
ІДАБК у Львівській області ОСОБА_1.

Ухвалою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 травня 2014
року в задоволенні клопотання про
забезпечення адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_1 подала
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
ухвала прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
при неповному з'ясуванні всіх обставин
справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що
згідно ст. 41 Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
оскаржуваний припис є обов'язковим для
виконання.

Згідно зазначеного вище припису,
позивачу надано строк 60 днів для його
виконання.

За невиконання вимог припису наступає
адміністративна відповідальність
відповідно до ст. 188-42 КУпАП у вигляді
штрафу в розмірі від 300 до 400
неоподаткованих мінімумів доходів
громадян.

З наведеного випливає, що зі спливом
60-ти днів з моменту видання припису,
незважаючи на його оскарження в суді,
відповідачем буде проведення
позапланова перевірка виконання
оскаржуваного незаконно виданого
припису, за наслідками якої, позивача
буде притягнуто до адміністративної
відповідальності. Згідно ч. 1 ст. 19
Конституції України - правовий порядок
в Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

З огляду на викладене, просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та постановити нову ухвалу, якою
задовольнити клопотання про
забезпечення адміністративного
позову.

Оскільки особи, які беруть участь у
справі, в судове засідання не прибули,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час і місце судового
засідання, апеляційний суд у
відповідності до п. 2 ч.1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає можливим здійснювати розгляд
справи в порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість ухвали суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи апеляційної скарги, апеляційний
суд вважає, що скарга не належить до
задоволення з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні клопотання
про забезпечення позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач не
зазначив належних та достатніх
аргументів, які свідчили б про те, що
існує очевидна небезпека того, що у
випадку невжиття судом вказаних
заходів до забезпечення
адміністративного позову виконання
рішення у даній справі стане
неможливим або для його виконання
необхідно буде докласти значних зусиль
та витрат.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
обставинам справи та нормам
процесуального права та є вірними.

Так, статтею 117 КАС України визначено,
що суд за клопотанням позивача або з
власної ініціативи може постановити
ухвалу про вжиття заходів забезпечення
адміністративного позову, якщо існує
очевидна небезпека заподіяння шкоди
правам, свободам та інтересам позивача
до ухвалення рішення в
адміністративній справі, або захист
цих прав, свобод та інтересів стане
неможливим без вжиття таких заходів,
або для їх відновлення необхідно буде
докласти значних зусиль та витрат, а
також якщо очевидними є ознаки
протиправності рішення, дії чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень (ч.1).

Адміністративний позов, крім способу,
встановленого частиною третьою цієї
статті, може бути забезпечено
забороною вчиняти певні дії (ч.4).

Із аналізу ст.117 КАС України слідує, що
заходи забезпечення позову повинні
відповідати і бути співрозмірними
заявленим позовним вимогам, повинні
бути безпосередньо пов'язаними з
предметом спору, необхідними і
достатніми для забезпечення виконання
судового рішення.

Також при розгляді клопотання про
вжиття заходів забезпечення позову суд
повинен дати оцінку обґрунтованості
доводів заявника щодо необхідності
вжиття відповідних заходів з
урахуванням: розумності,
обґрунтованості й адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників процесу; наявності зв'язку
між конкретним видом, що
застосовується для забезпечення
позову, і предметом позовної вимоги,
зокрема, чи спроможний такий вид
забезпечення забезпечити фактичне
виконання рішення суду у разі його
задоволення; імовірності виникнення
утруднень для виконання або
невиконання рішення суду в разі
невжиття таких заходів; необхідності у
зв'язку із вжиттям заходів запобігти
порушенню прав та інтересів інших осіб,
в тому числі, й осіб, які не приймають
участь у розгляді справи.

Згідно приписів ч.1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи наведені обставини,
апеляційний суд погоджується з
висновками суду першої інстанції про
те, що позивач не навів жодних мотивів,
які б давали підстави вважати, що
невжиття заходів забезпечення
адміністративного позову може
заподіяти шкоду правам, свободам та
інтересам позивача, а також захист цих
прав та інтересів стане неможливим без
вжиття таких заходів.

На підставі викладеного апеляційний
суд дійшов висновку про відсутність
підстав для вжиття заходів
забезпечення позову, оскільки
позивачем не надано вагомих аргументів
існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди його правам свободам
та інтересам до ухвалення рішення в
адміністративній справі.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що приймаючи оскаржену
ухвалу, суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
законне рішення з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
ухвала суду ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування ухвали немає.

Керуючись ст.ст.195, 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а ухвалу Львівського
окружного адміністративного суду від 27
травня 2014 року про відмову в
забезпеченні позову у справі № 813/3418/14 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин