Справа № 820/7946/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.Справа № 820/7946/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

за участю секретаря судового засідання
Зарицька Т.В.

Представник позивача - Моргосліп О.Е.

Представник відповідача - Супрун В.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 14.07.2014р.
по справі № 820/7946/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром"

до Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про визнання дій незаконними,
скасування податкових
повідомлень-рішень та зобов`язання
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Харківської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просив суд: визнати
незаконними дії відповідача по
проведенню документальної планової
виїзної перевірки підприємства
позивача та складанню акту №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 "Про
результати планової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р."; скасувати податкові
повідомлення-рішення № від 25.04.2014,
№ від 25.04.2014, № від 25.04.2014,
№ від 25.04.2014, № від 25.04.2014;
зобов'язати відповідача відобразити в
автоматизованій системі "Податковий
блок" дані, відображені ТОВ "Харків
Хімпром" самостійно в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість (без змін, передбачених в акті
№318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014); зобов'язати
відповідача виключити з
автоматизованої системи "Податковий
блок" дані про акт перевірки
№318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 "Про
результати планової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Харків Хімпром" (код
за ) з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
31.12.2012 р.".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 14.07.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено частково, а саме: скасовано
податкові повідомлення-рішення №
від 25.04.2014 року, № від 25.04.2014 року,
№ від 25.04.2014 року, № від
25.04.2014 року, № від 25.04.2014 року. В
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції в частині задоволення
позовних вимог, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову в цій
частині та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позовних вимог
відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального права, а саме: Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", Закону України "Про
податок на додану вартість", приписів
ст.ст. 138, 139, 164, 170, 198 Податкового кодексу
України, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судовому засіданні суду апеляційної
інстанції представник позивача,
наполягаючи на законності та
обгрунтованості постанови суду першої
інстанції, просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а оскаржувану
постанову без змін.

Представник відповідача, наполягаючи
на порушенні судом першої інстанції,
при прийнятті постанови в частині
задоволення позовних вимог, норм
матеріального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та прийняти в
цій частині нову постанову, якою в
задоволенні позову відмовити, з
обставин і обґрунтувань, викладених в
апеляційній скарзі.

У відповідності до ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
рішення суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю
доповідача, пояснення осіб, які прибули
в судове засідання, перевіривши
рішення суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Харків Хімпром"
зареєстровано Виконавчим комітетом
Харківської міської ради 24.08.2004 року,
діє на підставі Статуту, перебуває на
податковому обліку у Харківській
об'єднаній державній податковій
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області та є
платником податку на додану вартість.

Відповідно до договору оренди землі
від 08.08.2005 року (а.с. 74-75 том 1) ТОВ "Харків
Хімпром" користується земельною
ділянкою несільськогосподарського
призначення - землі підприємств іншої
промисловості, яка знаходиться за
межами населеного пункту на території
Васищівської селищної ради
Харківського району Харківської
області, загальною площею 9,4328 га, на
якій знаходяться нежитлові будівлі та
споруди, які належать позивачу на праві
приватної власності.

Судом встановлено, що на підставі
направлень на проведення перевірки
від 20.01.2014 року №№29-33 та відповідно до
плану-графіку проведення планових
виїзних перевірок суб'єктів
господарювання Харківською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Харківській області була проведена
планова виїзна перевірка ТОВ "Харків
Хімпром" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
31.12.2012 року, за результатами якої
податковим органом складено акт №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 з
відповідними додатками до нього (а.с.
37-181 том 1).

Згідно висновків вказаного акту
перевірки встановлені, зокрема,
наступні порушення позивачем: п. 198.3
ст.198 Податкового кодексу України, у
зв'язку з чим завищено суму від'ємного
значення; п.п. 7.4.1 п.7.4 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 198.3
ст. 198, ст. 200 Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим завищено суму,
що підлягає бюджетному відшкодуванню;
п.п. 4.1.6. п. 4 1 ст.4 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток; п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164, п. 170.9 ст.
170 Податкового кодексу України, а саме
неутримання, неперерахування податку
на доходи фізичних осіб у лютому-квітні
2011р. у сумі - 45815,59 грн. із сум надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки на загальну суму
227108,79 грн.

Не погодившись з зазначеними
висновками акту перевірки позивач
надав до Харківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області свої заперечення
до акту перевірки №162 від 16.04.2014 року
(а.с. 186-208 том 1), які відповідачем листом
від 25.04.2014 року №3501/10/20-23-22-01-11 (а.с. 210 том
1) було залишено без розгляду у зв'язку з
порушенням термінів, передбачених п. 86.7
ст. 86 Податкового кодексу України.

25.04.2014 року відповідачем були винесені
податкові повідомлення - рішення
№ про збільшення податку на
доходи з фізичних осіб на загальну суму
67603,38 грн. (за основним платежем - 45815,59
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 21787,79 грн.), №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток
підприємств, створених за участю
іноземних інвесторів, на загальну суму
4956077,50 грн. (за основним платежем - 3964590,00
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) - 991487,50 грн.),
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за адміністративним
штрафом у розмірі 510 грн., № про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
березень 2012 року в розмірі 41859,00 грн.,
№ про зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень, травень, червень,
серпень 2012 року в загальному розмірі
3921,00 грн. (а.с. 212-216 том 1).

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області не
відповідають ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Правила формування складу витрат
платниками податку на прибуток
підприємств врегульовано положеннями
Податкового кодексу України.

Виходячи із змісту положень
Податкового кодексу витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за
рахунок його вилучення або розподілу
власником) (п.п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України).

Згідно п. 138.1 ст. 138 Податкового кодексу
України витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.

Відповідно до п. 138.2 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Отже, виходячи із системного аналізу
вказаних норм, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені, пов'язані з
господарською діяльністю платника
податку та підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, належним чином
оформленими.

Судом встановлено, що між позивачем та
ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8 було
укладено договори №01/08-01 від 01.08.2012
року, №02/04-02 від 02.04.2012 року, №12/04-01 від
02.04.2012 року, №04/01-05 від 04.01.2012 року, №04/01-01
від 03.01.2012 року, №04/01-01 от 04.01.2012 року (а.с.
114, 133, 171-172, 195-196 том 3, а.с. 21-22, 140 том 4),
відповідно до умов яких ТОВ "Харків
Хімпром" було отримано послуги по
обробці вихідного насіннєвого
матеріалу та по обслуговуванню
обладнання замовника згідно
кошторисів до вказаних договорів (а.с.
115, 134, 173, 197-199 том 3, а.с. 23-25, 141-143 том 4), що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ГО-0000001 від 31.10.2012 року, №ГО-0000002 від
30.11.2012 року, №ГО-0000003 від 31.12.2012 року,
№ЧБ-0000001 від 30.06.2012 року, №РН-000001 від
30.04.2012 року, №РН-000002 від 31.05.2012 року,
№РН-000004 від 30.06.2012 року, №РН-000005 від
31.08.2012 року, №РН-000006 від 30.09.2012 року,
№ГД-0000001 від 31.01.2012 року, №ГД-0000002 від
29.02.2012 року, №ГД-0000003 від 30.03.2012 року,
№ПО-000002 від 31.01.2012 року, №ПО-000004 від
29.02.2012 року, №ПО-000006 від 31.03.2012 року,
№КА-0000001 від 31.01.2012 року, №КА-0000002 від
29.02.2012 року, №КА-0000003 від 31.03.2012 року,
(а.с. 116-118, 135, 174-178, 200-202 том 3, а.с. 26-28, 144-146
том 4).

Згідно листів контрагентів позивача
всі зобов'язання за вказаними
договорами виконанні сторонами в
повному обсязі, заборгованість з
оплати послуг відсутня (а.с. 119, 136, 179, 203
том 3, а.с. 29, 147 том 4).

Оплату за отримані послуги позивачем
здійснено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку (а.с. 120-132, 137-170, 180-194,
204-249 том 3, а.с. 1-20, 30-139, 148-210 том 4).

З наданих позивачем до суду документів
вбачається, що ТОВ "Харків Хімпром" як
діючий завод використовує обладнання
по виробництву поліетиленових виробів
(каністр, кришок до них), до якого
входять, зокрема, машини для видувного
лиття НSМ 10/S, литтєва формовочна машина
КМ 110.390 С 2; та обладнання по переробці
насіння, до якого входять
хладотермостат повітряний ХТ-3/70-2,
стрічковий конвеєр серії GF 100,
ланцюговий транспортер КF 250,
універсальний очищувач U 15 2.4, конвеєр
ланцюговий скребковий КF 250 / КF 350,
зерносушарка безперервної дії, норії
та інше.

Факт придбання вказаного обладнання
підтверджується доданими до
матеріалів справи документами, а саме
митними деклараціями (форма МД-2) від
24.11.2005, від 15.09.2005, митними документами
на обладнання (митними деклараціями за
формами МД-2, МД-3, МД-6, міжнародною
товарно-транспортною накладною (СRМ),
товарно-транспортними накладними №000006
від 07.03.2012, №000007 від 07.03.2012, видатковими
накладними №Х0076050 від 09.12.2010, №РН-0000007
від 07.03.2012, №РН-0000006 від 07.03.2012, №ОРН-0707/1
від 07.06.2011, інформацією про іноземні
інвестиції №1363/3-1-1176 від 22.12.2005,
№1363/3-1-1135 від 27.09.2005, договорами та
специфікаціями до них, копії яких
приєднані до матеріалів справи.

З наданих позивачем до суду
викопіювань з керівництва з
експлуатації устаткування, технічної
документації, інструкцій з
експлуатації устаткування, копії яких
приєднані до матеріалів справи,
вбачається, що зазначене обладнання
через деяку кількість відпрацьованих
годин потребує ремонту, зачистки тощо,
а також обслуговування.

Для реалізації вказаних вимог
виробників обладнання позивачем були
залучені спеціалісти у цій сфері - ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_8, які
виконували відповідні роботи та
надавали послуги щодо ремонту та
експлуатації обладнання за
вищезазначеними договорами. Згідно
свідоцтв платника єдиного податку
зазначених підприємців (а.с. 202, 204-205 том
7), кожен з них займався відповідними
видами господарської діяльності за
КВЕД, які відповідають характеру
виконаних робіт та наданих послуг, а
саме: 33.12 - Ремонт і технічне
обслуговування машин і устаткування
промислового призначення.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, ТОВ "Харків Хімпром" було
укладено договори про надання послуг
та виконання робіт із замовниками - ТОВ
«Нертус Агро» (договір № 1/09 віл 01.09.2010)
та СТОВ «Колос 2000» (договір № 15/10-2010 від
15.10.2010), копії яких приєднані до
матеріалів справи. Так, за вказаними
договорами ТОВ "Харків Хімпром"
(Насіннєвий склад) приймало партіями у
замовників за відповідними актами
прийому-передачі насіння на переробку.
У п. 10.5 договору № 1/09 віл 01.09.2010 (в новій
редакції від 01.11.2011), а також в п. 10.6
договору № 15/10-2010 від 15.10.2010 зазначено
про право Насіннєвого складу долучати
до виконання робіт (надання послуг)
третіх осіб без попередньої письмової
згоди замовника.

Отримане ТОВ "Харків Хімпром" від
замовників насіння перероблялося
спеціалістами у цій галузі - ФОП ОСОБА_5,
ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, за спірними
договорами, в яких зазначено про те, що
доробка насіння здійснюється з
використанням обладнання ТОВ "Харків
Хімпром" та на його території (пункти 1.4,
1.5 договорів). Крім того, в договорах
передбачено, що виконавець (відповідні
ФОП) «не має права розпоряджатися
насіннєвим матеріалом» (п. 6.2
договорів).

Доказів запитування податковим
органом документів щодо місця надання
послуг по обробці вихідного
насіннєвого матеріалу та устаткування,
на якому здійснювалась така обробка, а
також доказів ненадання зазначених
документів до перевірки відповідачем
до суду не надано.

Зі змісту спірних договорів на обробку
насіннєвого матеріалу з контрагентами
- ФОП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7,
вбачається, що місце виконання
вказаних послуг визначено в п.1.4. цих
договорів, в якому зазначено, що
фактичне місце виконаних робіт
(послуг): Харківська обл., Харківський
р-н, сел. Васищево, вул. Промислова, 22, а
п.1.5. спірних договорів передбачено, що
обробка насіннєвого матеріалу
здійснюється на станках замовника.

Згідно свідоцтв платника єдиного
податку зазначених підприємців (а.с.
200-201, 203 том 7), кожен з них займався
відповідними видами господарської
діяльності за КВЕД, які відповідають
характеру виконаних робіт та наданих
послуг, а саме: 01.64 - Оброблення насіння
для відтворення, та/або 01.63 - Після
урожайна діяльність, та/або 01.61 -
Допоміжна діяльність у рослинництві.

Факт передачі переробленого насіння
замовникам підтверджується актами
надання послуг по доробці насіння (для
ТОВ «Нертус Агро» за договором № 1/09 віл
01.09.2010) та актами здавання-приймання
матеріальних цінностей (СТОВ «Колос
2000» за договором № 15/10-2010 від 15.10.2010),
копії яких приєднані до матеріалів
справи.

Отже, позивачем було залучено вказаних
підприємців для здійснення
кваліфікованої та якісної переробки
насіннєвого матеріалу для замовників
за відповідними договорами, при цьому з
підприємцями укладались окремі
договори на виконання робіт (послуг), де
вже ТОВ "Харків Хімпром" було
замовником, а відповідні підприємці
виконавцями.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вищезазначені первинні
(бухгалтерські) документи свідчать про
реальний характер вчинення
господарсько-фінансових операцій з ФОП
ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4, ФОП ОСОБА_5, ФОП
ОСОБА_6, ФОП ОСОБА_7, ФОП ОСОБА_8,
відповідають вимогам законодавства та
можуть бути підставою для складання
податкової звітності, що свідчить про
відсутність порушень позивачем п. 138.1,
п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України.

Крім того, слід відзначити, що штрафні
(фінансові) санкції (штрафи) у
податковому повідомленні-рішенні
№ від 25.04.2014 року були розраховані
з порушенням законодавства, з
наступних підстав .

Як вбачається з акту перевірки
позивача та наданого до суду
розрахунку фінансових санкцій, при
розрахунку штрафної санкції за
порушення пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового
кодексу України в частині нарахування
податку на прибуток відповідач
збільшив ТОВ "Харків Хімпром" суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у розмірі 3964590 грн., але до
штрафних санкцій, передбачених абз. 2 п.
123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у
розмірі 25 відсотків, додав штрафні
санкції, які накладаються згідно з п.
120.1 ст. 120 Податкового кодексу України
за неподання або несвоєчасне подання
платником податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори, податкових
декларацій (розрахунків), що тягне за
собою накладення штрафу в розмірі 170
грн., за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання, а саме за
неподання звіту з податку на прибуток
за 4 квартал 2010 року (170 грн.) та 1 квартал
2012 року (170 грн.).

Проте, пунктом 58.2 ст. 58 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкове повідомлення-рішення
надсилається (вручається) за кожним
окремим податком, збором та/або разом
із штрафними санкціями, передбаченими
цим Кодексом, а також за кожною
штрафною (фінансовою) санкцією за
порушення норм іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на такий контролюючий орган,
та/або пенею за порушення строків
розрахунків у сфері
зовнішньоекономічної діяльності.

Крім того, період подання податкової
декларації з податку на прибуток
підприємства за 4 квартал 2010 року
припадає на проміжок часу з 1 січня по 30
червня 2011 року.

Відповідно до п. 7 підрозділу 10 розділу
XX Податкового кодексу України штрафні
санкції за порушення податкового
законодавства за період з 1 січня по 30
червня 2011 року застосовуються у
розмірі не більше 1 грн. за кожне
порушення.

Таким чином, відповідачем
необґрунтовано було застосовано
штрафну санкцію у розмірі 170 грн. за
порушення, що припадає на період з 1
січня по 30 червня 2011 року.

Окрім цього, податкову декларацію з
податку на прибуток підприємства за 1
квартал 2012 року позивачем було подано
до податкового органу 10.05.2012 року,
реєстр. №, тобто у встановлені
законодавством терміни.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що податкове повідомлення-рішення
№ від 25.04.2014 року підлягає
скасуванню.

Стосовно посилань апелянта на
порушення позивачем п. 198.3 ст.198
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму
від'ємного значення; п.п. 7.4.1 п.7.4 Закону
України «Про податок на додану
вартість», п. 198.3 ст. 198, ст. 200
Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено суму, що
підлягає бюджетному відшкодуванню, у
зв'язку з чим зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за березень 2012 року та
зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за березень, травень, червень,
серпень 2012 року за податковими
повідомленнями - рішеннями від 25.04.2014
року №, №, колегія суддів
зазначає наступне.

Судом встановлено, що ТОВ "Харків
Хімпром" мало взаємовідносини з ТОВ
«Українська компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»,
по яким податковим органом встановлено
відсутність реально вчинених
господарських операцій та
неможливість формування даних
податкового обліку, внаслідок
юридичної дефектності відповідних
первинних документів.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України, в редакції чинній на
момент виникнення спірних відносин,
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті
201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового
кодексу України податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та
є підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до
податкового кредиту.

Таким чином, наявність у платника
податку (позивача у справі) виданих
йому податкових накладних і сплата
вартості отриманих робіт (послуг,
товару) з ПДВ є достатніми підставами
для визначення податкового кредиту з
урахуванням підтвердження реального
здійснення господарської операції та з
метою подальшого використання робіт
(послуг, товару) в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітною
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду. Згідно з абз. а) п.
200.4 ст. 200 Податкового кодексу України
бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ТОВ "Харків Хімпром" та ПП
«Промтранспоставка» було укладено
договір №04/05 від 04.05.2011 року на
перевезення та транспортне
експедирування (а.с. 211 том 4), відповідно
до умов якого позивач отримав від ПП
«Промтранспоставка»
транспортно-експедиційні послуги з м.
Київ до с. Васищеве (1 рейс) на загальну
суму 2300,00 грн. (ПДВ - 383,33 грн.), з с.
Васищеве до м. Балаклея (1 рейс) на
загальну суму 800,00 грн. (ПДВ - 133,33 грн.), з
м. Бровари до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2300,00 грн. (ПДВ - 383,33 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.),
по м. Харків (1 рейс) на загальну суму 324,00
грн. (ПДВ - 54,00 грн.), з м. Київ до с.
Васищеве (1 рейс) на загальну суму 2400,00
грн. (ПДВ - 400,00 грн.), по м. Харків (1 рейс)
на загальну суму 350,00 грн. (ПДВ - 58,33 грн.),
з м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2600,00 грн. (ПДВ - 433,33 грн.), з
м. Київ до с. Васищеве (1 рейс) на
загальну суму 2400,00 грн. (ПДВ - 400,00 грн.) що
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№П-110505/1 від 05.05.2011 року, №П-110523/2 від
23.05.2011 року, №П-110524/3 від 24.05.2011 року,
№П-110727/2 від 27.07.2011 року, №П-120214/1 від
14.02.2012 року, №П-120323 від 23.03.2012 року,
П-120330/7 від 30.03.2012 року, №П-120412/1 від 12.04.2012
року, №П-120428/2 від 28.04.2012 року, №П-120504/4
від 04.05.2012 року, №П-120518/3 від 18.05.2012 року,
№П-120712/4 від 12.07.2012 року (а.с. 212-221 том 4,
а.с. 10-11 том 7).

За отримані послуги позивачем
проведено оплату в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 232-250 том 4, а.с. 1-7
том 5, а.с. 14-18 том 7).

ПП «Промтранспоставка» виписано та
надано позивачу податкові накладні №23
від 05.05.2011 року, №232 від 23.05.2011 року, №251
від 24.05.2011 року, №463 від 27.07.2011 року, №203
від 14.02.2012 року, №543 від 23.03.2012 року, №747
від 30.03.2012 року, №267 від 12.04.2012 року, №635
від 28.04.2012 року, №37 від 04.05.2012 року, №279
від 18.05.2012 року, №184 від 12.07.2012 року (а.с.
222-231 том 4, а.с. 12-13 том 7).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Компанія Бриз Україна» було укладено
договір підряду №03/11-10 від 03.11.2010 року з
додатком до нього (кошторисний
розрахунок) (а.с. 8-10 том 5), відповідно до
умов якого виконавцем були виконані
роботи з виробництва та монтажу
металоконструкцій та бетонування
фундаментів на загальну суму 130000,00 грн.
з ПДВ 20%.

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних робіт
підтверджується актом здачі-прийняття
робіт (наданих послуг) №17-11-10 від 17.11.2010
року, довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт за листопад 2010 року
(а.с. 11-13 том 5).

Оплату за підрядні роботи позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 16-40 том 5).

ТОВ «Компанія Бриз Україна» виписано
та надано позивачу податкові накладні
№091102 від 09.11.2010 року, №171102 від 17.11.2010
року (а.с. 14-15 том 5).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Укрвторснаб» було укладено договір
№Х/С-123 від 01.03.2011 року щодо надання
послуг з збирання, заготівлі та
утилізації використаних тари і
пакувальних матеріалів імпортованої
продукції (а.с. 41 том 5).

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних послуг
підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (наданих послуг)
№ОУ-0000679 від 30.04.2011 року, №ОУ-0000849 від
31.05.2011 року, №ОУ-0001015 від 30.06.2011 року,
відомостями про облік та розрахунок
тари і пакувальних матеріалів, у яких
надходять товари, що підлягають
митному оформленню в режимі імпорту
(а.с. 42-49 том 5).

Оплату за отримані послуги позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 62-85 том 5).

ТОВ «Укрвторснаб» виписано та надано
позивачу податкові накладні №60 від
03.03.2011 року, №246 від 22.03.2011 року, №46 від
04.04.2011 року, №256 від 15.04.2011 року, №360 від
22.04.2011 року, №451 від 28.04.2011 року, №99 від
11.05.2011 року, №156 від 16.05.2011 року, №236 від
19.05.2011 року, №261 від 20.05.2011 року, №373 від
21.06.2011 року, №488 від 30.06.2011 року, (а.с. 50-61
том 5).

Також, між ТОВ "Харків Хімпром" та ТОВ
«Українська компанія будівництва»
було укладено договір підряду №10/05-01
від 10.05.2011 року з додатком до нього
(кошторисний розрахунок) та додатковою
угодою №1 від 01.11.2011 року (а.с. 86-89 том 5),
відповідно до умов якого виконавцем
були виконані роботи з виробництва та
монтажу металоконструкцій та
бетонування фундаментів на загальну
суму 315360,00 грн. з ПДВ 20%.

Виконання та отримання ТОВ "Харків
Хімпром" вказаних робіт
підтверджується актом прийому -
передачі виконаних робіт від 01.11.2011
року (а.с. 90 том 5).

Оплату за підрядні роботи позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 94-100 том 5).

ТОВ «Українська компанія будівництва»
виписано та надано позивачу податкові
накладні №2505 від 25.05.2011 року, №1 від
20.06.2011 року, №1 від 08.07.2011 року, (а.с. 91-93
том 5).

Крім того, ТОВ "Харків Хімпром" було
придбано у ТОВ «Форганг ГМБХ» та ТОВ
«ГК-Торговий Дім» товар (піддон), що
підтверджується видатковими
накладними № 4110743 від 07.11.2011 року на
загальну суму 8784,00 грн. (ПДВ - 1464,00 грн.),
№60207019 від 10.02.2012 року на загальну суму
10980,00 грн. (ПДВ - 1830,00 грн.) (а.с. 101, 106 том 5).

Оплату за отриманий товар позивачем
проведено в повному обсязі, що
підтверджується банківськими
виписками, копії яких приєднані до
матеріалів справи (а.с. 103-105, 108-112 том 5).

ТОВ «Форганг ГМБХ» та ТОВ «ГК-Торговий
Дім» виписано та надано позивачу
податкові накладні №34 від 07.11.2011 року,
№18 від 10.02.2012 року (а.с. 102, 107 том 5).

Відповідні суми ПДВ за вищезазначеними
податковими накладними, внесеними до
реєстру виданих та отриманих
податкових накладних, позивачем було
віднесено до складу податкового
кредиту та заявлені до бюджетного
відшкодування за відповідні періоди,
що підтверджується даними податкових
декларацій з податку на додану
вартість, уточнюючими розрахунками
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за перевіряємий
період, копії яких приєднані до
матеріалів справи.

Крім того, як вбачається з матеріалів
справи, контрагенти ТОВ «Українська
компанія будівництва» та ТОВ «Компанія
Бриз Україна» здійснювали для позивача
роботи по будівництву частини будівлі
(перший пусковий комплекс - будівництво
складу готової продукції цеху
комплексної доробки зерна), яку позивач
використовує для здійснення своєї
господарської діяльності. Результати
вказаних робіт були використані
позивачем для власних потреб та
зафіксовані на рахунку 15.22
«Виготовлення та модернізація
основних засобів» (інвестиційний
рахунок), що також підтверджується
Декларацією про готовність об'єкта до
експлуатації від 29.05.2014 року (а.с. 88-98 том
9).

Від контрагентів ТОВ «Форганг ГМБХ»,
ТОВ «ГК-Торговий Дім» позивач
отримував за відповідними договорами
тару для засобів захисту рослин
(пестицидів). У судовому засіданні
представник позивача пояснив, що
позивач використовує тару для
замовників за договорами зберігання як
склад пестицидів. Отриманий товар
позивач використовував у своїй
господарській діяльності. Факти
використання тари для пестицидів
підтверджені Актом списання № ХХ-0000045
від 22.05.2012 року (а.с. 99 том 9).

Контрагент позивача - ПП
«Промтранспоставка» здійснював
послуги по доставці матеріалів для ТОВ
"Харків Хімпром", що підтверджується
відповідними видатковими або
прибутковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
довіреностями на отримання
товарно-матеріальних цінностей (а.с.
100-115 том 9).

Контрагент позивача - ТОВ
«Укрвторснаб» здійснював послуги з
утилізації тари для засобів захисту
рослин (піддони) при імпорті
відповідного товару. Факти ввезення
відповідного товару (та, відповідно,
необхідність утилізації тари з-під
пестицидів) підтверджуються
відповідними митними деклараціями за
спірні періоди (а.с. 116-184 том 9).

З акту перевірки позивача вбачається,
що жодних зауважень чи претензій до
правоздатності і дієздатності
юридичних осіб, які є сторонами спірних
правочинів, відповідності спірних
правочинів вимогам закону ані при
проведенні перевірки, ані в ході
судового розгляду не пред'являлось.
Судом також встановлено, що мотиви
фізичної відсутності робіт (послуг,
товару) у спірних правовідносинах,
вартісних показників придбаних робіт
(послуг, товару), оплаті вартості
придбаних робіт (послуг, товару) не були
покладені суб'єктом владних
повноважень в основу спірного рішення.

Вказані податкові накладні та інші
первинні документи по
взаємовідносинам з ТОВ «Українська
компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
не мають дефектів форми, змісту або
походження, які в силу ст.9 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", п. 201.1
ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995р.
за №168/704, спричиняють втрату
первинними документами юридичної сили
і доказовості, що призводить до зміни в
структурі активів платника податків.

Наявні у справі документи засвідчують,
що безготівкові кошти були списані з
рахунків позивача, тобто вибули з його
власності. Судом не встановлено фактів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та вказаних в акті
перевірки контрагентів позивача
спільного інтересу щодо їх отримання.
Відповідно до Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" операція по
списанню коштів з банківських рахунків
платника податку призводить до зміни
стану та структури активів і
зобов'язань такого платника. Отже,
приєднані до справи документи про рух
безготівкових коштів визнаються судом
належними та допустимими доказами
реальності вчиненої між позивачем та
контрагентами позивача господарської
операції.

Окрім цього, відповідно до п. 201.8 ст. 201
Податкового кодексу України право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як вбачається з акту перевірки
позивача податковим органом не
спростовується, що на час здійснення
фінансово-господарської операції ТОВ
«Українська компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
були зареєстровані як платники податку
в податковому органі та яким присвоєно
індивідуальні податкові номера
платників податку на додану вартість.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає обґрунтованим висновок
суду першої інстанції про те, що
господарські операції позивача з ТОВ
«Українська компанія будівництва», ТОВ
«Укрвторснаб», ПП «Промтранспоставка»,
ТОВ «Компанія Бриз Україна», ТОВ
«Форганг ГМБХ», ТОВ «ГК-Торговий Дім»
були направлені на реальне настання
правових наслідків та безпосередньо
відносяться до господарської
діяльності підприємства, що
підтверджується доданими до
матеріалів справи договорами, актами,
видатковими, податковими накладними,
та іншими первинними документами.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку, який
має право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
контролюючому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

Згідно з п.п. 200.10-200.11 ст. 200 Податковий
кодекс України протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
контролюючий орган проводить
камеральну перевірку заявлених у ній
даних. За наявності достатніх підстав,
які свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, контролюючий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи,
заявлена позивачем до відшкодування
сума підтверджена актом №905/153/33120146 від
22.06.2012р., довідкою № 1183/154-08/33120146 від
28.08.2012р., довідкою № 1358/154-011/33120146 від
18.09.2012р., довідкою № 1968/154-08/33120146 від
14.11.2012р. з питань правильності
обчислення та своєчасності внесення до
бюджету сум ПДВ (а.с. 26-105 том 7).

Стосовно контрагента - ТОВ
«БІЗНЕС-КОНСАЛТІНГ ПЛЮС» , уточнюючою
декларацією з ПДВ від 22.12.2011 за №
позивач самостійно відмовився від
відшкодування вказаної в акті
перевірки суми, що становить 848 грн.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що всі суми податку на
додану вартість, що заявлені ТОВ
"Харків Хімпром" до бюджетного
відшкодування, підтверджені
податковими накладними, порушень щодо
їх оформлення перевіркою не
встановлено, отже ТОВ "Харків Хімпром"
правомірно віднесло відповідні суми
податку, сплаченого (нарахованого) у
зв'язку з придбанням товарів/послуг
(робіт), до податкового кредиту, а тому
висновок податкового органу про
завищення суми бюджетного
відшкодування та розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за оскаржуваним податкового
повідомленнями-рішеннями є
необґрунтованими та безпідставними.

Крім того, зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року
вбачається, що фактично єдиним мотивом,
на підставі якого суб'єкт владних
повноважень дійшов до висновків,
викладених в акті, є посилання на
постанову слідчого про призначення
перевірки, акт перевірки, акти про
неможливість проведення зустрічних
звірок, у зв'язку з чим податковий орган
вважає вищезазначених контрагентів
позивача ризиковими суб'єктами
господарської діяльності.

З цього приводу колегія суддів
зазначає, що законодавством України не
передбачена відповідальність
юридичної особи за можливими
допущеними порушеннями законодавства
інших юридичних осіб, на господарюючих
суб'єктів не покладається обов'язок та
не надається право контролювати
дотримання законодавства платником
податків, який виступає контрагентом у
господарській операції.

Ведення податкового обліку покладено
на кожного окремого платника податку.
Такий платник несе самостійну
відповідальність за порушення правил
ведення податкового обліку. Зазначена
відповідальність стосується кожного
окремого платника податку і не може
автоматично поширюватися на третіх
осіб, у тому числі на його контрагентів.
Чинне законодавство не містить норм
щодо солідарної відповідальності
платників податків.

Виходячи з наведеного, порушення,
допущені одним платником податків у
відображенні в податковому обліку
певної господарської операції, за
загальним правилом, не впливають на
права та обов'язки іншого платника
податків. Крім того, чинне
законодавство не покладає на
підприємство обов'язок збирання
інформації про стан господарської
діяльності та порушення
підприємств-контрагентів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
судів вважає вірним висновок суду
першої інстанції про те, що податкові
повідомлення - рішення від 25.04.2014 року
№, № є необґрунтованими та
безпідставними, а тому підлягають
скасуванню.

Стосовно доводів апелянта про
порушення позивачем п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст.
164, п. 170.9 ст. 170 Податкового кодексу
України, а саме неутримання,
неперерахування податку на доходи
фізичних осіб у лютому-квітні 2011р. у
сумі - 45815,59 грн. із сум надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки на загальну суму
227108,79 грн., у зв'язку з чим позивачу
збільшено податок на доходи з фізичних
осіб на загальну суму 67603,38 грн. за
податковим повідомленням - рішенням
від 25.04.2014 №, колегія суддів
зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 164.2.11 п. 164.2 ст. 164
Податкового кодексу України до
загального місячного (річного)
оподатковуваного доходу платника
податку включаються сума надміру
витрачених коштів, отриманих платником
податку на відрядження або під звіт та
не повернутих у встановлені
законодавством строки, розмір якої
обчислюється відповідно до пункту 170.9
статті 170 цього Кодексу.

Пунктом 170.9 ст. 170 Податкового кодексу
України передбачено порядок
оподаткування суми надміру витрачених
коштів, отриманих платником податку на
відрядження або під звіт, не повернутої
у встановлений строк.

З акту перевірки позивача вбачається,
що підставою для збільшення податку на
доходи з фізичних осіб за податковим
повідомленням - рішенням від 25.04.2014
№ стали встановлені в ході
перевірки обставини отримання з каси
підприємства директором ТОВ "Харків
Хімпром" ОСОБА_11 грошових коштів в сумі
227108,79 грн. під звіт, використання яких
ним не підтверджено та не повернуто у
встановлені законодавством строки.

Зазначені висновки податковим органом
зроблені у зв'язку з тим, що згідно
відомостей по виплаті заробітної плати
працівникам підприємства, які були
надані до перевірки в якості доказів
використання отриманих під звіт
грошових коштів, видача заробітної
плати відбулась раніше, ніж видача сум
в підзвіт.

Як вбачається з доданих до матеріалів
справи документів, а саме касових
листів, прибуткових касових ордерів,
видаткових касових ордерів, відомостей
на виплату грошей, банківських виписок
(а.с. 110-166а том 7), ОСОБА_11 (який на той час
був як директором, так і засновником
підприємства) надав 30.11.2010 року, 29.12.2010
року та 17.01.2011 року допомогу ТОВ "Харків
Хімпром" у розмірі 227108,79 грн. для виплат
заробітної плати працівникам
підприємства.

З отриманих коштів працівникам
підприємства було видано заробітну
плату за жовтень 2010 року на суму 71224,15
грн., за листопад 2010 року на суму 74777,18
грн., за грудень 2010 року на суму 81107,46
грн., що підтверджується звітами про
використання коштів від ОСОБА_11,
отриманих підприємством.

У лютому 2011 року надані підприємству
кошти в розмірі 227108,79 грн. були
повернуті ОСОБА_11 згідно чеків № ЛЕ8657328
від 11.02.2011 року, № ЛЕ8657329 від 02.03.2011 року,
№ЛЕ8657330 від 09.03.2011 року, № ЛЕ8657331 від
28.04.2011 року на відшкодування витрат по
виплаті заробітної плати.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що
у п. 3.10 акту перевірки «Касова
дисципліна» зазначено, що за наданими
касовими книгами та первинними
касовими документами за період з
20.01.2011р. по 31.12.2012р. готівкові кошти, що
надходили до каси підприємства,
оприбутковувались в повному обсязі та
своєчасно, та готівкові розрахунки без
подання одержувачем коштів платіжного
документа (касового чеку), який би
підтверджував сплату покупцем
готівкових коштів не проводились.
Перевіркою дотримання підприємством
встановленого порядку видачі
готівкових коштів під звіт та їх
використання підзвітною особою
випадків неправомірної видачі
готівкових коштів під звіт без повного
звітування щодо раніше виданих коштів
перевіркою не встановлено, випадків
перевищення встановлених строків
використання виданої під звіт готівки
перевіркою не виявлено.

Крім того, штрафні (фінансові) санкції
(штрафи) у податковому
повідомленні-рішенні № від 25.04.2014
були розраховані з порушенням
законодавства, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, при
розрахунку штрафної санкції за
порушення п.п. 164.2.11 п.164.2. ст. 164
Податкового кодексу України сума
надміру витрачених коштів, отриманих
платником податку на відрядження або
під звіт та не повернутих у встановлені
законодавством строки, відповідач
застосував норму п. 127.1 ст. 127
Податкового кодексу України, згідно
якої штраф накладається у розмірі 25
відсотків за перше порушення, ті самі
дії, вчинені повторно протягом 1095 днів -
тягне за собою накладання штрафу у
розмірі 50 відсотків, та вчинені втретє
та більше протягом 1095 днів - тягне за
собою накладання штрафу у розмірі 75
відсотків.

Згідно акту перевірки позивача та
наданого до суду розрахунку фінансових
санкцій вбачається, що встановлене
відповідачем відноситься до періоду 1
та 2 кварталу 2011р., а тому, відповідач
повинен був при розрахунку
використовувати норму п. 7 підрозділу 10
розділу XX Податкового кодексу України,
якою передбачено, що штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
грн. за кожне порушення, натомість
відповідач застосував штраф у розмірі
3525,95 грн. - 25%, 11046 грн. - 50%, 7214,84 грн. - 75%, що
є безпідставним та неправомірним.

Таким чином, колегія суддів вважає
висновки податкового органу про не
підтвердження використання виданих
під звіт ОСОБА_11 грошових коштів
необґрунтованими та безпідставними.
Відтак, у відповідача не було достатніх
підстав для нарахування відповідної
суми грошового зобов'язання та
штрафних санкцій за оскаржуваним
податковим повідомленням - рішенням, а
тому податкове повідомлення - рішення
від 25.04.2014 № підлягає скасуванню.

Стосовно податкового
повідомлення-рішення від 25.04.2014 №
про збільшення суми грошового
зобов'язання за адміністративним
штрафом у розмірі 510 грн., колегія
суддів зазначає наступне.

Зі змісту зазначеного рішення
вбачається, що його було винесено за
порушення абз. 1 п. 121.1 ст. 121 Податкового
кодексу України з посилання на акт
перевірки № 318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014
року.

Відповідно до абз. 1 п. 121.1 ст. 121
Податкового кодексу України
незабезпечення платником податків
зберігання первинних документів,
облікових та інших регістрів,
бухгалтерської та статистичної
звітності, інших документів з питань
обчислення і сплати податків та зборів
протягом установлених статтею 44 цього
Кодексу строків їх зберігання та/або
ненадання платником податків
контролюючим органам оригіналів
документів чи їх копій при здійсненні
податкового контролю у випадках,
передбачених цим Кодексом, тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 510
гривень.

В підтвердження порушення позивачем
вказаної норми Податкового кодексу
України відповідачем надано до суду
лист-запит від 20.02.2014 року (а.с. 115 том 8),
на який, на думку відповідача,
позивачем не в повному обсязі та зі
змінами надані документи листом №86 від
24.02.2014 року (а.с. 114 том 8).

Проте, зі змісту акту перевірки №
318/20-23-22-01-05/33120146 від 05.03.2014 року та його
висновками не зазначено про ненадання
позивачем у повному обсязі запитуваних
документів та не встановлено будь-яких
порушень позивачем абз. 1 п. 121.1 ст. 121
Податкового кодексу України.

Таким чином, враховуючи, що податкові
повідомлення-рішення повинні
ґрунтуватися виключно на фактах та
висновках акту перевірки, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що податкове
повідомлення-рішення від 25.04.2014 №
є необґрунтованим та безпідставним, а
тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцію та
законами України.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає вірним висновок суду
першої інстанції, що позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції в
частині задоволення позовних вимог,
вважає, що при його прийнятті суд
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 14.07.2014 року
по справі №820/7946/14 в частині
задоволення позовних вимог прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 14.07.2014р.
по справі № 820/7946/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку протягом
двадцяти днів з дня складання ухвали у
повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С. Повний текст ухвали
виготовлений 05.09.2014 р.