Справа № 9101/161772/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"26" червня 2014 р. справа №
2а-3361/2011

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів:
Чередниченко В.Є., Коршуна А.О.,

розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Бобринецької
районної державної адміністрації
Кіровоградської області

на постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 27 липня 2011 р., прийняту у
порядку скороченого провадження,

у справі № 2а-3361/2011

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації Кіровоградської області

про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
певні дії,-

встановив:

У липні 2011 року позивач звернувся до
суду першої інстанції з позовом, в
якому просив:

- визнати незаконними дії відповідача в
частині не донарахування та недоплати,
як інваліду війни ІІ групи щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
відповідно до ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту» за 2007 - 2011 рр.;

- зобов'язати відповідача здійснити
донарахування та виплату, як інваліду
ІІ групи щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2007 - 2011 рр. у
відповідності до ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантій
їх соціального захисту» з урахуванням
виплачених сум.

Постановою Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 27 липня 2011 року позов
задоволено, а саме:

- визнано дії відповідача щодо не
донарахування та недоплати позивачу як
інваліду війни суму щорічної допомоги
до 5 травня за 2009,2010,2011 роки на підставі
ст. 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту» - неправомірними;

- зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату позивачу, як
інваліду війни недоплачену суму
щорічної допомоги до 5 травня за
2009,2010,2011 рр. на підставі ст. 13 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантій їх соціального захисту»,
виходячи з восьми мінімальних пенсій
за віком з урахуванням виплачених сум.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити

позивачу у задоволенні позову.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач перебуває на обліку у
відповідача, є інвалідом II групи та має
право на пільги, встановлені
законодавством України для ветеранів
війни - інвалідів війни, що
підтверджується наявною в матеріалах
справи копією посвідчення (а.с.14).

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
гарантії їх соціального захисту"
щорічно до 5 травня інвалідам війни II
групи виплачується разова грошова
допомога у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком.

Розмір мінімальної пенсії за віком
необхідно обраховувати відповідно до
ч.1 ст.28 Закону України "Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування", оскільки чинним
законодавством не встановлено іншого,
крім передбаченого частиною першою
цієї статті, мінімального розміру
пенсії за віком.

Відповідач здійснив нарахування та
виплату позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 341 від 04.04.2011 року в
сумі 580 гривень (а.с.16).

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС
України у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У 2011 році дія ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
гарантії їх соціального захисту" не
призупинялася, а зміст цієї статті не
змінювався, тому застосування
відповідачем положень постанови
Кабінету Міністрів України № 341 від
04.04.2011 р. щодо визначення розміру
разової грошової допомоги до 5 травня є
безпідставним, оскільки закон має вищу
юридичну силу ніж постанова Кабінету
Міністрів України.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що позов позивача підлягає
задоволенню в частині вимог за 2011 рік.

Однак, ухвалюючи постанову від 27.07.2011
року суд першої інстанції не прийняв до
уваги наступне.

Позивач звернувся з позовом до суду
04.07.2011 року (а.с.1). Про порушення свого
права позивач фактично дізнався під
час отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня, а саме: за
2007 рік - 20.04.2007 року, за 2008 рік - 16.04.2008
року, за 2009 рік - 08.04.2009 року, за 2010 рік -
23.04.2010 року, за 2011 рік - 19.04.2011 року. (а.с.16)

Згідно ч.2 ст.99 КАС України для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

Поважних причин пропуску звернення до
суду, за висновком колегії суддів,
позивач не навів, тому позов в частині
вимог за 2007-2010 рр. слід залишити без
розгляду.

Відповідно до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд дійшов висновку,
що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а постанова
суду підлягає скасуванню з ухваленням
нового рішення про часткове
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.198, 202, 205, 207 КАС
України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління
праці та соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації Кіровоградської області
задовольнити частково.

Постанову Бобринецького
районного суду Кіровоградської
області від 27 липня 2011 року у справі №
2а-3361/2011 скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог за
2007-2010 рр. залишити без розгляду.

Позов ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Бобринецької
районної державної адміністрації
Кіровоградської області щодо
нездійснення нарахування та виплати
ОСОБА_1 щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня за 2011 рік
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Бобринецької районної державної
адміністрації Кіровоградської області
здійснити перерахунок та виплатити
ОСОБА_1 щорічну разову грошову допомогу
до 5 травня за 2011 рік відповідно до ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» у розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком з урахуванням ч.1 ст.28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та фактично здійснених
виплат.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
набирає законної сили з моменту її
ухвалення та оскарженню відповідно до
ч. 10 ст. 183-2 КАС України не підлягає.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун