Справа № 808/10327/13-а
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Новошицької О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Бердянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України в Запорізькій області

в с т а н о в и В:

Сільськогосподарське приватне підприємство Агрофірма «Людмила» звернулося до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 279-11 від 08.11.2013 року. В обгрунтування позову, позивач зазначає, що 08.11.2013 року податковим органом направлена на адресу позивача податкова вимога № 279-11 від 08.11.2013року на суму, яка була визначена постановою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 року по справі №5/216-АП. Позивач вважає, що таку вимогу направлено без достатніх для цього підстав, за відсутності умов для її направлення, які, зокрема, визначені п.59.1 ст.59 ПК України.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 березня 2014 року адміністративний позов задоволено. Постанова суду мотивована тим, що відповідач, приймаючи податкову вимогу на суму, яка визначена рішенням суду, яке не набрало законної сили, діяв не на підставі та не у спосіб, які передбачені чинним законодавством.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Бердянська об’єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів України в Запорізькій області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позову. Апеляційна скарга обґрунтована, по-перше тим, що рішення господарського суду, на яке посилався суду першої інстанції та яким визначена сума заборгованості підприємства перед бюджетом, набрало законної сили, про що зазначено у виконавчому листі. По-друге, рішення господарського суду не є підставою для винесення податкової вимоги, оскільки її прийнято відповідно до вимог Постанови КМУ від 17.07.2003 №1070 «Про кладення угод про реструктурування простроченої станом на 1 січня 2003 року заборгованості юридичних осіб за кредитами, залученими державою та під державні гарантії та бюджетними позичками», з урахуванням положень п.59.2 ст.59 ПК України.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що сільськогосподарське приватне підприємство Агрофірма "Людмила" отримала сільськогосподарську техніку американських фірм "Джон Дір" та "Кейс Корпорейшн" за рахунок кредитів США, наданих під гарантії Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.1997 № 753 "Про надання гарантій Кабінету Міністрів України та Міністерства фінансів щодо забезпечення погашення кредитів, які залучаються для фінансування закупівлі Українською аграрною біржею зернозбиральних комбайнів і тракторів" за договором купівлі - продажу № 173 від 27.11.2003 від Української аграрної біржи.

Листом №04-08.13/535-998 від 22.07.2013 "Про відшкодування простроченої реструктуризованої заборгованості" на адресу Бердянської ОДПІ ГУ Міндоходів від Бердянського управління Державної казначейської служби Запорізької області надійшли подання №№ 61,62,63 від 22.07.2013, для забезпечення стягнення простроченої реструктуризованої заборгованості на загальну суму 3 026 346,82 грн., на підставі яких і була сформована податкова вимога №279-11 від 08.11.2013 про сплату податкового боргу за іноземним кредитом, залученим державою під державні гарантії на загальну суму 3 026 346,82 грн.

08.11.2013 Бердянською ОДПІ ГУ Міндоходів України в Запорізькій області сформовано податкову вимогу №279-11 від 08.11.2013 про сплату податкового боргу за іноземним кредитом, залученим державою під державні гарантії на загальну суму 3 026 346,82 грн., у т.ч. основний борг – 1 652 848,49 грн., відсотки - 60 827,13 грн., пеня – 1 312 671,20 грн.

Постановою Господарського суду Запорізької області від 24.10.2013 року по справі №5/216-АП позов Прокурора Бердянського району Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах – Бердянської об’єднаної державної податкової інспекції Запорізької області до Сільськогосподарського приватного підприємства Агрофірма «Людмила», Української аграрної біржі, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні позивача – Бердянське управління Державної казначейської служби України Запорізької області, Міністерство фінансів України, Публічне акціонерне товариство «Державний експортний-імпортний банк України» про стягнення заборгованості перед бюджетом за рахунок майна задоволено частково, стягнуто з Сільськогосподарського приватного підприємства Агрофірма «Людмила» заборгованість перед Державним бюджетом України за іноземним кредитом у розмірі 3 026 346,82 грн.

Листом №9457/10/08-22-11-01 від 12.12.2013 Бердянською ОДПІ ГУ Міндоходів України в Запорізькій області позивачу надано відповідь, в якій податковий орган зазначає, що підстави для відкликання податкової вимоги, як направлення боржником апеляційної скарги до суду вищої інстанції у справі про стягнення заборгованості статтею 60 Податкового кодексу України не передбачено, у зв’язку з чим, підстави для відкликання податкової вимоги №279-11 від 08.11.2011 відповідно до вимог чинного законодавства у податкового органу відсутні.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивачем з вказаним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване податкова вимога прийнята відповідачем не на підставі та не у спосіб, які передбачені Податковим кодексом України. Фактичною підставою для задоволення позову, згідно з рішенням суду першої інстанції, є те, що оскаржена вимога ДПІ сформована на не узгоджене грошове зобов’язання.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Так, згідно ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб'єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) не поширюється.

Підпунктом 20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено, що органи державної податкової служби мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб’єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України;

Отже, зазначені норми права свідчать про те, що у спірних відносинах податкові органи мають право стягувати у порядку визначеному ПК України суми простроченої заборгованості суб'єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету.

Пунктом 1 підрозділу 19 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що погашення простроченої заборгованості суб’єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Главою 9 розділу ІІ Податкового кодексу України врегульовано питання погашення податкового боргу платника податку.

Отже, чинним законодавством визначено порядок погашення заборгованості за кредитними угодами, залученими державою або під державну гарантію.

При цьому, вищенаведені норми права не ототожнюють заборгованість суб’єктів господарювання перед державою як різновид грошових зобов’язань із податків, зборів (обов’язкових платежів), але встановлюють, що така заборгованість погашається в однаковому з податковим боргом порядку.

У свою чергу, Податковим кодексом України визначено поняття грошового зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп..14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).

Порядок узгодження грошових зобов’язань платника податків визначено главою 4 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Оскільки, заборгованість позивача перед державою не є грошовим зобов’язанням у розумінні Податкового кодексу України, а згідно з Перехідними положеннями Податкового кодексу України глава 4 розділу ІІ Податкового кодексу України не розповсюджується на порядок погашення заборгованості за кредитними угодами, залученими державою або під державну гарантію, то суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про порушення відповідачем порядку направлення податкової вимоги, в частині направлення податкової вимоги на не узгоджене грошове зобов’язання.

При цьому, посилання суду першої інстанції на рішення господарського суду є безпідставним, оскільки вказане судове рішення не можливо визнати таким, що прийнято за результатами оскарження платником податків рішення контролюючого органу у судовому порядку, що могло б бути підставою стверджувати про неузгодженість грошового зобов’язання до набрання судовим рішенням законної сили, як то передбачено п.56.18 ст.56 ПК України.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо протиправності оскарженої податкової вимоги з огляду на не дотримання ДПІ порядку узгодження грошових зобов’язань.

Оскільки, заявлені позивачем у позові вимоги ґрунтуються виключно на порушенні ДПІ порядку направлення податкової вимоги, з огляду на неузгодженість грошового зобов’язання та враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.3 ч.1 ст.198, ст.ст.202, 205, 207 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Бердянської об’єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів України в Запорізькій області – задовольнити.

У задоволенні позову сільськогосподарському приватному підприємству Агрофірма «Людмила» - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

(Повний текст постанови виготовлено 10.09.2014р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк