Справа № 2а-7018/10/1870
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/27062/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Зарічної в м. Суми
районної адміністрації Сумської
міської ради на постанову Сумського
окружного адміністративного суду від 12
січня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року у справі за позовом
прокурора Зарічного району міста Суми
в інтересах держави в особі Головного
управління Держкомзему у Сумській
області до виконавчого комітету
Сумської міської ради, третя особа -
Зарічна районна в місті Суми
адміністрація, Ковпаківська районна в
місті Суми адміністрація, про
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Зарічного міста Суми
звернувся до суду в інтересах держави в
особі Головного управління
Держкомзему у Сумській області з
позовом до виконавчого комітету
Сумської міської ради, треті особи -
Зарічна районна в місті Суми
адміністрації, Ковпаківська районна в
місті Суми адміністрації про
скасування рішення виконавчого
комітету Сумської міської ради від
28.07.2009 №386 "Про визначення місць
масового відпочинку населення на
територіях прибережних захисних смуг
водних об'єктів м. Суми та створення
тимчасової комісії з питань
організації та контролю за
благоустроєм масового відпочинку ".

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваного рішення
як такого, що прийнято без дотримання
вимог Земельного кодексу України щодо
порядку передачі земельних ділянок в
користування чи у власність.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 06 квітня 2011
року, позов задоволено: скасовано
рішення виконавчого комітету Сумської
міської ради від 28.07.2009 №386 "Про
визначення місць масового відпочинку
населення на територіях прибережних
захисних смуг водних обєктів м. Суми та
створення тимчасової комісії з питань
організації та контролю за
благоустроєм масового відпочинку".

У поданій касаційній скарзі Зарічна в
м. Суми районна адміністрація із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що рішенням виконавчого
комітету Сумської міської ради від
28.07.2009 №386 «Про визначення місць
масового відпочинку населення на
територіях прибережних захисних смуг
водних об'єктів міста Суми та створення
тимчасової комісії з питань
організації та контролю за
благоустроєм місць масового
відпочинку» визначено місця масового
відпочинку населення, затверджено
порядок закріплення територій
прибережних захисних смуг водних
об'єктів міста Суми для облаштування
місць масового відпочинку населення,
забезпечення належного санітарного
стану та благоустрою; Зарічну та
Ковпаківську районні адміністрації в
місті Суми уповноважено укласти
договори з суб'єктами господарювання
про надання послуг з облаштування
місць масового відпочинку населення на
територіях прибережних захисних смуг
водних об'єктів міста Суми, їх
санітарного очищення та благоустрою.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з позицією якого погодився
суд апеляційної інстанції, виходив з
протиправності оскаржуваного рішення
як такого, що прийнято без урахування
положень Земельного кодексу України
щодо порядку передачі земельних
ділянок в оренду чи користування та за
відсутності у виконавчого комітету
органу місцевого самоврядування
повноважень на розпорядження землями.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаними висновками судів попередніх
інстанцій, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України
«Про благоустрій населених пунктів» на
території об'єкта благоустрою
відповідно до затвердженої
містобудівної документації можуть
бути розташовані будівлі і споруди
торговельного, соціально-культурного,
спортивного та іншого призначення.
Власники цих будівель та споруд
зобов'язані забезпечити належне
утримання наданої їм у встановленому
порядку земельної ділянки, а також
можуть на умовах договору, укладеного з
балансоутримувачем забезпечити
належне утримання іншої закріпленої за
ними території.

Частиною першою статті 116 Земельного
кодексу України встановлено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно зі статтями 125, 126 Земельного
кодексу України в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, право власності та
право постійного користування на
земельну ділянку виникає після
одержання її власником або
користувачем документа, що посвідчує
право власності чи право постійного
користування земельною ділянкою, та
його державної реєстрації. Право на
оренду земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації. Право власності
на земельну ділянку і право постійного
користування земельною ділянкою
посвідчується державними актами. Форми
державних актів затверджуються
Кабінетом Міністрів України. Право
оренди землі оформляється договором,
який реєструється відповідно до
закону.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Сумської міської ради від
20.06.2009 №386 затверджено порядок
закріплення прибережних захисних смуг
водних об'єктів міста Суми для
облаштування місць масового
відпочинку населення та форму договору
на утримання прибережних захисних смуг
водних об'єктів для організації місць
масового відпочинку, які не
передбачають в якості передумови для
закріплення території надання
земельної ділянки у власність чи у
користування у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України.

За вказаних обставин, а також зважаючи
на те, що, як встановлено судами,
фактично згідно з цими договорами на
утримання територій, укладеними на
підставі оскаржуваного рішення
виконавчого комітету міської ради,
виконавчі органи Сумської міської ради
надали суб'єктам господарювання у
користування земельні ділянки
прибережних захисних смуг водних
об'єктів (р. Псел, озер Чеха, Голубих
озер) із правом здійснювати на
закріпленій території торгівлю
продовольчими товарами, розміщувати та
встановлювати режим роботи торгових
точок, пунктів прокату спортивного
інвентарю, а також розміщувати
елементи зовнішньої реклами та
тимчасові споруди, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності оскаржуваного рішення
як такого, що прийнято без урахування
положень Земельного кодексу України
щодо порядку передачі земельних
ділянок в оренду чи користування та за
відсутності у виконавчого комітету
органу місцевого самоврядування
повноважень на розпорядження землями.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Зарічної в м. Суми
районної адміністрації Сумської
міської ради залишити без задоволення,
а постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 12 січня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 06 квітня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: