Справа № 2а-16116/12/2670
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/23752/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Леонтович
К.Г.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» до Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони культурної спадщини про
визнання протиправною та скасування
постанови від 07.11.2012, за касаційною
скаргою ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2012 року ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» звернулось до суду з
вказаним позовом до Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони культурної спадщини, у якому
просило визнати протиправною та
скасувати постанову від 07.11.2012.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 16 квітня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів», посилаючись на
порушення судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
судів попередніх інстанцій скасувати
та ухвалити нове судове рішення про
задоволення позову.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» здійснює використання
нерухомого майна на підставі договору
оренди державного нерухомого майна
пам'ятки архітектури XX сторіччя - дачі
«Ксенія», віли «Мрія» смт Симеїз за
адресою: вулиця Радянська, 64» від 17.03.2006,
укладеного останнім з Фондом майна
Автономної Республіки Крим.

З метою збереження вищевказаних
пам'яток архітектури між позивачем та
відповідачем укладені охоронні
договори від 31.05.2006, відповідно до умов
яких для позивача було визначено режим
використання пам'яток архітектури, у
тому числі території, на яких вони
розташовані. Відповідно до вказаних
охоронних договорів позивач брав на
себе зобов'язання щодо здійснення
низки охоронних та відновлювальних
заходів, зокрема:

- розробити протягом 2006-2007 років
науково-проектну документацію для
проведення ремонтно-реставраційних
робіт на пам'ятках та погодити її з
органом охорони у встановленому
порядку;

- провести комплекс
ремонтно-реставраційних робіт на
пам'ятках та здійснити благоустрій
їхньої території протягом 2007-2010 років;

- утримувати та використовувати
пам'ятки відповідно до умов охоронних
договорів та вимог законодавства
України про охорону культурної
спадщини.

21.08.2012 Республіканським комітетом АР
Крим з охорони культурної спадщини
було проведено огляд належних позивачу
на підставі договору оренди державного
нерухомого майна від 17.03.2006 пам'яток
культурної спадщини, та зафіксовано
порушення вимог охоронних договорів.

20.09.2012 під час здійснення перевірки
виконання вимог охоронних договорів,
відповідно до вимог Закону України
«Про засади державного нагляду
(контролю) в сфері господарської
діяльності, працівниками
Республіканського комітету АР Крим з
охорони культурної спадщини
зафіксовано факт суттєвого погіршення
стану об'єктів культурної спадщини у
порівнянні із станом, відображеним у
акті технічного стану від 10.05.2006, яке
відбулося внаслідок невиконання
протягом значного періоду часу
належних робіт із утримання та
реставрації пам'яток. Також
зафіксовано невиконання позивачем
низки законних та обґрунтованих вимог
відповідача. Вказані порушення
зафіксовані у акті № 11 від 20.09.2012.

На цій підставі Республіканським
комітетом Автономної Республіки Крим з
охорони культурної спадщини прийнята
постанова від 07.11.2012 про застосування
до позивача фінансових санкцій у
розмірі 17000 грн., яка є предметом спору у
справі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходили з наступного.

Закон України «Про охорону культурної
спадщини» № 1805-III від 08.06.2000 (далі - Закон
№ 1805-III від 08.06.2000) регулює правові,
організаційні, соціальні та економічні
відносини у сфері охорони культурної
спадщини з метою її збереження,
використання об'єктів культурної
спадщини у суспільному житті, захисту
традиційного характеру середовища в
інтересах нинішнього і майбутніх
поколінь.

За змістом частини 1 статті 24 та частини
2 статті 25 вказаного Закону власник або
уповноважений ним орган, користувач
зобов'язані утримувати пам'ятку в
належному стані, своєчасно провадити
ремонт, захищати від пошкодження,
руйнування або знищення відповідно до
цього Закону та охоронного договору.

Юридичні та фізичні особи, у
користуванні яких перебувають
пам'ятки, відповідають за їхню
збереженість і зобов'язані дотримувати
вимог органів охорони культурної
спадщини.

Статтею 29 Закону № 1805-III від 08.06.2000 на
фізичну або юридичну особу, діяльність
якої негативно позначається на стані
пам'ятки (створює загрозу знищення,
руйнування, пошкодження, спотворення
пам'ятки), покладено обов'язок вжити
заходів, погоджених з відповідним
органом охорони культурної спадщини,
для запобігання такій загрозі та
підтримання пам'ятки в належному стані
за власні кошти.

Відповідний орган охорони культурної
спадщини накладає на юридичну особу,
яка є власником або уповноваженим ним
органом чи замовником робіт, згідно з
вимогами статті 44 Закону № 1805-III від
08.06.2000, зокрема, такі фінансові санкції:
за недодержання вимог щодо захисту,
збереження, утримання, використання,
реставрації, реабілітації пам'яток, у
тому числі тих вимог, що передбачені
охоронними договорами, умисне
доведення їх до стану руйнації - у
розмірі від тисячі до десяти тисяч
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

З врахуванням відсутності доказів на
підтвердження виконання ЗАТ
«Державний науково-виробничий
комплекс заготівлі і збереження
аутологічної крові та її компонентів»
вимог згаданих охоронних договорів,
суд дійшов висновку про наявність
законних підстав для застосування
відповідачем спірною постановою від
07.11.2012 фінансових санкцій.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ЗАТ «Державний
науково-виробничий комплекс заготівлі
і збереження аутологічної крові та її
компонентів» залишити без задоволення,
а постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
31 січня 2013 року і ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 16 квітня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: