Справа № 804/3703/14
Суддя: Власенко Денис Олександрович
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
01 вересня 2014 р. Справа № 804/3703/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма"
Україна" до Криворізької Південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення
13.03.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Україна"
(надалі - Позивач) звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Криворізької Південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області (надалі -
Відповідач), в якому просить визнати
незаконним та скасувати податкове
25.02.2014р. про збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 6196466,25
грн., з яких за основним платежем - 4957173
грн., за штрафними санкціями - 1239293,25 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилався на те, що підприємством
підтверджено факт вирощення та
збирання сільськогосподарських
культур, у зв'язку з чим позивач законно
користується статусом суб'єкта
спеціального режиму оподаткування та
не порушував п.п.14.1.234., п.п.14.1.235., п.14.1.
ст.14, ст.301, п.308.1. та п.308.4. ст.308, п.309.2 ст.309
Податкового кодексу України. Отже,
складений акт та висновки, які зроблені
податковим ревізором, є недійсними та
такими, що не відповідають вимогам
наказу ДПА України №984 від 22.12.2010р. «Про
затвердження Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства», а
оскаржуване податкове
повідомленн-рішення є незаконним та
підлягає скасуванню.
Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити.
Представник відповідача в судове
засідання повторно не з'явився, про
дату, час та місце судового розгляду
повідомлявся належним чином, що
підтверджується матеріалами справи.
Надав заперечення на адміністративний
позов, в якому зазначив, що оскаржуване
рішення винесене у відповідності до
вимог чинного законодавства та не
підлягає скасуванню, просив суд
відмовити в задоволенні позовних
вимог, справу розглядати без участі
представника відповідача.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали
справи, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, встановив
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
керуючись п.1.20.4 п.20.1 ст.20, абз.1, 3, 5 п.п.
75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.1, пп.,78.1.4 п.78.1 ст.78,
ст.79 Податкового кодексу України від 02
грудня 2010 року № 2755- VI, із змінами та
доповненнями, та на підставі наказу
Криворізької південної ОДПІ від
02.10.2013р. № 428 відповідачем проведена
позапланова документальна невиїзна
перевірка ТОВ «Агрофірма «Україна» з
питань дотримання вимог спеціального
режиму оподаткування діяльності у
сфері сільськогосподарського
господарства за період з 01.01.2011 по
31.12.2012.

Згідно п. 79.1 ст.79 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року № 2755-VІ
документальна невиїзна перевірка
здійснюється за наявності обставин для
проведення документальної перевірки,
визначених статтями 77 та 78 цього
Кодексу.

Такими обставинами, що зумовили
необхідність проведення позапланової
перевірки ТОВ «Агрофірма «Україна» в
даному випадку було отримання
податкової інформації, що свідчить про
можливі порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства (пп.78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового Кодексу України).

При проведенні документальної
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Агрофірма «Україна» ()
було встановлено порушення п.п.14.1.234.,
п.п.14.1.235., п.14.1. ст.14, ст.301, п.308.1. та п.308.4.
ст.308, п.309.2 ст.309 Податкового кодексу
України від 02 грудня 2010 року, внаслідок
чого ТОВ «Агрофірма «Україна»
неправомірно користувалось статусом
платника фіксованого податку та абз.
«а» п.185.1 ст.185, п.187.1 ст.187, абз. «а» п.198.1,
п.198.3, ст.198, п.209.2. п.209.6, п.209.7., п.209.11 та
ст.209 Податкового Кодексу України від
02.12.10 № 2755-VI із змінами та доповненнями,
в результаті чого ТОВ «Агрофірма
«Україна» занижено податок на додану
вартість по загальній декларації на
суму 4957173 грн.

За результатами перевірки складено акт
№ 68/22.01-34/30824947 від 04.02.2014р.

На підставі даного акту Криворізьська
Південна об'єднана державна податкова
інспекція ГУ Міндоходів України в
Дніпропетровській області винесла 25
лютого 2014р. податкове повідомлення
рішення № про стягнення з ТОВ
«Агрофірма «Україна» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 6196466,25 грн., з
яких за основним платежем - 4957173 грн., за
штрафними санкціями - 1239293,25 грн.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходить з
наступного.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 Податкового
кодексу України резидент, який
провадить підприємницьку діяльність у
сфері сільського і лісового
господарства та рибальства та
відповідає критеріям, встановленим у
пункті 209.6 цієї статті (далі -
сільськогосподарське підприємство),
може обрати спеціальний режим
оподаткування.

Згідно з п. 209.13 Податкового кодексу
України сільськогосподарське
підприємство - суб'єкт спеціального
режиму оподаткування подає податкову
декларацію у строки та в порядку, що
встановлені для інших платників
податку. Форма податкової декларації,
яка подається сільськогосподарським
підприємством - суб'єктом спеціального
режиму оподаткування, затверджується
відповідно до пункту 201.15статті 201 цього
Кодексу.

Відповідно до п. 209.6 ст. 209 Податкового
кодексу України сільськогосподарським
вважається підприємство, основною
діяльністю якого є постачання
вироблених (наданих) ним
сільськогосподарських товарів (послуг)
на власних або орендованих основних
фондах, а також на давальницьких
умовах, в якій питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
становить не менш як 75 відсотків
вартості всіх товарів/послуг,
поставлених протягом попередніх 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

Пунктом 209.2 ст. 209 Податкового кодексу
України встановлено, що згідно із
спеціальним режимом оподаткування
сума податку на додану вартість,
нарахована сільськогосподарським
підприємством на вартість поставлених
ним сільськогосподарських
товарів/послуг, не підлягає сплаті до
бюджету та повністю залишається в
розпорядженні такого
сільськогосподарського підприємства
для відшкодування суми податку,
сплаченої (нарахованої) постачальнику
на вартість виробничих факторів, за
рахунок яких сформовано податковий
кредит, а за наявності залишку такої
суми податку - для інших виробничих
цілей.

Зазначені суми податку на додану
вартість акумулюються
сільськогосподарськими
підприємствами на спеціальних
рахунках, відкритих в установах банків
та/або в органах, які здійснюють
казначейське обслуговування бюджетних
коштів у порядку, затвердженому
Кабінетом Міністрів України.

Статтею 209.7 ПК України визначено, що
сільськогосподарськими вважаються
товари, зазначені у групах 1-24, (ПК
України додано групи 4101,4102,4103, 4301) УКТ
ЗЕД, якщо такі товари вирощуються,
відгодовуються, виловлюються або
збираються (заготовляються)
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів у інших осіб), а також продукти
обробки (переробки) таких товарів, які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Відповідно до п.308.4 ст.308 ПКУ дохід
сільськогосподарського
товаровиробника, отриманий від
реалізації сільськогосподарської
продукції власного виробництва та
продуктів її переробки включає доходи,
отримані від: реалізації продукції
рослинництва, що вироблена (вирощена)
на угіддях, які належать
сільськогосподарському
товаровиробнику на праві власності або
надані йому в користування, а також
продукції рибництва, виловленої
(зібраної), розведеної, вирощеної у
внутрішніх водоймах, та продуктів її
переробки на власних підприємствах або
орендованих виробничих потужностях.

Судом встановлено, що на підставі
наданих до перевірки форм статистичної
звітності за формами № 29-сг "Підсумки
збору врожаю сільськогосподарських
культур, плодів, ягід та винограду»
встановлено, що в 2011 році при засіяній
площі в 2059 га підприємством позивача
було зібрано 85811 ц соняшника,
врожайність соняшника за даними
підприємства склала 41,7 ц/га; при
засіяній площі в 245 га підприємством
було зібрано 10816 ц озимого ячменю,
врожайність ячменю озимого за даними
підприємства склала 44,1 ц/га; при
засіяній площі в 898 га було зібрано 48573 ц
озимої пшениці, врожайність за даними
підприємства склала 41,7 ц/га та у 2012 році
при засіяній площі в 170 га було зібрано
4494 ц кукурудзи.

Разом з тим, відповідачем в акті
перевірки зроблено висновок про те, що
в 2011 році з урахуванням середньої
урожайності по Широківському району
при засіяній площі в 2059 га
підприємством можливо було зібрати
50239,6 ц соняшника; при засіяній площі в 245
га - 6639,5 ц озимого ячменю; при засіяній
площі в 898 га - 2999,32 ц озимої пшениці, та у
2012 році при засіяній площі в 170 га
можливо було зібрати 1700 ц кукурудзи.

Таким чином, відповідач стверджує, що
ТОВ «Агрофірма «Україна» шляхом
завищення урожайності вищевказаних
сільськогосподарських культур була
завищена в 2011 році та у 2012 році їх
реалізація.

На підставі такого твердження,
податковим органом зроблено висновок,
що позивачем порушено п. 209.2, 209.7 ПК
України, а саме безпідставно віднесено
до податкових зобов'язань скорочених
декларацій з ПДВ за серпень 2011 року -
грудень 2012 року суми ПДВ по
реалізованому товару (котрий не
відноситься до сільськогосподарських
товарів в розумінні ст. 209.7 ПК України),
який був придбаний у невстановлених
осіб та без підтвердження первинними
документами. Така сума ПДВ повинна була
відображатися підприємством в
загальних деклараціях з ПДВ.

З приводу завищення урожайності
сільськогосподарських культур в 2011р.
відповідач навів відповідь від відділу
статистики Широківського району
Дніпропетровської області (№46/19-91 від
19.04.13, №46-19/220 від 17.09.13). Так, у 2011 році
середня урожайність
сільськогосподарських культур згідно
державного статистичного
спостереження по Широківському району
склала: соняшник - 24,4 ц/га озимий ячмінь
- 27,1 ц/га озима пшениця - 33,4 ц/га

Однак судом критично оцінюється
посилання відповідача на дані даної
таблиці з огляду на наступне.

Згідно відповіді Інституту
рослинництва ім.. В.Я. Юр'єва
Національної Академії аграрних наук
України, який отримано Криворізькою
Південною ОДПІ листом № 1/2а-20/884 від
16.08.2013р. - посівна одиниця
сільськогосподарської культури - це
кількісний показник висівання насіння
(у шт..) із розрахунку на певну площу.
Норма висіву насіння соняшника
(кількість насінин, що висівають на 1га
площі) взагалі залежить від
особливостей гібридів та регіонів
вирощування, і варіює 50 до 70 тис.
насінин на 1 га (за умовами стандартної
схожості насіння). Стандартна посівна
одиниця соняшнику, яку пропонують
насіннєві компанії, нараховує 150 тис.
насінин (для всіх гібридів і регіонів
вирощування), що в середньому достатньо
для висіву на площі 2,5 га.

В описовій частині акту ревізором
вказано, що досліджена статистична
звітність ТОВ «Агрофірма «Україна» за
формою № 29-сг «Підсумки збору урожаю
сільськогосподарських культур, ягід,
та винограду» і на підставі цих даних
вираховано врожайність з одного
гектара кожної вирощеної культурі
(розрахунок зроблено шляхом поділення
зібраного врожаю культури на площу на
якій ця культура була посіяна, вирощена
та була зібрана).

Податковим ревізором в акті
використанно данні середньої
урожайності по Широківському району
Дніпропетровської області, саме в
цьому районі знаходяться
сільськогосподарські угіддя нашого
підприємства. Інформація надана
Широківським районним відділом
статистики. Ця середня статистичність
вирахувана відділом статистики на
підставі довідок (форма № 29-сг), які
надають усі підприємства району.

В цій довідці вказано, що в 2011 році
врожайність сонячника складала 24,4 цга,
озимого ячміню 27,1 цга, озимої пшениці 33,
4 цга, а врожайність кукурудзи в 2012 році
склала 10,0 цга.

Порівнюючи данні врожайності
підприємства та дані врожайності з
довідки, ревізор на аркуші 9 Акту
зазначає, що перевіркою встановлено, що
з урахуванням середньої врожайності
по Широковському районі підприємство
могло зібрати лише 50239,6 ц сонячника,
6639,5 ц. озимого ячміню, 2999,32 ц. озимої
пшениці та 1700 ц кукурудзи.

На підставі таких розрахунків зроблено
висновок про те, що у підприємства не
могла бути та урожайність яка
визначена в довідці за формою № 29-сг, а
це означає, що підприємством завищено
урожайність вищевказаних
сільськогосподарських культур в 2011р.
та у 2012 р. Таким чином, на думку
ревізора, в момент реалізації цього
врожаю були занижені податкові
зобов'язання по загальній Декларації
по податку на додану вартість на суму
ПДВ 4957173 грн.

Однак суд критично ставиться до
зазначених тверджень відповідача,
оскільки статистична довідка форми №
29-сг лише приблизно може відображати
стан врожайності в районі. Ця довідка
складена на підставі довідок
підприємств району, які надсилають їх
за формою № 29-сг, втому числі висновки
загальної статдовідки складалася з
інформації яка була надана і
підприємством позивача. Разом з тим,
відповідач оскаржує надані позивачем
данні щодо врожайності
сільськогосподарських культур, що
також свідчить й про недоведеність
достовірності даних самої статдовідки.

Крім цих обставин, пов'язаних з
неточностями при складанні
середньостатистичної довідки,
ревізором не було враховано, що
підприємство використовувало гібриди,
елітні сорти зернових культур, які
мають високу врожайність, яка вказана в
відповідних характеристиках,
показники їх врожайності набагато
відрізняються від
середньостатистичної інформації.
Також не враховані обставини про
застосування підприємством
мінеральних добрив, засобів хімічного
захисту, які підвищують врожайність.

Середньостатистичні дані урожайності
не можна застосовувати до кожного
підприємства та використовувати ці
спостереження щоб робити висновки про
те, що продукція не підтверджена
урожаєм та була придбана у інших осіб,
такі висновки є безпідставними.
Ревізор повинен був врахувати
характеристики конкретної
сільгоспкультури, яка була посіяна
підприємством. Статистичні данні
урожайності в районі суттєво
відрізняються від конкретних сортів
зернових та олійних культур які були
посіяні на полях підприємства.

Таким чином, зазначена вище довідка
містить інформацію щодо ведення з боку
позивача діяльності по вирощуванню
сільськогосподарських культур та
критично оцінюється судом як
беззаперечний, достатній та
обґрунтований доказ на підтвердження
позиції відповідача.

Натомість, суд зазначає, що під час
судового розгляду справи позивачем
доведений факт виготовлення спірної
продукції Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма " Україна"
у 2011, 2012 роках самостійно.

Так, на підтвердження виготовлення
товару саме власного виробництва
позивачем надані наступні документи:

ѕ Копії форм: № 29-сг, № 50-сг, за
206-2012роки, № 21-сг та № 4-сг за 2010, 2011, 2012
роки,

ѕ Копії актів апробації пшениці,
ячменю,

ѕ Копію угоди про закупівлю
посівного насіння в 2011-2012 роках,

ѕ Копії сертифікатів на насіння
кукурудзи,

ѕ Копії актів про застосування
мінеральних, органічних, бактеріальних
добрив,

ѕ Копії виписок банку за 2011-2012
роки,

ѕ Копії довідок про оренду землі -
ф № 6-зез за 2011-2012 роки,

ѕ Копію книги складського обліку
(форми-№ взсг-10) за 2011-2012 роки,

ѕ Копії реєстрів приймання зерна
з полів ( ф - № 78 ) за 2011-2012 роки,

ѕ Копії товаро - транспортних
накладних на перевезення добрив,

ѕ Копію відповіді ТОВ СП
«Новоінгулецький ХПП» та копію актів
розрахунків за 2011-212 роки,

ѕ Копії звітів про розрахунки
питомої ваги,

При цьому позивач пояснив, що Реєстри
відправки зерна з полів не велися, тому
ф -77 відсутня. Технологічним процесом
позивача це не було передбачено.
Вирощена продукція збиралася з полів
та перевозилися автотранспортом в двох
напрямках : на ток (склад) та
безпосередньо на елеватор ( ТОВ СП «
Новоінгулецький ХПП»), на цих двох
пунктах відбувалося важення продукції
та облік. Водії при перевезенні зерна
складали товарно- транспорні накладні
на перевезення, вся інформація про збір
врожаю та перевезення відображалася в
реєстрах приймання зерна. Щоденники
надходження сх продукції в розрізі
токів та підприємстві не велися,
оскільки вся інформація була
відображена в автоматизованій
бухгалтерській системі обліку 1-с. ТОВ
«Агрофірма «Україна» спочатку
перевозило продукцію на тік, вона там
підсушувалась, деякий час зберігалась,
а потім на зберігання перевозилась на
елеватор де вона додатково також
підсушувалась та сортувалась. В тому
випадку, коли продукція одразу
перевозилась до елеватора, то вона там
сортувалась та підсушувалась. На
елеваторі не вівся окремий облік
продукції яка надходила безпосередньо
з полів. В кожному випадку проходження
таких процедур складалися відповідні
акти - розрахунки сортування та
сушіння. Відповідно до цих актів вівся
остаточний облік продукції яка
приймалася на зберігання та могла
потім реалізовуватися.

Таким чином аналізуючи зібрані по
справі докази можна зробити наступні
висновки, що ТОВ «Агрофірма «Україна»
у 2011 році:

- на площі в 2059 га зібрало 85811 центнерів
соняшника, врожайність соняшника з
одного гектара становить 41,7 цга.

-на площі в 245 га було зібрано 10816 ц
озимого ячменю, врожайність його
становила 44,1 цга.

-на площі 898 га було зібрано 48575 ц озимої
пшениці, її врожайність склала 41,7цга.

У 2012 році на площі 170 га в 2012 році було
зібрано 4494 ц кукурудзи, врожайність її
склала 41,7 цга.

Зазначені вище обставини підтверджені
представником позивача під час
судового розгляду справи та не
спростовані відповідачем.

Згідно з п.209.11 ст.209 Податкового кодексу
України, якщо суб'єкт спеціального
режиму оподаткування поставляє
протягом попередніх 12 послідовних
звітних податкових періодів сукупно
несільськогосподарські
товари/послуги, питома вага яких
перевищує 25 відсотків вартості всіх
поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не
поширюється спеціальний режим
оподаткування, встановлений цією
статтею. Таке підприємство зобов'язане
визначити податкове зобов'язання з
цього податку за підсумками звітного
податкового періоду, в якому було
допущено таке перевищення, і сплатити
податок до бюджету в загальному
порядку;

б) орган державної податкової
служби виключає таке підприємство з
реєстру суб'єктів спеціального режиму
оподаткування та може повторно
включити його до такого реєстру після
закінчення наступних 12 послідовних
звітних податкових періодів за
наявності підстав, визначених цією
статтею;

в) таке підприємство вважається
платником зазначеного податку на
загальних підставах з першого числа
місяця, в якому було допущено таке
перевищення.

Як зазначив відповідач, на підставі
наданих до перевірки первинних
документів бухгалтерського обліку
підприємства (накладні, акти виконаних
робіт), статистичних спостережень,
позаплановою документальною невиїзною
перевіркою здійснено аналіз та
перерахунок розрахунку питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів (послуг) до вартості всіх
товарів (послуг). У березні 2012 року
питома вага у загальному обсязі
поставок товарів (послуг), що не
відносятьсятіо сільськогосподарських
за попередні 12 звітних місяців складає
35,9 %. Згідно розрахунків питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів (послуг), що надавались ТОВ
«Агрофірма «Україна» разом з
Деклараціями з ПДВ (скорочена) питома
вага сільськогосподарських товарів
складала в межах 97,5 - 99,8% .

Отже, перевіркою встановлено, що ТОВ
«Агрофірма «Україна» не витримувало
відсоток питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
до вартості всіх товарів (послуг) за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2012р., тому
неправомірно отримувало статус
суб'єкта спеціального податкового
режиму з фіксованого
сільськогосподарського податку та
незаконно використовувало спеціальний
податковий режим з фіксованого
сільськогосподарського податку
починаючи з березня 2012 року.

Разом з тим, зазначені вище обставини
спростовані позивачем в повному обсязі
шляхом підтвердження ТОВ «Агрофірма
«Україна» самостійного вирощення та
збирання сільськогосподарських
культур в 2011-2012 роках. Отже,
підприємство законно користується
статусом суб'єкта спеціального режиму
оподаткування та не порушувало
п.п.14.1.234., п.п.14.1.235., п.14.1. ст.14, ст.З01, п.308.1.
та п.308.4. ст.308, п.309.2 ст.309 Податкового
кодексу України.

Таким чином, суд встановив, що висновок
податкового органу щодо заниження
позивачем податку на додану вартість
по загальній декларації на суму 4957173
грн. та неправомірності користуванням
ТОВ «Агрофірма «Україна» статусом
платника фіксованого податку є
необгрунтованим, відповідно податкове
повідомлення-рішення № від
25.02.2014р. є неправомірними та підлягає
скасуванню.

Враховуючи, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними конкретними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування, суд прийшов до висновку,
що в позовній заяві наведені обставини,
які підтверджуються достатніми
доказами, які свідчать про
обґрунтованість позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Україна"
до Криворізької Південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі, водночас частиною
2 статті 19 Конституції України
визначено, що органи державної влади
(до яких належать органи державної
податкової служби) та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Україна" до Криворізької Південної
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Криворізької Південної об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № від
25.02.2014 року, яким Товариству з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Україна"
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
6196466,25 гривень, з яких 4957173 гривні за
основним платежем та 1239293,25 гривень з
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма" Україна"
() судовий збір у розмірі 4872
грн. (чотири тисячі вісімсот сімдесят
дві гривні).

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
через Дніпропетровський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії повного
тексту постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено
04 вересня 2014 року

Суддя Д.О.
Власенко