Справа № 820/10975/14
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді Біленського О.О.
при секретарі судового засідання
представника позивача - не прибув,
представника відповідача - Зозуля М.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Спільного підприємства "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів, скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
стягнення надмірно сплаченого податку
на додану вартість та мита, -
Спільне підприємство "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю
звернулось до Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Харківської митниці Міндоходів, в
якому просить суд:
- скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000059/2
від 04.12.2013 року, № 807010001/2013/000060/2 від
04.12.2013 року, №807010001 /2013/000061 /2 від 04.12.2013
року, №807010001/2013/000062/2 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/000063/2 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/000064/2 від 05.12.2013 року;
- скасувати картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
- стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачені
- стягнути з Державного бюджету України
на користь Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариство з обмеженою
відповідальністю надмірно сплачені
6017,10 грн. мита на товари, що ввозяться на
територію України суб'єктами
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що при здійсненні митного
декларування позивачем вірно
визначено митну вартість товарів за
основним методом - за ціною договору,
підстави для застосування інших
методів визначення митної вартості
товару, на думку позивача, відсутні, а
тому позивач просить суд скасувати
відповідні рішення про коригування
митної вартості товарів та картки
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення.
Представник позивача у судове
засідання не прибув, 08.09.2014 року надав
до канцелярії Харківського окружного
адміністративного суду клопотання про
розгляд справи без його участі за
наявними у справі матеріалами.
Представник Харківської митниці
Міндоходів у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував, з
огляду на те, що позивач при здійсненні
митного оформленні товару не подав
витребуваних митницею документів,
необхідних для застосування основного
методу визначення митної вартості
товару, внаслідок чого через
відсутність можливості застосування
наступних методів визначення митної
вартості товару, застосований
резервний метод, просив у задоволенні
позову відмовити. Окрім того,
відповідачем зазначено, що у
відповідності до вимог п.5 ст.55 та п.4
ст.57 МКУ була проведена процедура
консультації між митним органом та
декларантом з метою обміну наявної у
кожного з них інформацією та
обґрунтованого вибору методу
визначення митної вартості на підставі
інформації, яка наявна в митному
органі. У зв'язку з тим, що заявлений
декларантом рівень митної вартості
значно менший рівня на товари, митне
оформлення яких здійснено та
інформація про які була наявна в
митниці, декларантом не було надано
вичерпний пакет документів для
підтвердження заявленої митної
вартості, митним органом було прийняте
рішення про неможливість визначення
митної вартості за першим методом (за
ціною угоди).

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позовних
вимог заперечував, підтримав правову
позицію, викладену у запереченнях на
адміністративний позов, та просив суд у
задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представника
відповідача, дослідивши письмові
докази, долучені до матеріалів справи,
встановив наступне.

Відповідно до Витягу від 08.07.2014 року з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
Спільне підприємство "Украінская
Восточная Рибная Компанія" товариство
з обмеженою відповідальністю () зареєстроване як юридична
особа 22.03.2000 року; відомості про
перебування юридичної особи у процесі
провадження справи про банкрутство,
санації, у процесі припинення -
відсутні; місцезнаходження юридичної
особи: 63702, Харківська обл., м. Куп'янськ,
вул. Дзержинського, буд. 55. Видами
діяльності підприємства є: оптова
торгівля іншими продуктами харчування,
у тому числі рибою, ракоподібними та
молюсками.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT"
(Т.1, а.с.126-128).

Згідно контракту одержувачем та
покупцем вищевказаного товару є
Позивач. За умовами вищевказаного
контракту товар упакований у картонні
короба, тара не повертається, включена
у вартість продукції (п.4.1. контракту),
ціна на партію товару, найменування
товару і умови поставки відображуються
у рахунку (інвойсі) та/або специфікації
(п.2.1. контракту) поставка здійснюється
автомобільним або залізнодорожним
транспортом (п.2.2. контракту) покупець
оплачує товар протягом 10 днів з моменту
його митного оформлення в Україні…
(п.3.1. контракту).

Отже, за умовами контракту (відповідно
рахунку № 378 від 07.11.2013 року - Т.1, а.с.132)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000059/2
від 04.12.2013 року (Т.1, а.с.16). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/03/09-505 від 04.03.2009 року (Т.1,
а.с.134-136), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м.Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нова Гута)
становить 9000,00 грн. (без ПДВ) (рахунок
№702 від 07.11.2013 р.) Сума складових митної
вартості товару становить 120741,41 грн., що
в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808578, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00064 від 04.12.2013 року
(Т.1, а.с.27-29).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00064 від 04.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000059/2
від 04.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00064 від 04.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808594 (Т.1, а.с.18-19), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT".

За умовами контракту (відповідно
рахунку № 382 від 08.11.2013 року - Т.1, а.с.117)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000060/2
від 04.12.2013 року (Т.1, а.с.20). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/02 від 01.02.2013 року (Т.1,
а.с.118-120), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000899 від 21.11.2013 р.) Сума складових
митної вартості товару становить 120741,41
грн., що в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808585, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00065 від 04.12.2013 року
(Т.1, а.с.22-24).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00065 від 04.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000060/2
від 04.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00065 від 04.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808597 (Т.1, а.с.25-26), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT"
(Т.1, а.с.126-128).

За умовами контракту (відповідно
рахунку № 383 від 08.11.2013 року - Т.1, а.с.111)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000061/2
від 04.12.2013 року (Т.1, а.с.30-31). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/02 від 01.02.2013 року (Т.1,
а.с.118-120), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000898 від 12.11.2013 р.) Сума складових
митної вартості товару становить 120741,41
грн., що в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808599, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00066 від 04.12.2013 року
(Т.1, а.с.32-34).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00066 від 04.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000061/2
від 04.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00066 від 04.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808606 (Т.1, а.с.35-36), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT"
(Т.1, а.с.126-128).

За умовами контракту (відповідно
рахунку № 395 від 15.11.2013 року - Т.1, а.с.100)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000062/2
від 05.12.2013 року (Т.1, а.с.37-38). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/02 від 01.02.2013 року (Т.1,
а.с.118-120), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000923 від 19.11.2013 р.) Сума складових
митної вартості товару становить 120741,41
грн., що в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808619, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00067 від 05.12.2013 року
(Т.1, а.с.39-41).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00067 від 05.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000062/2
від 05.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00067 від 05.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808623 (Т.1, а.с.42-43), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT"
(Т.1, а.с.126-128).

За умовами контракту (відповідно
рахунку № 392 від 14.11.2013 року - Т.1, а.с.96)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000063/2
від 05.12.2013 року (Т.1, а.с.16). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №25/02-03 від 25.02.2013 року (Т.1,
а.с.97-99), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок №183
від 15.11.2013 р.) Сума складових митної
вартості товару становить 120741,41 грн., що
в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808618, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00068 від 05.12.2013 року
(Т.1, а.с.46-48).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00068 від 05.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000063/2
від 05.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00068 від 05.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808624 (Т.1, а.с.49-50), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

На виконання умов контракту №20/01 від
20.01.2005 р. (м. Куп'янськ) (далі контракт),
укладеного між Позивачем та
Акціонерним товариством "КАЯКС
ФИШЕКСПОРТ" (Естонія), на митну
територію України було ввезено товар, а
саме "кілька балтійська морожена, ціла,
з головою з хвостом…, в картонних
коробах по 33 кг, виробник AS "KAJAX FISHEXPORT"
(Т.1, а.с.126-128).

За умовами контракту (відповідно
рахунку № 394 від 15.11.2013 року - Т.1, а.с.106)
ціна за 19800 кг. (нетто) товару становить
10 296 EUR (що дорівнює 111741,41 грн.), що і
відповідно відображено у
оскаржуваному Рішенні №807010001/2013/000064/2
від 05.12.2013 року (Т.1, а.с.51-52). Оскільки у
інвойсі було встановлено умови
поставки FCA (Incoterms 2010), то Позивач
користувався послугами перевізника за
Договором №04/02 від 01.02.2013 року (Т.1,
а.с.118-120), навантаження товару на
транспорт перевізника було здійснено
силами та за рахунок Продавця. Ціна
послуг перевезення з м. Пярну (Естонія)
до кордону України (п/п Нові Яриловичі)
становить 9000 грн. (без ПДВ) (рахунок
№СФ-0000922 від 19.11.2013 р.) Сума складових
митної вартості товару становить 120741,41
грн., що в свою чергу і було відображено
декларантом Позивача при митному
оформленні товару у митній декларації
№807010001/2013/808620, у митному оформленні
якої було відмовлено відповідно до
картки відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00069 від 05.12.2013 року
(Т.1, а.с.53-55).

Декларантом разом з вищевказаною
митною декларацією було подано до
митного органу наявні в нього
документи, перелік яких відображено у
картці відмови в прийнятті митної
декларації №807010001/2013/00069 від 05.12.2013 року,
а саме: рахунок-фактуру про надання
послуг перевезення товару; рахунок -
фактуру (інвойс); зовнішньоекономічний
договір (контракт) купівлі - продажу
товару; доповнення до
зовнішньоекономічного договору
(контракту); договір (контракт) про
перевезення; копія митної декларації
країни відправлення.

У митному оформленні вищезазначеної
митної декларації відповідачем було
відмовлено, у зв`язку з чим було
прийнято рішення про коригування
митної вартості товарів №807010001/2013/000064/2
від 05.12.2013 року та картка відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення №807010001/2013/00069 від 05.12.2013
року.

З метою прискорення митного оформлення
та запобігання псування товару і
випуску товару у вільний обіг
Позивачем було надано до митного
органу нову митну декларацію ВМД
№807010001/2013/808625 (Т.1, а.с.56-57), за
результатами митного оформлення якої
орган доходів і зборів товар випустив у
вільний обіг під фінансові гарантії.

Зі змісту оскаржуваних рішень
вбачається, що в обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано на
підставі вимог ст.ст. 54, 55, 58 Митного
кодексу України, митний орган послався
на наступне: 1) невідповідність
обраного декларантом методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 Митного
кодексу України, в зв'язку з тим, що
надані декларантом документи не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари; відмова декларанта в наданні
всіх необхідних додаткових документів,
передбачених п. 3 ст. 53 Митного кодексу
України; 2) не надана (відсутня)
інформація щодо угод на ідентичні
товари; 3) не надана декларантом
(відсутня) інформація щодо угод на
подібні товари; 4) не надана декларантом
(відсутня у розпорядженні митного
органу) інформація: щодо ідентичних чи
подібних товарів, які продаються на
митній території України у незмінному
стані; відсутні дані щодо витрат на
виплату комісійних винагород,
звичайних надбавок на прибуток та
загальних витрат у зв'язку з продажем
на митній території України; відсутні
дані щодо витрат понесених в Україні на
навантаження, вивантаження,
транспортування, страхування; 5) не
надана декларантом (відсутня у
розпорядженні митного органу)
інформація та документи, які мали вплив
на процес формування ціни товару: на
матеріал та витрат, понесених
виробником в зв'язку з виробництвом
товарів; витрат на завантаження,
вивантаження, страхування до місця
перетинання митного кордону України;
прибутку, що одержує експортер у
результаті поставки в Україну.
Джерелом інформації для даного рішення
по товару зазначено наявну у митного
органу цінову інформацію, яка
міститься у ЄАІС ДМСУ.

Коригування митної вартості
відповідачем здійснено за другорядним
методом (резервним методом) у
відповідності до ст. 64 Митного кодексу
України.

Суд зазначає, що правовідносини з
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, та порядок їх застосування
врегульовані положеннями ст. ст.57-64 МК
України.

Частиною 2 ст. 51 Митного кодексу України
встановлено, що митна вартість товарів,
що ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, визначається відповідно до
глави 9 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 57 Митного кодексу
України встановлено, що визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
в Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу. При цьому кожний
наступний метод застосовується, якщо
митна вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу.

Позивачем для митного оформлення
вказаних товарів була визначена митна
вартість товару виходячи з ціни
контракту, тобто за основним методом,
який встановлений ст. 58 Митного кодексу
України.

Відповідно до ст. 58 Митного кодексу
України метод визначення митної
вартості за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту, застосовується
у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень
щодо прав покупця (імпортера) на
використання оцінюваних товарів, за
винятком тих, що: а) встановлюються
законом чи запроваджуються органами
державної влади в Україні; б) обмежують
географічний регіон, у якому товари
можуть бути перепродані (відчужені
повторно); в) не впливають значною мірою
на вартість товару; 2) щодо продажу
оцінюваних товарів або їх ціни
відсутні будь-які умови або
застереження, які унеможливлюють
визначення вартості цих товарів; 3)
жодна частина виручки від будь-якого
подальшого перепродажу, розпорядження
або використання товарів покупцем не
надійде прямо чи опосередковано
продавцеві, якщо тільки не буде
зроблено відповідне коригування з
урахуванням положень частини десятої
цієї статті; 4) покупець і продавець не
пов'язані між собою особи або хоч і
пов'язані між собою особи, однак ці
відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості
товарів за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту, є ціна, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за товари, якщо вони продаються
на експорт в Україну, скоригована в
разі потреби з урахуванням положень
частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті, - це загальна сума всіх
платежів, які були здійснені або
повинні бути здійснені покупцем
оцінюваних товарів продавцю або на
користь продавця через третіх осіб
та/або на пов'язаних із продавцем осіб
для виконання зобов'язань продавця.

Розрахунки згідно із цією статтею
робляться лише на основі об'єктивних
даних, що підтверджуються
документально та піддаються
обчисленню.

При визначенні митної вартості до ціни,
що була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
такі витрати (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті.

Суд зазначає, що відповідач у спірних
рішеннях про коригування митної
вартості товарів, запереченнях проти
позову, поясненнях у судовому
засіданні не вказав, які саме існували
обмеження щодо прав позивача на
використання оцінюваних товарів,
передбачені ч. 1 ст.58 Митного кодексу
України.

Суд не приймає доводи відповідача про
те, що ненадання позивачем за
наслідками проведення процедури
консультації з декларантом додаткових
документів, передбачених ч.3 ст.53
Митного кодексу України, не дало змоги
відповідачу визнати заявлену
декларантом митну вартість, оскільки
згідно із вимогами п.3 ст.53 Митного
кодексу України декларант зобов'язаний
надати додаткові документи за їх
наявності.

Частиною 2 ст. ст. 53 Митного кодексу
України передбачено, що документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є: 1) декларація митної
вартості, що подається у випадках,
визначених у частинах п'ятій і шостій
статті 52 цього Кодексу, та документи, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості; 2) зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України у разі, якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни,
що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми
особами, пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський договір
покупця, що стосується оцінюваних
товарів та є умовою продажу оцінюваних
товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до
Міжнародної конвенції про спрощення та
гармонізацію митних процедур
встановлено стандартне правило, що на
підтвердження декларації на товари
митна служба вимагає тільки ті
документи, які є необхідними для
проведення контролю за даною операцією
та забезпечення виконання усіх вимог
щодо застосування митного
законодавства. У випадках, коли окремі
підтверджуючі документи не можуть бути
представлені разом з декларацією на
товари з причин, які визнані митною
службою обґрунтованими, вона дозволяє
подачу таких документів протягом
визначеного періоду часу.

Послідовність дій посадових осіб
митного органу при здійсненні контролю
за правильністю визначення митної
вартості товарів під час здійснення їх
митного контролю та митного оформлення
також визначено Методичними
рекомендаціями щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, затвердженими наказом
Державної митної служби України від
13.07.2012 року №362. Згідно з приписами
пункту 6 розділу 2 Методичних
рекомендацій, при перевірці
розрахунку, здійсненого декларантом
або уповноваженою ним особою при
визначенні митної вартості товарів
за основним методом, та чисельного
значення заявленої митної вартості,
зокрема, аналізується: включення всіх
складових митної вартості; включення
всіх платежів, які відповідають
вимогам, встановленим частинами п'ятою
- восьмою статті 58 Кодексу, до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті; наявність помилок при
перенесенні відомостей з документів,
які підтверджують митну вартість
товарів, до митної декларації та/або до
декларації митної вартості; наявність
арифметичних помилок в митній
декларації, декларації митної вартості
або документах, які підтверджують
митну вартість товарів; наявність
помилок при перерахунку сум в
іноземній та/або національній валютах;
наявність помилок при здійсненні
нарахувань (наприклад, знижок);
наявність помилок при перерахуванні
одиниць виміру оцінюваного товару на
одиниці виміру товару відповідно до
Митного тарифу України.

При перевірці розрахунку та числового
значення заявленої митної вартості
товарів здійснюється перевірка
наявності у підтверджуючих документах
всіх відомостей в кількісному виразі,
використаних при обчисленні митної
вартості, а саме: ДМВ (якщо ДМВ
подається); митній декларації графи 12,
20, 22, 31 (в частині зазначення
характеристик товару, які впливають
виключно на рівень його митної
вартості), 42, 43, 44 (в частині наявності
реквізитів документів, які
підтверджують митну вартість товарів),
45, 46; документах, поданих для здійснення
митного контролю та митного оформлення
товарів, для декларування яких не
застосовується митна декларація (в
частині зазначення характеристик
товару, які впливають виключно на
рівень його митної вартості);
рахунку-фактурі або іншому документі,
який визначає вартість товару (пункт 7
розділу 2 Методичних рекомендацій).

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів за
основним методом - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів орган доходів і
зборів визнає заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний: 1) здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари; 2) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію про причини, за
яких заявлена ними митна вартість не
може бути визнана; 3) надавати
декларанту або уповноваженій ним особі
письмову інформацію щодо порядку і
методу визначення митної вартості,
застосованих у разі коригування митної
вартості, а також щодо підстав
здійснення такого коригування; 4)
випускати у вільний обіг товари, що
декларуються: у разі визнання органом
доходів і зборів заявленої митної
вартості товарів - за умови сплати
митних платежів згідно із заявленою
митною вартістю; у разі згоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 54 Митного кодексу
України орган доходів і зборів може
відмовити у митному оформленні товарів
за заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або
уповноваженою ним особою розрахунку
митної вартості;

2) неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного
декларантом або уповноваженою ним
особою методу визначення митної
вартості товару умовам, наведеним у
главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і
зборів документально підтвердженої
офіційної інформації органів доходів і
зборів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Отже, право органу доходів і зборів на
витребування від декларанта
додаткових документів виникає лише у
разі встановлення ним доказів, які
прямо підтверджують неповноту та/або
недостовірність відомостей про
числові значення митної вартості
товарів, однією з підстав виникнення
яких є виявлення розбіжностей у
поданих декларантом документах і такі
розбіжності мають впливати саме на
числове значення складових митної
вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем при здійсненні митного
оформлення товару за ціною договору
були надані усі документи відповідно
до положень ч.2 ст.53 Митного кодексу
України, які підтверджують митну
вартість товарів за першим методом.

Згідно положень п.4 ст.57 Митного кодексу
України, застосуванню другорядних
методів передує процедура
консультацій між органом доходів і
зборів та декларантом з метою
визначення основи вартості згідно з
положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

За наслідками процедури консультації з
декларантом митним органом зазначено,
що позивачеві необхідно надати
додаткові документи для підтвердження
митної вартості товару. Проте, із
переліку запитуваних органом доходів і
зборів документів та змісту запитів
(викладу обставин прийняття рішень про
коригування митної вартості товарів)
для підтвердження митної вартості
товару не вбачається підстав для їх
витребування та причин незгоди органу
доходів і зборів з обраним позивачем
методом.

Крім того, відповідачем не враховано,
що під час митного оформлення товарів
позивачем вже надані наявні у
декларанта документи з цього переліку,
а також не враховано умови контракту
№20/01 від 20.01.2005 року та договорів на
перевезення товарів, укладених
позивачем з перевізниками.

Суд зазначає, що з наявних матеріалів
справи вбачається, що жодних зауважень
до поданих декларантом документів,
митний орган під час проведення
консультацій не зазначив.

Під час розгляду справи, відповідачем,
в порядку ст.71 КАС України, не було
надано до суду доказів, які б об'єктивно
свідчили про те, що подані до митного
оформлення документи містять
розбіжності чи ознаки підробки, не
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів або
не містять відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, про існування
взаємозв'язку між продавцем та
покупцем, що вплинув на заявлену
декларантом митну вартість товару.

За правилами частин 1-2 ст. 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити: 1) обґрунтування причин, через
які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; 2) наявну
в митного органу інформацію (у тому
числі щодо числових значень складових
митної вартості, митної вартості
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, інших умов, що могли вплинути
на ціну товарів), яка призвела до
виникнення сумнівів у правильності
визначення митної вартості та до
прийняття рішення про коригування
митної вартості, заявленої
декларантом; 3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів; 4)
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування; 5)
інформацію про: а) право декларанта або
уповноваженої ним особи на випуск у
вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі згоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
органу доходів і зборів про
коригування митної вартості товарів -
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю, визначеною органом
доходів і зборів; у разі незгоди
декларанта або уповноваженої ним особи
з рішенням органу доходів і зборів про
коригування заявленої митної вартості
товарів - за умови сплати митних
платежів згідно із заявленою митною
вартістю товарів та надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу в
розмірі, визначеному органом доходів і
зборів відповідно до частини сьомої
цієї статті; б) право декларанта або
уповноваженої ним особи оскаржити
рішення про коригування заявленої
митної вартості до органу вищого рівня
відповідно до глави 4 цього Кодексу або
до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Митного кодексу
України у рішенні про відмову у митному
оформленні повинні бути зазначені
причини відмови та наведені вичерпні
роз'яснення вимог, виконання яких
забезпечує можливість митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення.
Зазначене рішення повинно також
містити інформацію про порядок його
оскарження.

Суд зазначає, що в оскаржуваних
рішеннях про коригування митної
вартості товарів відсутні зауваження
органом доходів і зборів до отриманих
від декларанта (позивача) документів
стосовно повноти та/або достовірності
отриманих відомостей про митну
вартість товару, не обґрунтована
послідовність застосування митним
органів методів визначення митної
вартості, не вказано конкретних
підстав для вимоги додаткових
документів.

У графі 33 оскаржуваних рішень не
вказано конкретних доказів, які прямо
підтверджують розбіжності, наявні
ознаки підробки або відсутність всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари і такі розбіжності мають
впливати саме на числове значення
складових митної вартості товарів,
вказування яких би дало підставу для
витребування органом доходів і зборів
від декларанта наявних в нього
додаткових документів згідно ч. 3 ст. 53
Митного кодексу України.

З посиланнями відповідача в
оскаржуваних рішеннях на цінову базу
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби України суд не
погоджується, оскільки в оскаржуваних
рішеннях не зазначено номера та дати
митної декларації, яка була взята за
основу для визначення митної вартості
оцінюваних товарів у розрахунку за кг
товару визначеного митним органом, з
поясненнями щодо зроблених коригувань
на обсяг партії ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, умов
поставки, комерційних умов.

Доказів проведення порівняння
документів поданих при оформленні
товарів, визначених відповідачем як
ідентичні (аналогічні) суду не надано, а
отже суд відповідно до положень ч.2 ст.71
КАС України вважає висновок митного
органу про ідентичність товару
недоведеним.

Крім цього, суд зазначає, що Митним
кодексом України не визначено правовий
статус ЄАІС, порядок її формування,
ведення, отримання інформації, а також
порядок використання її даних
суб'єктами господарських відносин при
здійсненні ними зовнішньоекономічної
діяльності.

Таким чином, суд приходить до висновку
про протиправність дій митного органу
щодо коригування митної вартості
товару виключно на підставі даних
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи (ЄАІС) Державної митної служби.

Суд зазначає, що орган доходів і зборів
при здійсненні митного контролю має
діяти у спосіб, визначений Митним
кодексом України, а відомості, які
містяться в автоматизованій системі
мають лише допоміжний інформаційний
характер при прийнятті митним органом
відповідних рішень.

Вказане свідчить про те, що коригування
митної вартості товару відповідачем за
другорядним методом проведене з
порушенням вимог ч.9 ст.58 Митного
кодексу України, тобто, не на основі
об'єктивних даних, що підтверджуються
документально та підлягають
обчисленню.

Таким чином, у органу доходів і зборів
були в наявності всі документи для
визначення митної вартості за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються.

Наявними в матеріалах справи
документами підтверджено ціну товару,
який був імпортований позивачем на
митну територію України на підставі
Контракту №20/01 від 20.01.2005 року.

Доказів навмисного заниження
позивачем вартості товару
відповідачем до суду не надано та не
доведено, що митна вартість товару,
заявлена позивачем, була нижче
вартості товару та вартості ідентичних
та подібних товарів, оформлених іншими
митницями України.

При цьому, відповідачем не доведено
неможливість застосування ним
попередніх методів визначення митної
вартості під час прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів
(за резервним методом) та неможливість
використання інформації, наданої
позивачем у якості достовірної
інформації заявленої декларантом
митної вартості товару.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно до вимог
п.2 ст.71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, доказів правомірності,
законності та обґрунтованості
оскаржуваних рішень відповідачем до
суду не надано.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачем в порушення гл.9 МК
України здійснено повторне визначення
митної вартості товару не за ціною
договору як основним методом, а із
застосування резервного методу
визначення митної вартості, який
застосовано з порушенням порядку
черговості послідовного використання
методів, зазначених у ст.ст.57-64 МК
України, без достатніх підстав,
передбачених Митним кодексом України.

Частиною 7 статті 54 Митного кодексу
України передбачено, що у разі якщо під
час проведення митного контролю митний
орган не може аргументовано довести, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, заявлена декларантом
або уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку про те, що
позовні вимоги щодо скасування рішень
про коригування митної вартості
товарів №807010001/2013/000059/2 від 04.12.2013 року,
№ 807010001/2013/000060/2 від 04.12.2013 року, №807010001
/2013/000061 /2 від 04.12.2013 року, №807010001/2013/000062/2
від 05.12.2013 року, №807010001/2013/000063/2 від 05.12.2013
року, №807010001/2013/000064/2 від 05.12.2013 року та
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№807010001 /2013/00064 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00065 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00066 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00067 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/00068 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/00069 від 05.12.2013 року є
правомірними, належним чином
обґрунтованими та підтвердженими
доказами, наявними в матеріалах справи,
а тому підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення
з Державного бюджету на його користь
надмірно сплаченого податку на додану
вартість, суд зазначає наступне.

З наявних в матеріалах справи копій
митних декларацій, поданих до митного
органу позивачем та рішень про
коригування митної вартості товарів
вбачається, що митний орган зробив
коригування митної вартості товарів у
більшу сторону, а саме підвищив її до
140853,30 грн., що на 19996,67 грн. збільшило
загальну митну вартість товару та
призвело до збільшення на 4224,61 грн.
податку на додану вартість та до
збільшення на 1005,86 грн. мита на товари,
що ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання по кожному з
оскаржуваних рішень про коригування
митної вартості товарів (усього сума
збільшення податку на додану вартість
25271,76 грн. та сума мита на товари, що
ввозяться на територію України
суб'єктами господарювання 6017,10 грн.), що
також не заперечувалось представником
відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передоплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20 липня 2007
року №618, для повернення з Державного
бюджету України митних та інших
платежів, помилково та/а надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, платником податків до
загального відділу митного органу,
яким здійснювало оформлення митної
декларації, подасться заява довільної
форми, яка підписується керівником
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою та відповідний перелік
документів.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Заява, зареєстрована в загальному
відділі, після розгляду керівником
(заступником керівника) митного органу
разом з пакетом документів передасться
до Відділу для перевірки
обґрунтованості повернення заявлених
сум.

Відділ перевіряє факт перерахування
митних та інших платежів з
відповідного рахунку до Державного
бюджету України та наявність
переплати.

Для підготовки висновку про повернення
з Державного бюджету України помилково
та/або надмірно зарахованих до бюджету
митних та інших платежів, контроль за
справлянням яких покладається на митні
органи (далі - Висновок про повернення),
керівництвом Відділу за потреби
ініціюється проведення перевірки в
митному органі щодо правильності
митного оформлення із залученням
відповідних підрозділів митного
органу.

З матеріалів справи та пояснень
представника позивача вбачається, що
заявлена до стягнення сума не є
помилково або надмірно сплаченою,
позивачем не надано доказів щодо
включення або не включення вказаної
суми до податкового кредиту, позивач не
звертався до органу доходів і зборів із
заявою про повернення коштів.

Відповідно до висновків Верховного
Суду України (постанова від 17.12.2013 по
справі №21-439а13), зазначено, що суд не
вправі підміняти митний орган,
стягуючи з державного бюджету надмірно
сплачену суму ПДВ, фактично визначаючи
при цьому інший метод обчислення
митної вартості.

Згідно з правовою позицією Верховного
Суду України, викладеної у постанові
від 15 квітня 2014 року по справі № 21-21а14
на підставі системного аналізу
положень Митного кодексу України;
Порядку повернення платникам податків
коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, затвердженого наказом
Державної митної служби України від 20
липня 2007 року № 618 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1097/14364); Порядку взаємодії
митних органів з органами Державного
казначейства України в процесі
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справляння яких
покладається на митні органи,
затвердженого наказом Державної
митної служби України. Державного
казначейства України від 20 липня 2007
року № 611/147 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 25 вересня
2007 року за № 1095/14362), у разі якщо після
сплати декларантом податків і зборів
(обов'язкових платежів) згідно з митною
вартістю товарів, визначеною митним
органом, буде прийнято рішення про
застосування митної вартості,
заявленої декларантом, сума надміру
сплачених податків і зборів
(обов'язкових платежів) повертається
декларанту у порядку, передбаченому
Порядком повернення та Порядком
взаємодії, на підставі його заяви та у
місячний термін з дня прийняття
висновку митного органу, що здійснював
оформлення митної декларації, про
повернення з Державного бюджету
України помилково та/або надмірно
зарахованих до бюджету митних та інших
платежів, контроль за справлянням яких
покладається на митні органи.

Положеннями ч.1 ст.244 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що рішення Верховного
Суду України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Таким чином, з огляду на недотримання
позивачем законодавчо встановленого
порядку повернення надмірно сплачених
митних платежів та правову позицію
Верховного Суду України з вказаного
питання, суд приходить до висновку, що
позов в цій частині є передчасним та
задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями ч.3 ст.6 Закону
України «Про судовий збір», за подання
позовної заяви, що має одночасно
майновий і немайновий характер,
судовий збір сплачується за ставками,
встановленими для позовних заяв
майнового та немайнового характеру.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України
«Про судовий збір» передбачено, що під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Під час звернення позивача з даним
адміністративним позовом, позивачем
було сплачено 255,78 грн. судового збору, з
яких 73,08 грн. за немайнові вимоги та 182,70
грн. - 10 відсотків розміру ставки
судового збору за майнові вимоги.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Таким чином, з огляду на задоволення
судом адміністративного позову в
частині немайнових вимог, суд
присуджує позивачу 73,08 грн. судового
збору. Одночасно суд вважає за
необхідне стягнути з позивача решту
суми судового збору пропорційно до
відхиленої частини майнової вимоги у
розмірі 1644,30 грн..

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариство з
обмеженою відповідальністю до
Харківської митниці Міндоходів про
скасування рішень про коригування
митної вартості товарів, скасування
карток відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення,
стягнення надмірно сплаченого податку
на додану вартість та мита -
задовольнити частково.

Скасувати Рішення про коригування
митної вартості товарів Харківської
митниці Міндоходів №807010001/2013/000059/2 від
04.12.2013 року, №807010001/2013/000060/2 від 04.12.2013
року, №807010001/2013/000061/2 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/000062/2 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/000063/2 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/000064/2 від 05.12.2013 року.

Скасувати Картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення Харківської митниці
Міндоходів №807010001/2013/00064 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00065 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00066 від 04.12.2013 року,
№807010001/2013/00067 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/00068 від 05.12.2013 року,
№807010001/2013/00069 від 05.12.2013 року.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
(УДКСУ у Червонозаводському районі
міста Харкова Харківської області, код
37999628, м. Харків, вул. Червоношкільна
набережна, 16, 61010) на користь Спільного
підприємства "Украінская Восточная
Рибная Компанія" товариства з
обмеженою відповідальністю (63702,
Харківська обл., м. Куп'янськ, вул.
Дзержинського, буд. 55, )
витрати зі сплати судового збору у
розмірі 73,08 грн. (сімдесят три гривні 08
копійок).

Стягнути з Спільного підприємства
"Украінская Восточная Рибная Компанія"
товариства з обмеженою
відповідальністю (63702, Харківська обл.,
м. Куп'янськ, вул. Дзержинського, буд. 55,
) судовий збір у розмірі
1644,30 грн. (одна тисяча шістсот сорок
чотири гривні 30 копійок) на користь
Державного бюджету України (р/р:
4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова
Харківської області, код: 37999628, МФО: 851011,
банк: ГУДКСУ у Харківській області).

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо воно не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена
15.09.2014 року.

Суддя
Біленський О.О.