Справа № 814/283/14
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 814/283/14

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції:
Мороз А. О.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарях Василенко І.Ю. та Мадюді
В.В.,

за участю представника позивача
Кришневої В.М. та представника
відповідача Гусак М.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу Миколаївської митниці
Міндоходів на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року по справі за адміністративним
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Миколаївський
глиноземний завод» до Миколаївської
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення,
визнання нечинною та скасування картки
відмови, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2014 року товариство з обмеженою
відповідальністю «Миколаївський
глиноземний завод» (далі ТОВ «МГЗ»)
звернулось до суду з позовом до
Миколаївської митниці Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17 січня 2014 року №
504000003/2014/000005/1 та визнання нечинною і
скасування картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України від 17 січня
2014 року № 504010000/2014/00001.

В обґрунтування позову зазначалось, що
15 січня 2014 року ТОВ «МГЗ» було надано
Миколаївській митниці Міндоходів для
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, електронну митну декларацію №
504010000/2014/000088 для оформлення імпорту
вантажу - натр їдкий (гідроксид натрію).
17 січня 2014 року відповідачем прийнято
рішення № 504000003/2014/000005/1 про коригування
митної вартості товарів та видано
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України №
504010000/2014/00001, оскільки декларантом не
надано в повному обсязі витребувані
митним органом додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Крім
того, у картці відмови зазначено, що
митне оформлення може бути здійснене
за умови подання нової митної
декларації. На думку позивача,
зазначені рішення митного органу
прийнято з порушенням норм Митного
кодексу України щодо вимог надати інші
документи для визначення митної
вартості товару та застосування методу
визначення митної вартості товару
митницею, а тому підлягають скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року позовні вимоги ТОВ «МГЗ»
задоволено у повному обсязі. Визнано
протиправними та скасовано рішення про
коригування митної вартості товарів
від 17 січня 2014 року № 504000003/2014/000005/1 та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні чи
пропуску товарів і транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України від 17 січня
2014 року № 504010000/2014/00001. Стягнуто з
Державного бюджету України на користь
позивача судовий збір в розмірі 73 грн. 08
коп..

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням, представник
Миколаївської митниці Міндоходів в
апеляційній скарзі зазначає, що
висновки суду не відповідають
обставинам справи, і, крім того, судом
порушено норми матеріального права,
зокрема ст. ст. 52, 53, 54, 56 та 58 МК України,
ст. ст. 7, 8 та 9 Закону України «Про
перевезення небезпечних вантажів», ст.
7 Закону України «Про страхування». У
зв'язку з викладеним в апеляційній
скарзі ставиться питання про
скасування постанови суду першої
інстанції з винесенням нової постанови
про відмову у задоволенні позовних
вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу
представник позивача просить залишити
оскаржене судове рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи
представника відповідача в підтримку
апеляційної скарги, а також
представника позивача про залишення
постанови суду першої інстанції без
змін, розглянувши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку
про відсутність підстав для її
задоволення.

Судом встановлено, що позивачем
(Покупець) укладено з ВАТ «Єдина
торгова компанія» (м. Стерлітамак,
Республіка Башкортостан, Російська
Федерація) (Продавець) контракт від 01
квітня 2013 року за № RF/RD/79-13/11-M (далі
Контракт), відповідно до якого
Продавець поставляє, а Покупець
приймає та оплачує товар (натр їдкий
(гідроксид натрію)) на умовах Контракту.
Сумарний обов'язковий об'єм Товару
складає 201500 тон +/- 10% в перерахунку на 100%
основної речовини. Ціна на товар в
об'ємі 10500 тон +/- 5% в перерахунку на 100%
основної речовини, за 1 тону в
перерахунку на 100% основної речовини
розраховується по формулі: FOB MED Low мінус
50 доларів США, де FOB MED Low - середнє
котирування FOB MED Low, яке публікується
агентством ICIS, розраховане на основі ICIS
priсing Caustic Soda (Europe Mediterranean) weekly report за
попередні періоду відвантаження 2
місяці з 21 числа першого місяця і по 20
число другого місяця. Ціна на товар за 1
тону в перерахунку на 100% основної
речовини розраховується по формулі: FOB
MED Low мінус 40 доларів США. Розрахована за
такою формулою ціна вказується у
Специфікаціях, які є невід'ємною
частиною Контракту (а. с. 23-26).

Відповідно до Специфікації від 23
грудня 2013 року № 11, у січні 2014 року ВАТ
«Єдина торгова компанія» повинно було
поставити позивачу 5917 +/- 10% тон товару,
за ціною 250 доларів США за 1 тону та на
загальну суму 1479250 доларів США +/- 10% (а. с.
27).

15 січня 2014 року ТОВ «МГЗ» було надано
Миколаївській митниці Міндоходів для
митного оформлення товарів, що
переміщуються через митний кордон
України, електронну митну декларацію №
504010000/2014/000088 для оформлення імпорту
вантажу, в якій митна вартість товару
визначена за ціною Контракту, тобто за
основним методом, передбаченим п. 1 ч. 1
ст. 57 МК України (а. с. 12).

На етапі перевірки митної вартості
товару відповідач відмовив позивачу у
визнанні митної вартості товарів за
першим (основним) методом із посиланням
на те, що подані декларантом документи
не містять усіх даних на підтвердження
числових значень складових митної
вартості, у зв'язку із чим витребував у
ТОВ «МГЗ» додаткові документи, а саме:
бухгалтерську інформацію щодо оплати
складових митної вартості, зокрема
страхування товару; договір із третіми
особами, пов'язаний із Контрактом;
копію митної декларації країни
відправлення (а. с. 15).

Листом від 17 січня 2014 року за № 11/101-10 на
запит митного органу позивачем було
надано наступні документи: платіжне
доручення в іноземній валюті або
банківських металах від 16 січня 2014 року
№ 172 на загальну суму 268757,50 доларів США
(а. с. 30); біржові котирування Caustic Soda
(Europe) міжнародної біржової організації
ICIS priсing за останні 4 тижні, що формували
цінову політику на товар згідно умов
Контракту та Специфікації № 11, від 22
листопада 2013 року, 29 листопада 2013 року,
06 грудня 2013 року, 13 грудня 2013 року та 20
грудня 2013 року (а. с. 56-70); копію митної
декларації країни відправлення від 06
січня 2014 року № 10311090/060114/0000033 (а. с. 31).
Крім того, позивач повідомив
відповідача, що інших витребуваних
документів, зазначених в запиті, немає
в наявності, оскільки вантаж - сода
каустична, що є предметом Контракту, не
страхувався; інших договорів (угод,
контрактів) із третіми особами,
пов'язаних з Контрактом про поставку
товару, митна вартість якого
визначається - не укладалось, тому що
ТОВ «МГЗ» є кінцевим споживачем
продукту, у зв'язку з чим зазначені
документи не можуть бути надані (а. с. 72).

17 січня 2014 року за результатами
розгляду поданих підприємством
документів відповідачем прийнято
рішення № 504000003/2014/000005/1 про коригування
митної вартості товарів, в якому митна
вартість визначена за другорядним
методом, передбаченим пп. «б» п. 2 ч. 1 ст.
57 МК України, тобто за ціною договору
щодо подібних (аналогічних) товарів (а.
с. 16-17).

На підставі вказаного рішення митним
органом складено картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні чи пропуску товарів і
транспортних засобів через митний
кордон України від 17 січня 2014 року №
504010000/2014/00001, оскільки декларантом не
надано в повному обсязі витребувані
митним органом додаткові документи для
підтвердження митної вартості. Крім
того, у картці відмови зазначено, що
митне оформлення може бути здійснене
за умови подання нової митної
декларації (а. с. 18-20).

У зв'язку із потребою використання
товару у виробництві, позивач 17 січня
2014 року подав до Митниці нову митну
декларацію № 504010000/2014/000104, в якій
визначив ціну товару відповідно до
прийнятого відповідачем рішення про
коригування митної вартості товарів,
після чого товар було випущено у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання (а. с. 21).

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
обґрунтовано виходив з того, що відмова
Миколаївської митниці у митному
оформленні товару та подальше
коригування його вартості за допомогою
другорядного методу носять
протиправний характер, оскільки
позивачем було надано всі необхідні
документи для визначення ціни за
основним методом.

За визначенням, наведеним в п. 24 ч. 1 ст. 4
Митного кодексу України, митний
контроль - це сукупність заходів, що
здійснюються з метою забезпечення
додержання норм цього Кодексу, законів
та інших нормативно-правових актів з
питань державної митної справи,
міжнародних договорів України,
укладених у встановленому законом
порядку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 318
названого Кодексу митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України. Митний контроль здійснюється
виключно органами доходів і зборів
відповідно до цього Кодексу та інших
законів України.

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, є вартість
товарів, що використовується для
митних цілей, яка базується на ціні, що
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари.

Частиною 1 статті 51 МК України
встановлено, що митна вартість товарів,
що переміщуються через митний кордон
України, визначається декларантом
відповідно до норм цього Кодексу.

Методи визначення митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту визначені в
статті 57 МК України.

Так, визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

Основним методом визначення митної
вартості товарів, які ввозяться на
митну територію України відповідно до
митного режиму імпорту, є перший метод -
за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується
лише у разі, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 52 МК України
заявлення митної вартості товарів
здійснюється декларантом або
уповноваженою ним особою під час
декларування товарів у порядку,
встановленому розділом VIII цього
Кодексу та главою 9.

Стаття 53 МК України визначає, що у
випадках, передбачених цим Кодексом,
одночасно з митною декларацією
декларант подає органу доходів і
зборів документи, що підтверджують
заявлену митну вартість товарів і
обраний метод її визначення.

Частина друга названої статті містить
перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів. Такими,
зокрема, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Частиною 1 статті 54 МК України
передбачено, що контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК
України орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний, зокрема, здійснювати
контроль заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Матеріалами справи встановлено, що
приймаючи оскаржену картку відмови в
прийнятті митної декларації та не
застосовуючи основний метод
визначення митної вартості, відповідач
виходив з того, що подані ТОВ «МГЗ»
документи не містять всіх даних, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем надано достатню
кількість документації, яка не містить
розбіжностей, і дані якої піддаються
обчисленню та підтверджують ціну
товару, а тому висновок податкового
органу щодо застосування другорядного
методу обчислення митної вартості не є
обґрунтованим.

Суд апеляційної інстанції відхиляє
посилання апелянта на положення
законів України «Про перевезення
небезпечних вантажів», «Про
страхування» та Порядку і правил
проведення обов'язкового страхування
відповідальності суб'єктів
перевезення небезпечних вантажів на
випадок настання негативних наслідків
під час перевезення небезпечних
вантажів, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 01
червня 2002 року № 733, з огляду на
наступне.

Згідно п. 26 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
страхування» в Україні існує такий вид
обов'язкового страхування, як
страхування відповідальності
суб'єктів перевезення небезпечних
вантажів на випадок настання
негативних наслідків при перевезенні
небезпечних вантажів. Виходячи з
наведеного, апелянт вважає, що оскільки
імпортований товар відноситься до
небезпечних вантажів, то він повинен
бути застрахованим, а вказана сума
входити до митної вартості товару.

Проте, з таким висновком митного органу
погодитись неможливо, оскільки
страхування товару та страхування
відповідальності перевізника
небезпечних вантажів є різними за
змістом видами страхування.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування, подаються у випадку, якщо
здійснювалося страхування.

Як вбачається з листа ТОВ «МГЗ» від 17
січня 2014 року № 11/101-10, вантаж - сода
каустична, що є предметом Контракту, не
страхувався, оскільки страхування
вантажу не є обов'язковим при поставці
товару на умовах CPT (Incoterms 2010) (а. с. 72).

За офіційними правилами тлумачення
торгівельних правил ІНКОТЕРМС в
редакції 2010 року термін СРТ означає, що
продавець здійснює поставку покупцю у
вказане місце призначення. Відповідно
до умов СРТ у покупця немає обов'язку
перед продавцем щодо укладення
договору страхування. При цьому
страхування може бути здійснено
продавцем, покупцем, ними двома, або
зовсім не здійснюватись. Отже, термін
СРТ передбачає можливість, а не
обов'язок страхування товару.

Враховуючи, що позивачем було надано
всі необхідні документи для визначення
митної вартості імпортованого товару,
суд першої інстанції дійшов до
обґрунтованого висновку, що відмова
Миколаївської митниці Міндоходів у
митному оформленні товару та подальше
коригування його вартості за допомогою
другорядного методу є протиправними.

Оскільки судом першої інстанції повно
встановлено обставини справи та
ухвалено судове рішення з додержанням
норм матеріального та процесуального
права, суд апеляційної інстанції на
підставі ст. 200 КАС України залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
оскаржену постанову окружного
адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Миколаївської
митниці Міндоходів залишити без
задоволення, а постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 17 лютого 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 12 вересня
2014 року.

Головуючий:

Судді: