Справа № 817/1886/14
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/1886/14

28 серпня 2014 року 14год. 40хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Шарапи В.М. за участю
секретаря судового засідання Климчук
В.В. та сторін і інших осіб, які беруть
участь у справі:

позивача: представник Ремовський С.В.,

відповідача: представник Столяр М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради до Інспекції
державного архітектурно - будівельного
контролю у Рівненській області
про скасування постанови про
накладення штрафу ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради звернулося до суду з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області про скасування
постанови про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 18.06.2014 року №32/04-10/32.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримав. На
їх обґрунтування пояснив, що
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради виступає замовником
будівництва лінії електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С. Бандери в м.
Рівне. Позивачем було подано до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області декларацію про
початок будівельних робіт, в якій
визначено код об'єкта будівництва
згідно з Державним класифікатором
будівель та споруд ДК 018-2000 на рівні
підкласу 2214.1 "Магістральні лінії
електропередачі кабельні - КЛЕП
високої напруги". Під час позапланової
перевірки дотримання суб'єктом
містобудування вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил на даному об'єкті будівництва
виявлено, що позивачем здійснюється
будівництво трансформаторної
підстанції, яка на думку відповідача,
повинна відноситись до підкласу 2214.3
"Трансформаторні станції та підстанції
магістральних ліній електропередачі"
згідно з Державним класифікатором
будівель та споруд ДК 018-2000. З огляду на
це, відповідачем визнано позивача
винним у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" від 14.10.1994 року №208/94-ВР, про
що прийнято оспорюване рішення.

Позивач за такими висновками
відповідача не згідний, вважає їх
безпідставними. Представник позивача
зазначив, що під час класифікації
об'єкту будівництва ним бралися до
уваги положення, закріплені у вступі до
Державного класифікатора будівель та
споруд ДК 018-2000, згідно яких інженерні
споруди повинні класифікуватись за
цільовим призначенням. Враховуючи ту
обставину, що лінія електропередач та
трансформаторна підстанція є
елементами системи електропостачання
житлового будинку та з огляду на
неможливість віднесення одного об'єкту
будівництва до різних підкласів,
позивачем було здійснено класифікацію
інженерної споруди на рівні підкласу
2214.1 "Магістральні лінії
електропередачі кабельні - КЛЕП
високої напруги", у зв'язку тим, що
кабельна лінія електропередач є
найбільшим елементом системи.

Представник позивача додатково
пояснив, що обставини правомірності
віднесення об'єкту будівництва саме до
даного підкласу та відсутність
необхідності окремої класифікації
трансформаторної підстанції
встановлена рішенням суду в
адміністративній справі, яке набрало
законної сили. Просить позов
задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив. На обґрунтування своїх
заперечень пояснив, що під час
проведення позапланової перевірки
дотримання суб'єктом містобудування
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил на
об'єкті будівництва "Будівництво лінії
електропостачання багатоповерхової
житлової забудови на розі вул.
Чорновола та С. Бандери в м. Рівне" було
виявлено здійснення позивачем
незадекларованого будівництва
трансформаторної підстанції.
Представник відповідача вказав, що у
декларації про початок будівництва та
у проектній документації відсутні
будь-які відомості про наміри позивача
будувати дану трансформаторну
підстанцію. Крім того, представник
відповідача зазначив, що код об'єкта
будівництва згідно з Державним
класифікатором будівель та споруд ДК
018-2000 суб'єктом містобудування було
визначено на рівні підкласу 2214.1
"Магістральні лінії електропередачі
кабельні - КЛЕП високої напруги", проте
на думку відповідача, даний об'єкта
будівництва повинен відноситись до
підкласу 2214.3 "Трансформаторні станції
та підстанції магістральних ліній
електропередачі". З огляду на це,
представник відповідача вважає, що
висновки про вчинення позивачем
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності, передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2
ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" від
14.10.1994 року №208/94-ВР, є обґрунтованими, а
оспорювана постанова правомірною.
Просить у задоволенні позову відмовити
повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, повно і всебічно
з'ясувавши всі обставини справи в їх
сукупності на підставі чинного
законодавства, перевіривши їх
дослідженими у судовому засіданні
доказами, суд приходить до висновку, що
позов підлягає до задоволення
повністю.

Судом встановлено, що 05.06.2014 року
посадовою особою Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області проведено
позапланову перевірку дотримання
Управлінням капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил на об'єкті будівництва -
"Будівництво лінії електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С. Бандери в м.
Рівне".

За результатами перевірки складено акт
від 05.06.2014 року, на висновки якого
суб'єктом містобудування подано
заперечення (а.с. 10-14).

Крім того, за результатами перевірки
посадовою особою інспекції складено
протокол від 06.06.2014 року про порушення
суб'єктом містобудування вимог п. 2 ч. 1
ст. 34, ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
від 17.02.2011 року №3038-VI, п. 2, п. 16 Порядку
виконання будівельних робіт,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року №466,
яке полягало у виконанні будівельних
робіт без реєстрації декларації про
початок виконання таких робіт (а.с. 15-16).

За наслідками розгляду справи про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області винесено
постанову від 18.06.2014 року №32/04-10/32, якою
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 4 п. 4
ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності" від
14.10.1994 року №208/94-ВР та накладено штраф у
сумі 109620,00 грн. (а.с. 17-18).

Висновки відповідача, які стали
підставою для винесення оспорюваного
рішення, суд вважає безпідставними та
такими, що не відповідають дійсним
обставинам справи.

Частиною 2 статті 19 Конституція України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI,
замовник має право виконувати
будівельні роботи після реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I-III
категорій складності.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 36 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011 року №3038-VI,
реєстрацію декларації про початок
виконання будівельних робіт проводить
орган державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі протягом п'яти
робочих днів з дня надходження
декларації. Виконувати будівельні
роботи, підключати об'єкт будівництва
до інженерних мереж та споруд без
реєстрації зазначеної декларації
забороняється.

Положення аналогічного характеру
закріплені у пунктах 2, 16 Порядку
виконання будівельних робіт, що
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 13.04.2011 року №466.

Абзацом 4 пункту 4 частини 2 статті 2
Закону України "Про відповідальність
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності" від 14.10.1994
року №208/94-ВР передбачено, що суб'єкти
містобудування, які є замовниками
будівництва об'єктів (у разі
провадження містобудівної діяльності),
або ті, що виконують функції замовника
і підрядника одночасно, несуть
відповідальність у вигляді штрафу за
такі правопорушення виконання
будівельних робіт без реєстрації
декларації про початок виконання таких
робіт, а також наведення недостовірних
даних у зазначеній декларації на
об'єктах III категорії складності - у
розмірі дев'яноста мінімальних
заробітних плат.

Як вбачається з наявних у матеріалах
справи доказів, 27.01.2014 року Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області
зареєстровано за №РВ86 декларацію
про початок будівельних робіт з
будівництва лінії електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С. Бандери в м.
Рівне, подану замовником - Управлінням
капітального будівництва виконавчого
комітету Рівненської міської ради (а.с.
22-23).

У даній декларації замовником
будівництва визначено код об'єкта
будівництва згідно з Державним
класифікатором будівель та споруд ДК
018-2000 на рівні підкласу 2214.1.

Даний підклас включає в себе
"Магістральні лінії електропередачі
кабельні - КЛЕП високої напруги".

В акті перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від
05.06.2014 року та у постанові про
накладення штрафу за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від
18.06.2014 року №32/04-10/32 відповідачем
вказано, що фактично суб'єктом
містобудування окрім будівництва
лінії електропередач здійснювалися
також незадекларовані будівельні
роботи з будівництва трансформаторної
підстанції, яка повинна окремо
класифікуватися згідно з Державним
класифікатором будівель та споруд ДК
018-2000 на рівні підкласу 2214.3
"Трансформаторні станції та підстанції
магістральних ліній електропередачі"
(а.с. 43-45).

Суд зазначає, що форма декларації про
початок будівельних робіт, визначена у
додатку №2 до Порядку виконання
будівельних робіт, що затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року №466, не містить жодних
вимог щодо деталізації суб'єктом
містобудування коду об'єкта
будівництва на рівні підкласу або
класу, які визначені у Державному
класифікаторі будівель та споруд ДК
018-2000.

В свою чергу, як зазначено у вступі до
Державного класифікатора будівель та
споруд ДК 018-2000, що затверджений та
введений в дію Наказом Державного
комітету стандартизації, метрології та
сертифікації України від 17.08.2000 року
№507 (надалі - ДК 018-2000), призначений для
використання органами центральної та
місцевої виконавчої та законодавчої
влади, фінансовими службами, органами
статистики та всіма суб'єктами
господарювання (юридичними та
фізичними особами) в Україні з метою:
виконання комплексу облікових функцій
щодо будівельної діяльності в рамках
робіт з державної статистики,
включаючи статистику цін на будівельну
продукцію; проведення робіт з перепису,
оцінки та переоцінки вартості і стану
будівель та споруд; проведення
зіставлення національних статистичних
даних щодо продукції будівництва із
даними Статистичної комісії
Європейського Союзу та ООН; проведення
соціологічних досліджень з питань
будівництва, забезпечення житлом і
різними послугами населення України;
розроблення аналітичних показників та
прогнозування інвестицій в економіку
України.

ДК 018-2000 побудовано за ієрархічним
методом класифікації з використанням
послідовної системи кодування. Кожна
позиція містить п'ятизначний цифровий
код і назву відповідних
класифікаційних угруповань. Загальна
структура цифрового коду відповідає
такій схемі: Х - розділ; ХХ - підрозділ;
ХХХ - група; ХХХХ - клас; ХХХХХ - підклас.

Цифрові коди ДК 018-2000, що охоплюють
класифікаційні угруповання "розділ -
клас", повністю відповідають
Класифікації типів споруд
Статистичної комісії Європейського
Союзу, їх гармонізація дає змогу
використовувати національні
статистичні дані для зіставлення із
статистичними даними Статистичної
комісії Європейського Союзу без
перехідних таблиць.

На рівні класифікаційного угруповання
"підклас" забезпечується деталізація
класифікаційних угруповань з
урахуванням вимог національної
економіки та статистики.

Підкласи 2214.1 "Магістральні лінії
електропередачі кабельні - КЛЕП
високої напруги", 2214.3 "Трансформаторні
станції та підстанції магістральних
ліній електропередачі" включаються до
класу 2214 "Магістральні лінії
електропередачі", групи 221
"Магістральні трубопроводи,
комунікації та лінії електропередачі",
підрозділу 22 "Трубопроводи,
комунікації та лінії електропередач",
розділу "Інженерні споруди".

Відповідно до вступу до ДК 018-2000,
об'єктами класифікації є будівлі
виробничого та невиробничого
призначення та інженерні споруди
різного функціонального призначення.

Споруди - це будівельні системи,
пов'язані з землею, які створені з
будівельних матеріалів,
напівфабрикатів, устаткування та
обладнання в результаті виконання
різних будівельно-монтажних робіт.

Інженерні споруди - це об'ємні, площинні
або лінійні наземні, надземні або
підземні будівельні системи, що
складаються з несучих та в окремих
випадках огороджувальних конструкцій
і призначені для виконання виробничих
процесів різних видів, розміщення
устаткування, матеріалів та виробів,
для тимчасового перебування і
пересування людей, транспортних
засобів, вантажів, переміщення рідких
та газоподібних продуктів тощо.

До інженерних споруд відносяться:
транспортні споруди (залізниці,
шосейні дороги, злітно-посадкові смуги,
мости, естакади тощо), трубопроводи та
комунікації, дамби, комплексні
промислові споруди, спортивні та
розважальні споруди тощо.

Згідно з ДК 018-2000, одиницею класифікації
в класифікаторі є в основному окрема
будівля чи інженерна споруда (будинок,
дорога, трубопровід тощо).

При цьому, інженерні споруди
класифікуються в основному за
інженерним задумом, що визначається
цільовим призначенням об'єкта.

Судом досліджено, що проектна
документація на об'єкт будівництва
"Будівництво лінії електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С.Бандери в м.
Рівне" передбачає будівництво
кабельної лінії 10 кВ 916 м., кабельної
лінії 0,4 кВ 450 м., та трансформаторної
підстанції 10/0,4 кВ, призначенням якого є
забезпечення електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С.Бандери в м.
Рівне (а.с. 19-21, 36-40, 54, 51-56).

Таким чином, враховуючи наведене, у
декларації про початок будівельних
робіт, що зареєстрована 27.01.2014 року за
№РВ86, позивачем вірно визначено
підклас об'єкт будівництва на рівні 2214.1
"Магістральні лінії електропередачі
кабельні - КЛЕП високої напруги",
оскільки цільовим призначенням даного
об'єкта є не окреме будівництво
трансформаторної підстанції, а
будівництво лінії електропередач,
частиною якої, в свою чергу, є
трансформаторна підстанція.

Крім того, правомірність віднесення
Управлінням капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради об'єкту будівництва
"Будівництво лінії електропостачання
багатоповерхової житлової забудови на
розі вул. Чорновола та С. Бандери в м.
Рівне" до підкласу 2214.1 "Магістральні
лінії електропередачі кабельні - КЛЕП
високої напруги" згідно з ДК 018-2000
встановлена постановою Рівненського
міського суду від 29.07.2014 року по справі
№569/10141/14-а, яка набрала законної сили
(а.с. 73-74).

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України,
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, підстави для визнання позивача
винними у вчиненні правопорушення,
передбаченого абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України "Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності" від 14.10.1994 року №208/94-ВР та
накладення штрафу на момент винесення
оспорюваного рішення у відповідача
були відсутні.

Тому, постанова Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Рівненській області від 18.06.2014 року
№32/04-10/32 є протиправною та підлягає
скасуванню судом.

Позовні вимоги слід задовольнити
повністю.

В силу вимог ст. 94 КАС України, судові
витрати присуджуються на користь
позивача із Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у Рівненській області від
18.06.2014 року №32/04-10/32 про накладення на
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради штрафу за правопорушення
у сфері містобудівної діяльності у
сумі 109620,00 грн.

Присудити на користь позивача -
Управління капітального будівництва
виконавчого комітету Рівненської
міської ради із Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 73
(сімдесят три) грн. 08 (вісім) коп.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Шарапа
В.М.