Справа № 2а-6856/12/2670
Суддя: Вербицька О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/62948/13

К/800/64225/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:
Вербицької О.В.

суддів:
Муравйова О.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря:
Горголь І.С.

представників:

позивача: Малярчука Ю.Б., Собка О.В.

відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

касаційні скарги Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» та
Нововодолазької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.06.2013 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року

у справі № 2а-6856/12/2670

за позовом Дочірньої компанії
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України»

до Нововодолазької міжрайонної
державної податкової інспекції
Харківської області Державної
податкової служби

про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень -
рішень

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України» (далі по тексту -
позивач, ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України») звернулась до суду
з позовом до Нововодолазької
міжрайонної державної податкової
інспекції Харківської області
Державної податкової служби (далі по
тексту - відповідач, МДПІ) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
05.06.2013 року адміністративний позов
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
27.01.2012 року № в частині
нарахованих штрафних санкцій у розмірі
66 683,36 грн. В іншій частині в задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
апеляційні скарги МДПІ та ПАТ
«Укргазвидобування» залишено без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

Позивач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанції, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
в частині відмови у задоволенні позову
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права і ухвалити
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги повністю.

Відповідач, не погоджуючись з
вищевказаними рішеннями судів першої
та апеляційної інстанцій, оскаржив їх у
касаційному порядку, просить скасувати
з мотивів порушення норм матеріального
та процесуального права та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог повністю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
представників позивача, дослідивши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи, перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, суд касаційної
інстанції дійшов висновку щодо
наступного.

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що МДПІ проведено
камеральну перевірку ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» з питання несвоєчасної сплати
узгодженої суми податкового
зобов'язання по рентній платі за нафту,
що видобувається в Україні, за період з
30.11.2010 року по 30.12.2012 року, за
результатами якої складено акт від
11.01.2012 року № 4/15-021/30019775.

В акті перевірки зазначено, що
позивачем порушено пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» та п. 260.7 ст. 260 Податкового
кодексу України, а саме: несвоєчасно
були подані платіжні доручення щодо
сплати сум самостійно визначених
грошових зобов'язань по рентній платі
за нафту.

На підставі висновків, що викладені в
акті перевірки, МДПІ прийнято
податкові повідомлення-рішення від
27.01.2012 року № , яким позивачу на
підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України за затримку на 29
календарний днів сплати суми грошового
зобов'язання у розмірі 6 437 010, 90 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10 %
в сумі 643 701, 09 грн. за платежем «рентна
плата за нафту, що видобувається в
Україні», та № , яким позивачу на
підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового
кодексу України за затримку на 117
календарний днів сплати суми грошового
зобов'язання в розмірі 22 463 960, 35 грн.
зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20 %
в сумі 4 492 792, 07 грн. за платежем «рентна
плата за нафту, що видобувається в
Україні».

Суди першої та апеляційної інстанцій
погодились частково з такими
висновками податкового органу, з
огляду на наступне.

Відповідно до вимог пп. 5.3.1 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
платник податків зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом десяти
календарних днів, наступних за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого підпунктом 4.1.4
пункту 4.1 статті 4 цього Закону для
подання податкової декларації.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації.

Пунктом 260.3 ст. 260 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що платник
самостійно складає розрахунок
податкових зобов'язань з рентної плати,
у якому визначає та/або уточнює суму
податкового зобов'язання з рентної
плати, за формою, затвердженою у
порядку, передбаченому статтею 46 цього
Кодексу.

Відповідно до вимог п. 260.5 ст. 260 ПК
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин),
платник протягом 20 календарних днів
після закінчення податкового
(звітного) періоду подає податковий
розрахунок органу державної
податкової служби: за
місцезнаходженням ділянки надр, межі
якої визначені в отриманому платником
спеціальному дозволі на користування
надрами для видобування (у тому числі
під час геологічного вивчення)
вуглеводневої сировини, у разі
розміщення такої ділянки в межах
території України; за місцем
перебування на обліку як платника
податків і зборів у разі розміщення
ділянки надр, межі якої визначено в
отриманому платником спеціальному
дозволі на користування надрами для
видобування (у тому числі під час
геологічного вивчення) вуглеводневої
сировини, в межах континентального
шельфу та/або виключної (морської)
економічної зони України.

Згідно п. 260.7 ст. 260 ПК України (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) сума податкових
зобов'язань з рентної плати, визначена
у податковому розрахунку за податковий
(звітний) період, сплачується платником
до бюджету протягом 10 календарних днів
після закінчення граничного строку
подання такого податкового розрахунку
з урахуванням фактично сплачених
авансових внесків.

Підпунктом 5.4.1 п. 5.4 ст. 5 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» (який
був чинний на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Також, відповідно до пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14
ПК України, сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання є податковим
боргом.

Відповідно до вимог п .7.7 ст. 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (який був чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) - у
рівних пропорціях.

Згідно п. 87.9 ст. 87 ПК України (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) у разі наявності у
платника податків податкового боргу
органи державної податкової служби
зобов'язані зарахувати кошти, що
сплачує такий платник податків, в
рахунок погашення податкового боргу
згідно з черговістю його виникнення
незалежно від напряму сплати,
визначеного платником податків.

Спрямування коштів платником податків
на погашення грошового зобов'язання
перед погашенням податкового боргу
забороняється, крім випадків
спрямування цих коштів на виплату
заробітної плати та єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем були подані до МДПІ
розрахунки за період жовтень 2010 року -
жовтень 2011 року із самостійно
узгодженими сумами податкового
зобов'язання по рентній платі за нафту.

Оплата задекларованих зобов'язань
підтверджується наявними в матеріалах
справи платіжними дорученнями: від
24.11.2010 року № 3726 (сплата грошового
зобов'язання в сумі 1 784 376, 08 грн. за
жовтень 2010 р.); від 29.12.2010 року № 4693
(сплата грошового зобов'язання в сумі 1
629 264, 69 грн. за листопад 2010р.); від 10.01.2011
року № 57 (сплата грошового зобов'язання
в сумі 543 088, 23 грн. за грудень 2010р.); від
01.02.2011 року № 374 (сплата розстроченої
суми грошового зобов'язання у розмірі 1
242 343, 72 грн. по рішенню ДПА Харківської
обл. від 28.01.2011р. № 26), від 28.02.2011 року № 406
(сплата грошового зобов'язання в сумі 2
941 425, 57 грн. за січень 2011р.); від 30.03.2011
року № 1068 (сплата грошового
зобов'язання в сумі 3 099 190, 69 грн. за
лютий 2011р.), від 25.07.2011 року № 176 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 481 925, 00 грн. по
рішенню ДПА України від 29.04.2011р. № 3); від
25.07.2011 року № 229 (сплата розстроченої
суми грошового зобов'язання у розмірі
559 418, 65 грн. по рішенню ДПА України від
30.05.2011р. № 47); від 25.07.2011 року № 216 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 650 593, 91 грн. по
рішенню ДПА України від 30.06.2011р. № 48);
від 30.08.2011 року № 83 (сплата грошового
зобов'язання в сумі 4 105 906, 63 грн. за
липень 2011р.); від 30.11.2011 року № 370 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 3 797 938, 22 грн. по
рішенню ДПА України від 28.10.2011р.); від
30.11.2011 року № 316 (сплата розстроченої
суми грошового зобов'язання у розмірі 3
373 477, 15 грн. по рішенню ДПА України від
29.04.2011р. № 30); від 30.11.2011 року № 350 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 3 804 904, 40 грн. по
рішенню ДПА України від 30.07.2011р. № 64);
від 30.11.2011 року № 368 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 3 356 496, 00 грн. по
рішенню ДПА України від 30.05.2011р. № 47);
від 30.11.2011 року № 328 (сплата
розстроченої суми грошового
зобов'язання у розмірі 3 252 945, 00 грн. по
рішенню ДПА України від 30.06.2011р. № 48);
від 30.11.2011 року № 340 (сплата грошового
зобов'язання в сумі 3 927 848, 34 грн. за
серпень 2011р.); від 28.12.2011 року № 3623
(сплата грошового зобов'язання в сумі 3
656 319, 70 грн. за жовтень 2011р.).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач здійснив
зміну цільового призначення коштів,
сплачених ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України» за платіжними
дорученнями від 24.11.2010 року № 3726 та від
29.12.2010 року № 4693 (податкові зобов'язання
за жовтень, листопад 2010 року), в рахунок
погашення податкового боргу минулих
періодів (вересень 2010 року та
відповідно жовтень 2010 року).

Отже, висновки МДПІ про порушення
позивачем у 2010 році граничних строків
сплати податкових зобов'язань за
жовтень 2010 року та листопад 2010 року є
безпідставними.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що протягом 2011 року ДПА у
Харківській області та ДПА України
прийняли ряд рішень про розстрочення
грошових зобов'язань, згідно з якими ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» було надано розстрочення
сплати грошових з рентної плати за
нафту, що видобувається в Україні,
задекларованих позивачем у
відповідних розрахунках за 2010 - 2011 роки.

На підставі вищевказаних рішень про
розстрочення грошових зобов'язань між
Валківським відділенням
Нововодолазької МДПІ та ДК
«Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз
України» було укладено договори про
розстрочення податкових зобов'язань,
відповідно до умов яких орган
державної податкової служби
зобов'язаний від дня, наступного за
днем розірвання договору (після
прийняття відповідного рішення про
скасування розстрочення) на
розстроченні суми грошового
зобов'язання, що залишилися
несплаченими, нараховувати пеню та
штраф у розмірах, передбачених чинним
законодавством.

Відповідно до вимог пп. 17.1.5 п. 17.1 ст. 17 ПК
України платник податків має право
одержувати, зокрема, розстрочення
сплати податків або податковий кредит
в порядку і на умовах, встановлених цим
Кодексом.

Згідно п. 100.1 ст. 100 ПК України,
розстроченням, відстроченням грошових
зобов'язань або податкового боргу є
перенесення строків сплати платником
податків його грошових зобов'язань або
податкового боргу під проценти, розмір
яких дорівнює розміру пені,
визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього
Кодексу.

Пунктом 100.11 ст. 100 ПК України
передбачено, що розстрочення або
відстрочення надаються окремо за
кожним податком та збором. Строки
сплати розстрочених (відстрочених) сум
або їх частки можуть бути перенесені
шляхом прийняття окремого рішення та
внесення відповідних змін до договорів
розстрочення (відстрочення).

Відповідно до вимог п. 100.12 ст. 100 ПК
України договори про розстрочення
(відстрочення) можуть бути достроково
розірвані:

- з ініціативи платника податків - при
достроковому погашенні розстроченої
суми грошового зобов'язання та
податкового боргу або відстроченої
суми грошового зобов'язання або
податкового боргу, щодо яких була
досягнута домовленість про
розстрочення, відстрочення;

- з ініціативи контролюючого органу в
разі, якщо: з'ясовано, що інформація,
подана платником податків при
укладенні зазначених договорів,
виявилася недостовірною, перекрученою
або неповною; платник податків
визнається таким, що має податковий
борг із грошових зобов'язань, які
виникли після укладення зазначених
договорів; платник податків порушує
умови погашення розстроченого
грошового зобов'язання чи податкового
боргу або відстроченого грошового
зобов'язання чи податкового боргу.

Згідно п. 3.9 Порядку розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) платників податків,
затвердженому наказом ДПА України № 1036
від 24.12.2010р., зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 30 грудня
2010 року за № 1431/18726 (далі - Порядок 1036) на
розстрочені (відстрочені) грошові
зобов'язання (податковий борг) пеня та
штрафи не нараховуються з дати
укладання (підписання) договору до
закінчення строку дії договору про
розстрочення (відстрочення) грошового
зобов'язання (податкового боргу).

Відповідно до п. 4.5 Порядку №1036 рішення
про скасування раніше прийнятого
рішення про розстрочення
(відстрочення) грошових зобов'язань
(податкового боргу) є підставою для
дострокового розірвання договору.

Пунктом 4.6 Порядку № 1036 передбачено, що
з дня, наступного за днем розірвання
договору, на розстрочені (відстрочені)
суми, що залишились не сплаченими,
нараховуються пеня та штраф у розмірах,
передбачених Кодексом.

Згідно п. 4.7 Порядку № 1036 з дня
дострокового розірвання договору
платник податків зобов'язаний сплатити
невнесену суму розстрочених
(відстрочених) грошових зобов'язань
(податкового боргу) та суму процентів,
нарахованих за фактичний строк дії
розстрочення (відстрочення).

Відповідно до вимог п. 4.9 Порядку № 1036
рішення про скасування розстрочення
(відстрочення) та дострокове
розірвання договору за ініціативою
органу державної податкової служби
може бути оскаржене у порядку,
встановленому Кодексом для оскарження
рішень органу державної податкової
служби щодо нарахованої суми грошових
зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.10.2011 року ДПС України було прийнято
Рішення про скасування розстрочення
грошових зобов'язань № 22, № 28, № 29 та №
39, якими на підставі Закону України
«Про державну податкову службу в
Україні» та ст. 100 Податкового кодексу
України вирішено скасувати з 12.10.2011
року Рішення про розстрочення грошових
зобов'язань ДК «Укргазвидобування» НАК
«Нафтогаз України» від 29.04.2011 року № 47,
від 30.05.2011 року № 47, від 30.06.2011 року № 48
та від 30.07.2011 року № 64 у зв'язку з тим, що
платник податків накопичує податковий
борг, після укладення договорів про
розстрочення та порушує умови
погашення розстроченого грошового
зобов'язання. Як наслідок, суми
грошових зобов'язань з рентної плати за
нафту, що видобувається в Україні, були
погашені позивачем з порушенням їх
граничного строку сплати - 30.11.2011 року
згідно платіжних доручень № 316, № 328, №
340, № 350, № 368 та № 370.

В свою чергу, позивачем не надано суду
доказів оскарження рішень ДПС України
від 12.10.2011 року № 22, № 28, № 29, № 39 про
скасування розстрочення грошових
зобов'язань в адміністративному або
судовому порядку.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ДК «Укргазвидобування»
НАК «Нафтогаз України» протягом
січня-лютого 2011 року було нараховано до
сплати суму штрафних санкцій за
несвоєчасну сплату зобов'язань по
рентній платі за податковими
повідомленнями-рішеннями від 29.12.2010
року № на загальну суму 93 357, 11
грн. (нараховані 17.01.2011 року), від 30.12.2010
року № на загальну суму 51 558, 59
грн. (нараховані 17.01.2011 року), від 19.01.2011
року № на загальну суму 108 407, 11
грн., та відсотки за користування
розстрочкою грошових зобов'язань.

Отже, колегія суду погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
щодо правомірності податкового
повідомлення - рішення від 27.011.2012 року
№ в частині застосування
штрафних санкцій у розмірі 66 683,36 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що судом першої та
апеляційної інстанцій порушення норм
матеріального та процесуального права
при вирішенні цієї справи не допущено,
правова оцінка обставин у справі дана
вірно.

В свою чергу, доводи касаційних скарг
не відповідають фактичним обставинам
справи та спростовуються
вищезазначеними нормами права, отже,
відсутні підстави для їх задоволення.

За таких обставин, касаційні скарги
позивача та відповідача підлягають
залишенню без задоволення, а постанова
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 05.06.2013 року та ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року
залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 210, 214-215, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Укргазвидобування» залишити без
задоволення.

Касаційну скаргу Нововодолазької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 05.06.2013 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 26.11.2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, установленому статтями 237, 238,
239-1 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя О.В. Вербицька Судді
О.В. Муравйов Ю.І. Цвіркун