Справа № 442/5956/2013 2-а/442/16/2014
Суддя: Гудим Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.
Справа № 876/7344/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Гудима Л.Я.,

суддів:
Ільчишин Н.В., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового
засідання: Коваль Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 в інтересах позивачів на
постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 09 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до
Стебницької міської ради, третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
стороні відповідача - ОСОБА_7 про
визнання неправомірними та скасування
рішень,-

В С Т А Н О
В И В:

В вересні 2013 року позивачі звернулися в
суд з позовом до Стебницької міської
ради, в якому просили визнати
неправомірними та скасувати п. 3
рішення Стебницької міської ради №408
«Про надання дозволу на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок» від 16.04.2013 року, п. 3.3
рішення Стебницької міської ради №413
«Про затвердження технічних
документацій та проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачу їх у власність» від 21.06.2013
року, п.п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8 рішення
Стебницької міської ради №427 «Про
надання дозволу на розроблення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок для ведення
садівництва» від 21.06.2013 року, п.п. 4.2, 4.3,
4.4, 4.5, 4.6, 4.7, 4.8 рішення Стебницької
міської ради №435 «Про затвердження
технічних документацій та проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу їх у власність» від
06.09.2013 року.

Постановою Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 09 липня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6
до Стебницької міської ради, третя
особа, яка не заявляє самостійних вимог
на стороні відповідача - ОСОБА_7 про
визнання неправомірними та скасування
рішень відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, представник позивачів оскаржила
його в апеляційному порядку вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з»ясуванням обставин, що
мають значення для справи, з порушенням
норм матеріального і процесуального
права та підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування своїх апеляційних
вимог посилається на те, що оскільки
прийняті рішення суперечать основному
будівному документу - генеральному
плану міста Стебника то такі
підлягають скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що апеляційні скарги
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову - без змін з
наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи
Стебницькою міською радою прийнято
рішення №408 «Про надання дозволу на
виготовлення проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок» від
16.04.2013 року, №413 «Про затвердження
технічних документацій та проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу їх у власність» від
21.06.2013 року, №427 «Про надання дозволу на
розроблення проектів землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
ведення садівництва» від 21.06.2013 року,
№435 «Про затвердження технічних
документацій та проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок та
передачу їх у власність» від 06.09.2013
року.

У зв»язку із захистом прав та
інтересів територіальної громади м.
Стебника позивачі звернулись до суду
щодо недопущення незаконних дій з боку
відповідача, оскільки дані рішення
прийняті з порушенням вимог ст. 20, 118
Земельного кодексу в частині
встановлення та зміни цільового
призначення земельних ділянок та
порядку безоплатної приватизації
земельних ділянок громадянами, а також
ст. 25 Закону України «Про землеустрій»
в частині документації із землеустрою.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог суд першої інстанції виходив з
того, що жодних суттєвих порушень в
оскаржуваних рішеннях Стебницької
міської ради немає, оскільки
оскаржуваними рішеннями надано дозвіл
громадянам м. Стебника на виготовлення
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок як вільних
(незайнятих) земельних ділянок із
комунальної власності м. Стебника (із
земель запасу) та у подальшому прийнято
рішення про затвердження цих проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок та передачу їх у власність
громадян. Крім цього, в оскаржуваних
рішеннях було зазначено, для яких саме
цілей передаються земельні ділянки
громадянам міста Стебника, що
відповідно до положень статті 22
Земельного кодексу України
«Визначення земель
сільськогосподарського призначення та
порядок їх використання» свідчить про
віднесення цих земельних ділянок до
певної категорії земель (землі
сільськогосподарського призначення),
та свідчить фактично про дотримання
Стебницькою міською радою Львівської
області порядку встановлення та зміни
цільового призначення земель, тому не
може бути підставою до скасування
оскаржуваних рішень. Про це також
свідчить висновок Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області за наслідками проведеної
перевірки відповідності оскаржуваних
рішень чинному законодавству, згідно
якого рекомендовано Стебницькій
міській раді на засіданні чергової
сесії привести у відповідність із
законодавством прийняті оскаржувані
рішення. Жодного висновку чи підстави
для відміни чи скасування оскаржуваних
рішень Державна інспекція сільського
господарства у Львівській області за
наслідками проведеної перевірки не
виявила, також підстав для скасування
цих рішень не знайшов Львівський
окружний адміністративний суд про що
вказав у своїй постанові від 05.02.2014 року
(справа за адміністративним позовом
Дрогобицького міжрайонного прокурора
до Стебницької міської ради Львівської
області про визнання протиправними дій
та скасування рішень), яку 29.05.2014 року
залишив без змін Львівський
апеляційний адміністративний суд.

Такий висновок суду першої інстанції,
на думку колегії суддів, відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи і є
правильним, виходячи з наступного.

Основними законами, що регулюють дані
спірні правовідносини є Земельний
кодекс України (далі - Кодекс), Закон
України «Про землеустрій»(далі - Закон).

Згідно ст. 12 Кодексу до повноважень
сільських, селищних, міських рад у
галузі земельних відносин на території
сіл, селищ, міст належить розпорядження
землями територіальних громад,
передача земельних ділянок
комунальної власності у власність
громадян та юридичних осіб відповідно
до цього Кодексу, організація
землеустрою та інші.

Частина 1 статті 20 Кодексу передбачає
віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 20 Кодексу зміна
цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 35 Кодексу
громадяни України із земель державної
і комунальної власності мають право
набувати безоплатно у власність або на
умовах оренди земельні ділянки для
ведення індивідуального або
колективного садівництва.

Згідно п. «б» ч. 1 ст. 81 Кодексу громадяни
України набувають права власності на
земельні ділянки на підставі
безоплатної передачі із земель
державної і комунальної власності.

Статтею 118 Кодексу встановлено, що
громадянин, зацікавлений у
приватизації земельної ділянки, яка
перебуває у його користуванні, подає
заяву до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, який передає земельні
ділянки державної чи комунальної
власності у власність відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу. У разі якщо земельна
ділянка державної власності
розташована за межами населених
пунктів і не входить до складу певного
району, заява подається до Ради
міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 122 Кодексу
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Як видно з матеріалів справи рішенням
Стебницької міської ради №456 від 31.10.2013
року «Про внесення змін у рішенні
Стебницької міської ради №408, 413, 427»
внесено зміни у вищевказані рішення з
урахуванням клопотання Державної
інспекції сільського господарства у
Львівській області про приведення у
відповідність із законодавством
прийнятих рішень з питань регулювання
земельного відносин, рекомендацій
постійної комісії міської ради з
земельних питань, архітектури та
будівництва.

Отже, з наведеного видно, що Стебницька
міська рада діяла на підставі, і межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
законами України.

При цьому, правомірність даних рішень
переглядалась уже адміністративними
судами. Зокрема, постановою
Львівського окружного
адміністративного суду від 05.02.2014
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 травня 2014 року відмовлено в
задоволенні позовних вимог
Дрогобицької міжрайонної прокуратури
до Стебницької міської ради про
визнання неправомірними та скасування
рішень.

Також колегія суддів підтримує позицію
суду першої інстанції, щодо посилання
позивачів при зверненні до суду
представництвом територіальної
громади м. Стебника, оскільки не
представницьких документів суду не
надано.

Оскільки територіальна громада -
жителі, об»єднані постійним
проживанням у межах села, селища, міста,
що є самостійними
адміністративно-територіальними
одиницями, або добровільне об»єднання
жителів кількох сіл, що мають єдиний
адміністративний центр, що визначено
статтею 1 Закону України «Про місцеве
самоврядування».

А сільські, селищні, міські ради є
органами місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами. (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
місцеве самоврядування»)

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
дійшов правильного висновку про
безпідставність позовних вимог,
правильно і повно встановив обставини
справи та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому відповідно
до ч. 1 ст. 200 КАС України апеляційну
скаргу необхідно залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Дрогобицького
міськрайонного суду Львівської
області від 09 липня 2014 року у справі
№442/5956/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий:
Л.Я. Гудим

Судді:
Н.В. Ільчишин

В.В. Святецький

Повний текст ухвали виготовлено та
підписано 03.09.2014 року.