Справа № 2а-9869/10/1370
Суддя: Богаченко С.І.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа
№ 9104/50280/11

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

судді-доповідача Богаченка С.І.,

суддів Старунського Д.М., Рибачука А.І.

при секретарі судового засідання -
Ратушній М.І.

за участі представника позивача
Пчелінцева В.В.,

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Автогаражного кооперативу «Ветеран»
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року по справі за позовом
Автогаражного кооперативу «Ветеран»
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» про спонукання до
вчинення дій,-

В С Т А Н О В
И Л А:

02 листопада 2010 року Автогаражний
кооператив «Ветеран» звернувся в суд з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки» в якому просив
зобов'язати відповідача видати припис
про демонтаж незаконно збудованих
гаражів по АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що
на території кооперативу знаходяться
гаражі, які були незаконно збудовані і
власниками цих гаражів в даний час є
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Позивач по справі
зазначив, що дані гаражі збудовані без
відводу земельної ділянки, без
проектної документації, без дозволу на
будівництво, без вводу в експлуатацію,
без фундаменту, з грубими порушеннями
будівельних норм і правил.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 31 травня 2011
року в задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції, Автогаражний
кооператив «Ветеран» подав апеляційну
скаргу на неї, в якій просив постанову
суду першої інстанції скасувати та
постановити нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт по справі зазначає, що
оскаржувана постанова є неправомірною
та необґрунтованою, прийнятим із
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Також, апелянт по справі зазначив, що
Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області - є саме тим органом,
який зобов'язаний видавати обов'язкові
для виконання приписи щодо усунення
фактів порушень вимог законодавства.

Заслухавши суддю доповідача,
проаналізувавши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає до задоволення з таких
підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено і це підтверджується
матеріалами справи, що Автогаражний
кооператив «Ветеран» знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1.

23 вересня 2010 року та 28 жовтня 2010 року
позивач по справі звертався до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області з проханням видати
припис про демонтаж гаражів, які
розташовані по АДРЕСА_1 та належать
ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Відповідно до Акта проведення
перевірки №90ш від 16 травня 2011 року,
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області було встановлено,
що ОСОБА_3 належить гараж, який
розташований за адресою: АДРЕСА_1. Даний
факт підтверджений витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №1931931 від 17 листопада 2003 року.
Також в зазначеному акті вказано, що
ОСОБА_4 належить гараж, що розташований
по АДРЕСА_1, на підставі витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно №17642615 від 06 лютого 2008 року. На час
перевірки, порушень у сфері
містобудування та архітектури, згідно
акта - не виявлено.

Згідно із статтею 376 Цивільного кодексу
України, житловий будинок, будівля,
споруда, інше нерухоме майно
вважаються самочинним будівництвом,
якщо вони збудовані або будуються на
земельній ділянці, що не була відведена
для цієї мети, або без відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи чи належно
затвердженого проекту, або з істотними
порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює
самочинне будівництво нерухомого
майна, не набуває права власності на
нього. Право власності на самочинно
збудоване нерухоме майно може бути за
рішенням суду визнане за особою, яка
здійснила самочинне будівництво на
земельній ділянці, що не була їй
відведена для цієї мети, за умови
надання земельної ділянки у
встановленому порядку особі під уже
збудоване нерухоме майно. Якщо власник
(користувач) земельної ділянки
заперечує проти визнання права
власності на нерухоме майно за особою,
яка здійснила (здійснює) самочинне
будівництво на його земельній ділянці,
або якщо це порушує права інших осіб,
майно підлягає знесенню особою, яка
здійснила (здійснює) самочинне
будівництво, або за її рахунок. На
вимогу власника (користувача)
земельної ділянки суд може визнати за
ним право власності на нерухоме майно,
яке самочинно збудоване на ній, якщо це
не порушує права інших осіб. У разі
істотного відхилення від проекту, що
суперечить суспільним інтересам або
порушує права інших осіб, істотного
порушення будівельних норм і правил
суд за позовом відповідного органу
державної влади або органу місцевого
самоврядування може постановити
рішення, яким зобов'язати особу, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
провести відповідну перебудову. Якщо
проведення такої перебудови є
неможливим або особа, яка здійснила
(здійснює) будівництво, відмовляється
від її проведення, таке нерухоме майно
за рішенням суду підлягає знесенню за
рахунок особи, яка здійснила (здійснює)
будівництво. Особа, яка здійснила
(здійснює) самочинне будівництво,
зобов'язана відшкодувати витрати,
пов'язані з приведенням земельної
ділянки до попереднього стану.

Згідно із статтею 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції вірно прийшов до
висновку відмовляючи в задоволені
позову, так як особа, яка здійснила або
здійснює самочинне будівництво
нерухомого майна, не набуває права
власності на нього, а зважаючи на те, що
у громадян ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є права
власності на їх гаражі, які у свою чергу
не були оскаржені, то Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю у Львівській області не
вправі видавати припис про демонтаж
гаражів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції правильно і повно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу на неї слід залишити
без задоволення.

Керуючись ст.160, ст.ст. 195, ст. 196, ч.1 п.1 ст.
199, ч.1 ст. 200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст. 206, 254 КАС
України, колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И
Л А :

Апеляційну скаргу Автогаражного
кооперативу «Ветеран» - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 31
травня 2011 року по справі №2а-9869/10/1370 -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного адміністративного
суду набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів після набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
С.І. Богаченко

Суддя
Д.М. Старунський

Суддя
А.І. Рибачук

Повний текс ухвали виготовлено 11
вересня 2014 року.