Справа № 826/11055/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарник К.Ю.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Генерального
штабу Збройних Сил України про
визнання протиправними дій, зобо'язати
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до
Генерального штабу Збройних Сил
України (далі по тексту - відповідач) в
якому просить суд: визнати
протиправними дії Генерального штабу
Збройних Сил України про призначення
позивача на не вакантну посаду -
заступником начальника юридичної
Військово-Морських Сил Збройних Сил
України згідно параграфу 1 наказу
начальника Генерального штабу
Збройних Сил України від 03 липня 2014
року № 372; скасувати параграф 1 наказу
Начальника Генерального штабу
Збройних Сил України від 03 липня 2014
року № 372 про призначення позивача на
не вакантну посаду - заступником
начальника юридичної служби
командування Військово-Морських Сил
Збройних Сил України.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 31 липня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 12 серпня 2014 року.
У судовому засіданні 12 серпня 2014 року
позивач підтримав позовні вимоги у
повному обсязі. Представник
відповідача заперечив проти позовних
Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Згідно витягу з наказу начальника
Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України від 03 липня 2014 року № 372
відповідно до пункту 82 Положення про
проходження громадянами України
військової служби у Збройних Силах
України полковника юстиції ОСОБА_1,
колишнього помічника командувача
Військово-Морських Сил Збройних Сил
України (з правової роботи) - начальника
юридичного відділу Командування
Військово-Морських Сил Збройних Сил
України, який перебуває у
розпорядженні начальника Генерального
штабу - Головнокомандувача Збройних
Сил України, призначено заступником
начальника юридичної служби
командування Військово-Морських Сил
Збройних Сил України, ВОС - 8503002.
Не погоджуючись із вказаним наказом
позивач просить суд скасувати його,
оскільки наказ порушує умови Контракту
та прямо суперечить законодавству.
Матеріали справи свідчать, що наказом
начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України від 02 серпня 2014 року № 446 пункт 1
наказу начальника Генерального штабу -
Головнокомандувача Збройних Сил
України (по особовому складу) від 03
липня 2014 року № 372 Про призначення
полковника юстиції ОСОБА_1 заступником
начальника юридичної служби
Командування Військово-Морських Сил
Збройних Сил України скасовано як
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України справа адміністративної
юрисдикції (далі - адміністративна
справа) - переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Із системного аналізу статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
вбачається, що право на судовий захист
має лише та особа, яка є суб'єктом
(носієм) порушених прав, свобод чи
інтересів. Тож для того, щоб особі було
надано судовий захист, суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем.
Водночас, згідно статті 104 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративного суду має право
звернутися з адміністративним позовом
особа, яка вважає, що порушено її права,
свободи чи інтереси у сфері
публічно-правових відносин.
Згідно частиною 2 статтею 171
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт.
Тобто, за умови скасування спірного
наказу на момент розгляду справи у
суді, позивачем не надано належних
обґрунтувань наявності порушення його
прав чи інтересів у сфері
публічно-правових відносин, що на думку
суду, є підставою для відмови у
задоволенні позовних вимог.
При цьому, питання закриття
провадження судом вирішувалось та
зазначається наступне.
В свою чергу, однією з Конституційних
засад судочинства є поширення
юрисдикції судів на всі
правовідносини, що виникають у державі,
згідно з частиною другою статті 124
Конституції України.
На підставі викладеного, суд доходить
висновків, що у випадку оскарження
позивачем рішень суб'єкта владних
повноважень, який вже втратив чинність
або скасований рішенням суду, яке
набрало законної сили, суд повинен
відмовити у задоволенні позову.
Закриття провадження судом вбачається
можливим тільки у випадках визначених
частиною 1 статті 157 Кодексу
адміністративного судочинства
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва, з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, виходячи з аналізу положень
чинного законодавства та доказів,
наявних у матеріалах справи, вважає
адміністративний позов таким, що не
підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник