Справа № 804/8057/14
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
20 серпня 2014 р. Справа № 804/8057/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі Уваровій
представника позивача
представника відповідача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за позовом
Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента. ЛТД» про
адміністративно-господарських санкцій
10.06.14 року Дніпропетровське обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента. ЛТД» про
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 1370544,06 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним:
відповідач в порушення ст.ст. 19, 20
Закону України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від
21.03.91 №875-XII (далі - Закон № 875) не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за кожне робоче місце призначене для
працевлаштування інваліда та не
зайняте інвалідом. За недотримання
нормативу позивач повинен був сплатити
адміністративно-господарські санкції
у розмірі середньої річної заробітної
плати на підприємстві за кожне
незайняте робоче місце у термін до 15
квітня року, наступного за роком в
якому відбулося порушення нормативу, а
у разі прострочення сплатити також
пеню за прострочення. Оскільки позивач
не забезпечив працевлаштування 17
інвалідів та самостійно не сплатив
адміністративно-господарські санкції
за нездійснення працевлаштування 17
інвалідів, з нього підлягають
адміністративно-господарські санкції
у розмірі 1370133,02 грн. та пеня у розмірі
411,04 грн. за порушення термінів їх
сплати, а всього 1370544,06 грн. Вказану
суму заборгованості позивач просить
стягнути в судовому порядку.
Представник позивача в судовому
засіданні підтримав позовні вимоги,
просив задовольнити позов із підстав
Представник відповідача заперечував
проти позову, просив відмовити у
задоволені позову. Суду пояснив, що з
боку відповідача у повному обсязі
виконані всі вимоги ст. 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
створені робочі місця для інвалідів у
кількості 21 одиниці, підприємством
щомісяця подавались до центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій для інвалідів із зазначенням
всієї необхідної інформації щодо вимог
до претендентів. Обов'язок
працевлаштування інвалідів законом
покладено на Державну службу
зайнятості. В 2013 році на підприємстві
працювало 5 інвалідів. До центру
зайнятості практично щомісячно
додатково направлялись листи з
проханням направляти на підприємство
інвалідів для працевлаштування. Між
тим, належна кількість інвалідів на
підприємство так і не була направлена.
Вважають, що за таких обставин,
позивачем безпідставно нараховані
адміністративно-господарські санкції
та пеня за не працевлаштування
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, оцінивши докази у їх
сукупності, суд встановив наступне.
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Вента. ЛТД»
зареєстроване виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради 12.01.1995
року та знаходиться на обліку у
Дніпропетровському обласному
відділенні Фонду соціального захисту
інвалідів з 28.02.2011 р. (а.с. 27-28).
Судом встановлено, що 26.02.2014 року
відповідач подавав до
Дніпропетровського обласного відділу
Фонду соціального захисту інвалідів
Звіт про наявність та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
Форми № 10-ПІ, у якому зазначив, що
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу на
підприємстві становила 559 осіб,
працівників-інвалідів - 5 осіб,
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати
на робочих місцях, створених
відповідно до вимог ст. 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» - 22,
Середньорічна заробітна плата
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць для працевлаштування інвалідів
Відповідно до ч.8 ст. 69 Господарського
кодексу України, підприємство з правом
найму робочої сили забезпечує
визначену відповідно до Закону
кількість робочих місць для
працевлаштування неповнолітніх,
інвалідів, інших категорій громадян,
які потребують соціального захисту.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.
Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 21.03.91 року № 875-ХІІ (далі -
Закон № 875-ХІІ).
Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» підприємства,
установи і організації за рахунок
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів або за рішенням місцевої
ради за рахунок власних коштів, у разі
необхідності, створюють спеціальні
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, здійснюючи для цього
адаптацію основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.
Частиною 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ,
передбачено, що підприємства, установи,
організації зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
Згідно з ч.3 ст. 18-1 цього вказаного
Закону, Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 19 Закону №
875-ХІІ, для підприємств, установ,
організацій установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Підприємства,
установи, організації самостійно
розраховують кількість робочих місць
для працевлаштування інвалідів
відповідно до нормативу, встановленого
частиною першою цієї статті, і
забезпечують працевлаштування
Абзацом 3 п.2 Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затверджену постановою Кабінету
Міністрів України від 31.01.2007 року № 70,
передбачено, що інформацію про
наявність вільних робочих місць
(вакантних посад) для
працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру
зайнятості за місцем їх реєстрації як
платника страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття за формою, затвердженою
Міністерством праці України за
погодженням з Держкомстатом України.
Згідно з ч.1 ст. 20 цього Закону
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 25 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю.
Згідно з п.2 Порядку сплати
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю
адміністративно-господарських санкцій
та пені за невиконання нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, затверджену Постановою
Кабінету Міністрів України № 70 від
31.01.2007 року, сплата
адміністративно-господарських
санкцій здійснюється у строк до 15
квітня року, що настає за роком в якому
відбулося порушення нормативу
робочих місць для працевлаштування
Згідно ч. 2 ст. 20 Закону № 875-ХІІ,
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені; пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.
Відповідно до Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України № 70 від 31.01.2007р. на
відповідача покладено обов'язок
щорічно до 1 лютого року, що настає за
звітним, подавати відділенням Фонду
соціального захисту інвалідів
відомості про середню річну заробітну
плату на підприємстві,
середньооблікову чисельність штатних
працівників облікового складу та про
кількість працюючих інвалідів.
Аналіз вищевказаних норм закону дає
підстави дійти висновку, що на
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, громадські
організації інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю
покладено обов'язок виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, а також
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом міністрів
України. Крім того, обов'язком
підприємства, установи, організації
адміністративно-господарських санкцій
у разі, якщо середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів на
підприємстві менша, ніж установлено
При цьому, обов'язок підприємства щодо
створення робочих місць для інвалідів
не супроводжується його обов'язком
підбирати і працевлаштовувати
інвалідів на створені робочі місця.
Такий обов'язок покладається на органи
працевлаштування, що перелічені в
частині 1 ст. 18 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні».
Як було встановлено в ході розгляду
справи, відповідач вважає, що на
підставі Звіту відповідача за Формою №
10-ПІ за 2013 рік, за місця, призначені для
працевлаштування інвалідів і не
зайняті інвалідами, відповідач повинен
був самостійно сплатити
адміністративно - господарські санкції
та в подальшому нараховану пеню у
загальному розмірі 1370544,06 грн. (а.с.5).
Судом встановлено, що протягом 2013 року
середньооблікова кількість штатних
працівників на підприємстві
відповідача складала 559 осіб, що
зазначено у звіті про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік
форми № 10-ПІ (а.с. 4).
Відповідно до Наказу № 1/І від 03.01.2013
року ТОВ «Вента ЛТД» створено робочі
місця для працевлаштування інвалідів з
урахуванням встановленого Законом
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
чотирьохвідсоткового нормативу
робочих місць, тобто 21 робоче місце для
інвалідів: 4 місць для провізорів, 17 для
фармацевтів (а.с.31).
Судом встановлено, що протягом 2013 року
відповідачем до Жовтневого районного
центру зайнятості м. Дніпропетровська
подавались щомісячні Звіти про
наявність вакансій за Формою №3-ПН,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 19.12.2005 року № 420 (з червня 2013 р. наказ
Міністерства соціальної політики
України від 31.05.2013 р. № 316), з яких
вбачається, що відповідачем у графі 15
«Окрема категорія громадян у рахунок
броні, а також інваліди, пенсіонери,
студенти та інші» (п.4 - «інваліди» по
звітам з 01.06.2013 р.) зазначалось вакансій
для інвалідів - 21 особа (а.с. 33-172).
Тобто, підприємством були створені
робочі місця для працевлаштування
інвалідів та ним були виконані
вимоги ст. 18 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Зважаючи на те, що протягом 2013 року ТОВ
«Вента. ЛТД» подавались Звіти по формі
№ 3-ПН до Жовтневого районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська, суд
вважає, що відповідачем належним чином
виконувались вимоги діючого
законодавства України. Відповідно до
відповіді Жовтневого центру
зайнятості ТОВ «ВЕНТА. ЛТД» надавало
звіти, в яких заявлялась 21 вакансія
(посада - «фармацевт» та «провізор») для
осіб з обмеженою працездатністю.
Крім того, з довідки, що надійшла до
суду з Жовтневого районного центру
зайнятості м. Дніпропетровська від
06.08.2014 року № 01-13/2117, вбачається, що,
протягом 2013 року центром зайнятості
інваліди до ТОВ «Вента. ЛТД» не
направлялися, оскільки на обліку особи
з обмеженими можливостями з
кваліфікацією «провізор» та
«фармацевт» не перебували (а.с.212).
Судом також було встановлено, що
предметом діяльності Товариства є
імпорт, експорт, оптова і роздрібна
торгівля (реалізація) лікарських
засобів; оптова торгівля
фармацевтичними товарами; роздрібна
торгівля фармацевтичними і
ортопедичними товарами; медична
практика, що підтверджується Статутом
ТОВ «Вента. ЛТД» (а.с.177-194) та Ліцензією
№ 578779, виданою 12.07.2011 р. Державною
інспекцією з контролю якості
лікарських засобів Міністерства
охорони здоров'я України на право
оптової торгівлі лікарськими засобами
Викладене свідчить про виконання
відповідачем вимог щодо створення
робочих місць відповідно до
нормативів, встановлених ст. 19 Закону №
875-ХІІ, та належне інформування центру
зайнятості про наявність вільних
робочих місць на його підприємстві та
потребу у направленні йому центром
зайнятості інвалідів для
Згідно з ч. 1 ст. 217 Господарського
кодексу України, господарськими
санкціями визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин, згідно статті
218 Господарського кодексу України, є
вчинене ним правопорушення у сфері
Частиною 2 наведеної статті
встановлено, що учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
Статтею 238 Господарського кодексу
України передбачено, що за порушення
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності до суб'єктів господарювання
можуть бути застосовані
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення суб'єкта
господарювання та ліквідацію його
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до учасника
господарських відносин за порушення
ним правил, встановлених
законодавством, при наявності в діях
суб'єкту господарювання вини у
вчиненні такого порушення та якщо ним
не приймались заходи, спрямовані на
недопущення господарського
Відтак, при вирішенні питання про
правомірність стягнення
адміністративно-господарських санкцій
слід виходити із загальних норм права
відносно відповідальності за
порушення зобов'язань та встановлення
в діях або бездіяльності роботодавця
складу правопорушення з метою
застосування юридичної
відповідальності у вигляді
адміністративно-господарських
Елементами правопорушення є вина та
наявність причинного зв'язку між самим
порушенням та його наслідками.
Із матеріалів справи вбачається, що
визначені органи влади повідомлялися
відповідачем про наявність вакансії
для працевлаштування інвалідів, робочі
місця для працевлаштування інвалідів
створено, тобто, ТОВ «Вента. ЛТД» були
виконані вимоги Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» щодо
працевлаштування інвалідів.
Доказів того, що підприємство не
створило робочі місця для інвалідів,
відмовляло інвалідам у прийнятті на
роботу, несвоєчасно надавало Державній
службі зайнятості інформацію,
необхідну для організації
працевлаштування інвалідів або
несвоєчасно звітувало Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України позивачем
не представлено, а тому у суду немає
підстав для застосування до
адміністративно-господарських
Що стосується тверджень позивача з
приводу того, що відповідачем в 2013 році
безпідставно було відмовлено у
працевлаштування інваліда - ОСОБА_3 на
вакантну посаду «інженер з
експлуатації будівель і споруд»,
направленого Жовтневим центром
зайнятості м. Дніпропетровська, суд
зазначає, що не приймає до уваги такі
обставини, оскільки, як свідчить з
направлення на працевлаштування,
виданого центром зайнятості 19.11.2013 р.,
взагалі не свідчить, що вказана особа
являється інвалідом (а.с. 200). Між тим,
відповідно до положень Наказу
Міністерства соціальної політики
України від 16.05.2013 р. № 270, яким
затверджена форма направлення на
працевлаштування (а.с. 195-196) відомості
про те, що особа є інвалідом і
направляється для працевлаштування, як
особа, що належить до категорії
громадян, що мають додаткові гарантії у
сприянні працевлаштуванні, є
Крім того, суд зазначає, що відповідно
до звітів, які подавались до Жовтневого
районного центру зайнятості м.
Дніпропетровська по Формі - 3ПН в 2013
році, позивачем були створені місця для
певної категорії працівників -
провізорів і фармацевтів, з
урахуванням специфіка підприємства.
Тож, твердження позивача про
безпідставну відмову у
працевлаштуванні інваліда на іншу
посаду - «інженер з експлуатації
будівель і споруд», є необґрунтованими.
Як було зазначено вище, на підприємства
покладено обов'язок по створенню
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а не обов'язок їх
безпосереднього працевлаштування.
З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про відсутність
підстав для застосування до
відповідача адміністративно -
господарських санкцій, оскільки
відповідачем у повному обсязі виконано
покладений на нього обов'язок щодо
працевлаштування інвалідів, дотримано
існуючі правила здійснення
господарської діяльності щодо
забезпечення працевлаштування
інвалідів та вжито всіх можливих
заходів, спрямованих на забезпечення
працевлаштування інвалідів на власне
За змістом ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Позивачем не доведені ті обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.
З огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що в задоволенні позову слід
Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 86, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні адміністративного
позову Дніпропетровського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Вента.ЛТД» про
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 1370544,06 грн. -
Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, передбачені ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя І.В.
Тулянцева