Справа № 2а-0370/685/11
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа
№ 43611/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу Нововолинської об'єднаної
державної податкової інспекції на
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року у справі за позовом
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції до Державного
підприємства «Волиньвугілля» про
стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року позивач -
Нововолинська об'єднана державна
податкова інспекція звернулася до суду
з позовом до Державного підприємства
«Волиньвугілля», в якому просить
стягнути з рахунків відповідача на
користь Держави кошти на суму
податкового боргу в розмірі 4 634 537 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року позов задоволено частково.
Стягнено з рахунків Державного
підприємства «Волиньвугілля» на
користь держави 1 574 618 грн. податкового
боргу. У задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що відповідачем не
сплачено до бюджету 1 574 618 грн.
самостійно визначеного податкового
зобов'язання.

Суд першої інстанції посилається на те,
що самостійне зарахування податковим
органом сплачених платником податку
сум у рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Таким чином, суми ПДВ за червень-липень
2010 року є сплаченими ДП
«Волиньвугілля» у день реєстрації
банківською установою платіжного
документу із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань.

Оскільки відповідач сплатив до бюджету
3 059 919,00 грн. податкового зобов'язання,
суд першої інстанції відмовив у
задоволенні позовних вимог у цій
частині.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із порушенням
норм чинного законодавства України,
Нововолинська об'єднана державна
податкова інспекція оскаржила її,
подавши апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року в частині відмови в задоволенні
позовних вимог та ухвалити нове
рішення, яким повністю задовольнити
позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що судом
першої інстанції зроблено хибний
висновок про те, що Нововолинська
об'єднана державна податкова інспекція
неправомірно зарахувала сплачені
платником податків суми податкових
зобов'язань на погашення податкового
боргу.

Звертає увагу на те, що податковим
органом не змінювалось призначення
платежу, кошти було направлено, так як
було вказано на платіжних документах
на податок на додану вартість, а не на
інший платіж.

Посилається на те, що відповідно до п. 7.7
ст.7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» податковий борг
погашається попередньо погашенню
податкових зобов'язань, які не є
податковим боргом, у порядку
календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях. Тобто, законодавцем
чітко визначена імперативна норма,
відповідно до якої коли у підприємства
існує податковий борг він гаситься
першим перед податковим зобов'язанням.

Стверджує, що станом на 10.02.2011 року ДП
«Волиньвугілля» по податку на додану
вартість рахувався податковий борг, а
тому навіть беручи до уваги
представлені платіжні документи про
нібито сплату податкових зобов'язань,
їх суми згідно Закону були спрямовані
на погашення податкового боргу, який
існував на момент сплати в порядку
календарної черговості його
виникнення. Платіжними документами,
які перелічені в рішенні суду
погашався податковий борг
підприємства, що виник в 2009 році.

Таким чином, апелянт вважає, що
податковий борг підприємства, що виник
по деклараціях за червень та липень 2010
року в сумі 4 634 537 грн. є не сплаченим, а
тому підлягає стягненню з рахунків ДП
«Волиньвугілля» відповідно до пунктів
95.1 та 95.3 ст. 95 Податкового кодексу
України.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
систему оподаткування» платниками
податків і зборів (обов'язкових
платежів) є юридичні і фізичні особи, на
яких згідно з законами України
покладено обов'язок сплачувати податки
і збори (обов'язкові платежі).

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, є Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», чинний
на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Згідно із положеннями пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що згідно податкової
декларації з податку на додану
вартість за червень 2010 року ДП
«Волиньвугілля» самостійно визначило
податкове зобов'язання у сумі 2 538 170 грн.

У податковій декларацій з ПДВ за липень
2010 року податкове зобов'язання
визначено відповідачем у сумі 2 096 367
грн.

Як слідує із матеріалів справи, ДП
«Волиньвугілля» сплачено 1 852 283 грн.
податку на додану вартість за червень
2010 року, що підтверджується платіжними
дорученнями № 189 від 02.08.2010 року, № 193
від 03.08.2010 року, № 202 від 04.08.2010 року, № 209,
№ 212, № 218 від 08.08.2010 року, № 249, № 251 від
10.08.2010 року, № 272 від 11.08.2010 року, № 283 від
12.08.2010 року, № 299 від 15.08.2010 року, № 305, №
336 від 17.08.2010 року, № 397, № 398 від 25.08.2010
року, № 431 від 29.08.2010 року та № 433, № 440, №
441 від 30.08.2010 року.

Таким чином, відповідачем частково
сплачено податкове зобов'язання з ПДВ
за червень 2010 року. Недоїмка з ПДВ за
червень 2010 року становить 685 887 грн.

Крім того, ДП «Волиньвугілля» сплачено
1 207 636 грн. податку на додану вартість за
липень 2010 року, що підтверджується
платіжними дорученнями № 485 від 08.09.2010
року, № 532 від 13.09.2010 року, № 538, № 542 від
14.09.2010 року, № 585 від 16.09.2010 року, № 691 від
28.09.2010 року, № 694 від 29.09.2010 року, № 1232, №
1233 від 29.11.2010 року.

Отже, відповідачем частково сплачено
податкове зобов'язання з ПДВ за липень
2010 року. Недоїмка з ПДВ за липень 2010
року становить 888 731 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції погоджується з
позицією суду першої інстанції, що
заборгованість з податку на додану
вартість станом на 22.04.2011 року
становить 1574618 грн.

Відповідно до вимог п. 95.1, п.95.3 статті 95
Податкового кодексу України орган
державної податкової служби здійснює
за платника податків і на користь
держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.
Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання органам державної
податкової служби, у розмірі суми
податкового боргу або його частини.

З аналізу вказаних норм та обставин
справи, апеляційний дійшов до висновку,
що судом першої інстанції правомірно
стягнено з рахунків Державного
підприємства «Волиньвугілля» на
користь держави 1 574 618 грн. самостійно
визначеного податкового зобов'язання.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції
звертає увагу на те, що підпунктом 7.7.1 п.
7.1 ст. 7 Закону України «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» (чинний на момент
визначення податкового зобов'язання та
його часткової сплати) визначено, що
джерелами самостійної сплати
податкових зобов'язань або погашення
податкового боргу платника податків є
будь-які власні кошти, у тому числі
отримані від продажу товарів (робіт,
послуг), майна і немайнових цінностей,
випуску цінних паперів, у тому числі
корпоративних прав, отримані у позику
(кредит), а також з інших джерел з
урахуванням особливостей, визначених
цією статтею.

Відповідно до п. 1.7 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
постановою Правління Національного
банку України від 21.01.04 № 22,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
25.03.04 за № 377/89/76, кошти з рахунків
клієнтів банки списують лише за
дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Крім того, пунктом 3.8 зазначеної
Інструкції встановлено, що Реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд погоджується з позицією суду
першої інстанції, що право визначати
призначення платежу відповідно до
чинного законодавства України
належало виключно платнику. Самостійне
зарахування податковим органом
сплачених платником податку сум у
рахунок податкового боргу або тих
податкових зобов'язань, які не вказані
в призначенні платежу під час
перерахування платником податків
коштів до бюджету, є неправомірним.

Таким чином, суми ПДВ за червень-липень
2010 року є сплаченими ДП
«Волиньвугілля» у день реєстрації
банківською установою платіжного
документу із зазначеним у ньому
призначенням платежу на сплату
відповідних податкових зобов'язань.

Суд апеляційної інстанції дійшов до
висновку, що судом першої інстанції
правомірно відмовлено в задоволенні
позовних вимог Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції в частині стягнення з ДП
«Волиньвугілля» 3059919 грн., оскільки
відповідач сплатив до бюджету вказану
суму податкового зобов'язання.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст.195, п.п.1,2 ч.1 ст.197, ст.ст. 198,
200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення, а
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 22 квітня 2011
року у справі №2а/0370/685/11 за позовом
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції до Державного
підприємства «Волиньвугілля» про
стягнення податкового боргу - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник