Справа № 589/2288/14-а
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 р.Справа № 589/2288/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради Сумської
області на постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11.06.2014р. по справі № 589/2288/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області

про визнання бездіяльності
протиправною та зобов'язання вчинення
правомірних дій,-

ВСТАНОВИЛА:

25.04.2014 року позивач, ОСОБА_1, звернувся
до суду з адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області (далі по
тексту - УПСЗН Шосткинської міської
ради, відповідач), в якому просив суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність
та зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради Сумської
області здійснити перерахунок,
нарахувати та виплатити позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 (п'ять) мінімальних заробітних
плати, в порядку та на умовах,
визначених положеннями ст.48 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
за період з 1996 року по 2013 рік включно, що
дорівнює 85 розмірам мінімальної
заробітної плати;

2. Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради в подальшому
нараховувати та виплачувати позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат,
в порядку та на умовах, визначених
положеннями ст.48 Закону України „Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11.06.2014 року по
справі № 589/2288/14-а провадження в справі
в частині позовних вимог ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області щодо
визнання бездіяльності відповідача
протиправною та зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796- XII, за період починаючи за
період з 2006 року по 2009 рік включно
закрито.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного
суду Сумської області від 11.06.2014 року по
справі № 589/2288/14-а позовну заяву ОСОБА_1
до Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області щодо
визнання бездіяльності відповідача
протиправною та про зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області
здійснити перерахунок, нарахувати та
виплатити позивачу щорічну допомогу на
оздоровлення, у розмірі 5 (п'ять)
мінімальних заробітних плат, в порядку
та на умовах, визначених положеннями
статті 48 Закону України від 28 лютого 1991
року №796- XII, за період починаючи з 1996 р.
по 2005 р. та з 2010 р. по 2012 р. включно
залишено без розгляду.

Постановою Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11.06.2014 року по справі № 589/2288/14-а,
прийнятою у відкритому судовому
засіданні, частково задоволено позов
ОСОБА_1.

Визнано протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Шосткинської
міської ради Сумської області щодо
невиплати ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення за 2013 рік в розмірі,
передбаченому ч. 4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Зобов'язано Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради Сумської
області здійснити перерахунок та
виплатити позивачу недоплачену суму
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік у розмірі 5 (п'яти) мінімальних
заробітних плат, відповідно до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В іншій частині в задоволенні позову
відмовлено.

Судові витрати віднести на рахунок
держави.

Відповідач, не погодившись з
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції скасувати
постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11.06.2014 року по справі № 589/2288/14-а та
постановити нове рішення, яким
відмовити в повному обсязі в
задоволенні позову ОСОБА_1

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на пропущення позивачем
строку звернення до суду з даним
позовом, оскільки щорічна допомога на
оздоровлення за 2013 рік позивачеві була
нарахована і виплачена 16.04.2013 року, а до
суду позивач звернувся лише у травні 2014
року. Крім того, з посиланням на п.4
Прикінцевих положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2013
рік», ст.ст.48, 62 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" зазначив,
що виплати щорічної допомоги на
оздоровлення здійснюються в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, а тому нарахування і
виплата позивачеві грошової допомоги
на оздоровлення за 2013 рік згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.09.2005 року № 936 «Про затвердження
Порядку використання коштів
державного бюджету для виконання
програм, пов'язаних із соціальним
захистом громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі, встановленому Постановою
Кабінету Міністрів України від 12.07.2005
року № 562 «Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», є правомірним. Отже,
неправомірність в діях УПСЗН
Шосткинської міської ради щодо
нарахування та виплати позивачеві
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік відсутня, оскільки відповідач
при здійсненні обчислення вказаної
допомоги діяв в межах своїх
повноважень, передбачених чинним
законодавством, та в межах бюджетних
асигнувань.

Представник позивача в надісланих до
суду письмових запереченнях просив суд
апеляційної інстанції апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду першої
інстанції - без змін.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши в межах
апеляційної скарги рішення суду першої
інстанції, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з наступних
підстав.

Приймаючи рішення про задоволення
позову в вищезазначеній частині, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на виплату щорічної
допомоги на оздоровлення в розмірі
п'яти мінімальних заробітних плат,
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а
відповідач неправомірно відмовив у
перерахунку вказаної допомоги за 2013
рік.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов висновку про необхідність
захисту прав позивача на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік, а також зобов'язав відповідача
здійснити відповідний перерахунок та
провести відповідні виплати допомоги
відповідно до ст.48 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Колегія суддів погоджується з даними
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач є інвалідом другої групи та
віднесений до 1 категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується доданою
до матеріалів справи копією
посвідчення серії НОМЕР_1 від 20.12.2007
року, та має право на отримання
щорічної допомоги на оздоровлення
відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" (в редакції від 09.07.2007р.
згідно з Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008р. № 10-рп/2008).

Відповідно до ст. 46 Конституції
України громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя та
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон
радіоактивного забруднення територій,
умов проживання і трудової діяльності
на них, соціального захисту населення
визначені та закріплені в Законі
України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Згідно ст. 48 Закону України „Про
соціальний статус громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" щорічна допомога на
оздоровлення інвалідам ІІ групи
виплачується в розмірі п'яти
мінімальних заробітних плат.

Наявність такого права у позивача є
визначальною для вирішення даного
спору, крім того це право гарантується
Конституцією України (ч.2 ст.46
Конституції України).

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, у 2013 році допомога на
оздоровлення виплачена позивачеві
16.04.2013 року в розмірі 120 грн.

При нарахуванні та виплаті позивачу
грошової допомоги на оздоровлення
відповідач в порушення вимог
законодавства керувався постановами
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 року "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та № 936 від 20.09.2005 року «Про
затвердження Порядку використання
коштів державного бюджету для
виконання програм, пов'язаних із
соціальним захистом громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при визначенні позивачу розміру
грошової допомоги на оздоровлення
застосуванню підлягають ч. 4 ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (в редакції
від 09.07.2007р. згідно з Рішенням
Конституційного Суду України від
22.05.2008р. № 10-рп/2008), а не наведені вище
постанови Кабінету Міністрів України,
які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Крім того, колегія суддів зауважує, що
норми підзаконних нормативних актів не
можуть суперечити нормам законів, а тим
більше змінювати їх при вирішенні
питання щодо розміру щорічної допомоги
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Отже, відповідачем неправомірно у 2013
році нараховано грошову допомогу на
оздоровлення позивачу в розмірі
меншому, ніж це передбачено ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи".

При цьому колегія суддів зазначає, що
підстави для невиплати позивачеві
грошової допомоги на оздоровлення за
2013 рік у відповідності до ч. 4 ст. 48
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
(в редакції від 09.07.2007р. згідно з
Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008р. № 10-рп/2008) були відсутні,
зміни у зазначену статтю не вносились,
а тому колегія суддів дійшла висновку
щодо необґрунтованої відмови
відповідача у здійсненні перерахунку
щорічної допомоги на оздоровлення за
2013 рік.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку, що позивач має право на
одержання щорічної грошової допомоги
на оздоровлення за 2013 рік у розмірі,
передбаченому ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто, у
розмірі п'яти мінімальних заробітних
плат, а тому позовні вимоги в
зазначеній частині підлягають
задоволенню.

Колегією суддів не беруться до уваги
доводи апеляційної скарги щодо
необхідності застосування до спірних
правовідносин п.4 Прикінцевих положень
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2013 рік", відповідно до якого
норми та положення, зокрема, ст.48 Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи",
застосовуються в порядку і розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, оскільки у 2013 році Кабінет
Міністрів України не скористався
правом визначення розміру щорічної
допомоги на оздоровлення особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Так, постанова Кабінету Міністрів
України № 562 "Про щорічну допомогу на
оздоровлення громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
прийнята 12 липня 2005 року, постанова №
936 «Про затвердження Порядку
використання коштів державного
бюджету для виконання програм,
пов'язаних із соціальним захистом
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» прийнята
20.09.2005 року, а тому застосування
положень цих постанов до правовідносин
щодо виплати щорічної допомоги на
оздоровлення, які виникли у 2013 році, є
безпідставним.

Колегія суддів відхиляє посилання
відповідача про порушення судом першої
інстанції вимог ст.ст.99, 100 КАС України
щодо незастосування до спірних
відносин строку звернення до суду, з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про
правильність застосування судом
першої інстанції строку звернення до
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи необхідно з'ясувати,
коли розпочався перебіг цього строку.

Як вбачається з матеріалів справи, про
дійсний розмір виплаченої щорічної
допомоги на оздоровлення за 2013 рік
ОСОБА_1 дізнався з листа УПСЗН
Шосткинської міської ради від 16.03.2014
року № 809 на своє звернення.

Доказів того, що позивач дізнався про
порушення своїх прав в частині виплати
щорічної допомоги на оздоровлення у
належному розмірі, раніше, ніж 16.03.2014
року (розпорядження про призначення
допомоги, відомості про видачу
грошових коштів, перерахування на
банківську картку тощо) відповідач до
матеріалів справи не надав.

Отже, колегія суддів підтверджує, що
при прийнятті судового рішення у
справі в частині задоволення позовних
вимог про визнання неправомірними дій,
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату щорічної грошової допомоги на
оздоровлення за 2013 рік суд першої
інстанції дійшов вичерпних юридичних
висновків щодо встановлення обставин
справи і правильно застосував до
спірних правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 160, 167, 195, 197, 198, 200,
п. 1 ч. 1 ст.205, ст..ст.206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Шосткинської міської ради Сумської
області залишити без задоволення.

Постанову Шосткинського
міськрайонного суду Сумської області
від 11.06.2014р. по справі № 589/2288/14-а
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Перцова
Т.С.Судді(підпис) (підпис) Дюкарєва С.В.
Жигилій С.П.