Справа № 757/9753/14-а
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 757/9753/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Романчук О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 06.06.14р. у справі №757/9753/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Правління Пенсійного
фонду України, Управління Пенсійного
фонду України в Центральному районі м.
Миколаєва про визнання бездіяльності
та дій неправомірними та зобов'язання
вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом до суду з
позовом про визнання бездіяльності
відповідача-1 у передачі
уповноваженому територіальному органу
заяви про поновлення пенсії за віком,
зобов'язання відповідачів поновити
пенсію за віком починаючи з 07.10.09р.

Ухвалою Печерського районного суду м.
Києва від 29.04.14р. позовні вимоги за
період з 07.10.09р. по 13.10.13р. залишено без
розгляду.

Постановою Печерського районного суду
м. Києва від 06.06.13р. адміністративний
позов задоволено частково: визнано
протиправною відмову відповідача-2 у
поновленні та виплаті позивачу пенсії
та зобов'язано відповідача-2 поновити
та виплачувати позивачу пенсію за
віком з 13.10.13р.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач-2 подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального права та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
адміністративного позову.

Враховуючи вимоги пункту третього
частини першої статті 1832 КАС України,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу відповідача-2,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
Конституція України та пенсійне
законодавство України не допускають
обмеження права на соціальний захист,
зокрема, права на отримання пенсії за
ознакою місця проживання.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Позивач перебуває на обліку в УПФУ в
Центральному районі м. Миколаєва та
отримувала пенсію за віком.

Починаючи з 1995 року позивач виїхала на
постійне місце проживання до Ізраїлю.

Позивач звернулась до відповідачів з
заявою про поновлення пенсії за віком
відповідно до рішення Конституційного
Суду України №25-рп/2009 від 07.10.09р.

За результатами розгляду вказаної
заяви відповідачем - 1 повідомлено
позивача про те, що на даний момент
відсутні нормативно-правові акти, що
передбачають умови, норми та механізм
виплати пенсії громадянам, що
проживають за межами України.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Передбачене Конституцією України
право громадян на соціальний захист
конкретизоване у Законі України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» від 09.07.03 № 1058-IV (надалі -
Закон № 1058-IV) та Законі України «Про
пенсійне забезпечення» від 05.11.91р. №
1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII), якими
встановлено порядок нарахування та
виплати пенсії.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
49 Закону № 1058-IV, виплата пенсії
припиняється на весь час проживання
пенсіонера за кордоном, якщо інше не
передбачено міжнародним договором
України, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України.

Міжнародних договорів між Україною та
Ізраїлем стосовно призначення та
виплати пенсій не укладалося.

Разом з тим, Рішенням Конституційного
Суду України від 07.10.09р. по справі
№1-32/2009 визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
положення пункту 2 частини 1 статті 49,
другого речення статті 51 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» від
9.07.2003 року № 1058-IV.

Відповідно до статті 152 частини 2
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

З огляду на зазначене, положення пункту
2 частини 1 статті 49 та другого речення
статті 51 Закону втрачають чинність з
7.10.2009 року, тобто, від дати прийняття
рішення Конституційним Судом України
№ 25-рп/2009.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону,
поновлення виплати пенсії
здійснюється за рішенням
територіального органу Пенсійного
фонду протягом 10 днів після з'ясування
обставин та наявності умов для
відновлення її виплати.

Таким чином, колегія суддів приходить
до висновку, що проживаючи в Ізраїлі,
позивач має такі ж самі конституційні
права як і інші громадяни України,
оскільки Конституція України та
пенсійне законодавство України не
допускають обмеження права на
соціальний захист, зокрема, права на
отримання пенсії за ознакою місця
проживання.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі
ВАСУ від 06.06.13р. у справі №К/9991/51100/12 та у
постанові ВАСУ від 11.06.13р. у справі №
К/9991/81240/12.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянтів не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС
України Київський апеляційний
адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Центральному районі м. Миколаєва на
постанову Печерського районного суду
м. Києва від 06.06.14р. у справі №757/9753/14-а -
залишити без задоволення, а постанову
Печерського районного суду м. Києва від
06.06.14р. у справі №757/9753/14-а - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832,
ст. 254 КАС України, є остаточною,
оскарженню не підлягає та набирає
законної сили з моменту постановлення.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М