Справа № 804/12210/13-а
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 серпня 2014 рокусправа № 804/12210/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Баранник
Н.П. Щербака А.А.

за участю секретаря судового
засідання: Троянові С.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 29
листопада 2013року у справі №804/12210/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбер» до
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної податкової інспекції в Амур -
Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № від 20.08.2013
року про сплату податку на прибуток на
суму 12189144 грн. та штрафних санкцій на
суму 3017030 грн. 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з
прийнятим за результатами перевірки
відповідачем податковим
повідомленням-рішенням, оскільки
висновки щодо заниження податку на
прибуток є необґрунтованими та не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29 листопада 2013р. позов було задоволено.

Відповідачем на вказане рішення суду
була подана апеляційна скарга в якій
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального права,
просить скасувати рішення та прийняти
нове, яким відмовити у задоволенні
позову. Скарга обґрунтована тим, що
судом першої інстанції не надано
належну оцінку того, що позивачем
отримані кошти за договорами комісії,
використані на власні потреби, а тому є
по суті фінансовою допомогою, а також
позивачем до господарської діяльності
були залучені кошти інвестицій, які не
були визнані такими, а тому умовно
нараховані відсотки на отримані
позивачем такі кошти неправомірно не
включено позивачем до сум доходу у
відповідні періоди, крім того,
позивачем у 2010р. завищено витрати на
утримання основних засобів, та як
наслідок збиткова діяльність, причина
якої є збиткові операції з надання
автомобілів в оренду.

В судовому засіданні представник
відповідача апеляційну скаргу
підтримав, просив її задовольнити з
підстав в ній викладених.

Представник позивача щодо задоволення
апеляційної скарги заперечив, у її
задоволенні просив відмовити.
Зазначив, що рішення суду першої
інстанції прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що така
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
відповідачем в період з 11.03.2013р. по
12.04.2013р. була проведена планова виїзна
перевірка ТОВ «Скайбер» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.01.2010р. по
31.12.2012р. за результатами якої складено
акт № 1151/22-2/36162367 від 19.04.2013р.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем зокрема: п. 1.22 ст.1, п.п. 4.1.6 п. 4.1
ст. 4, п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»,
п. 135.5 ст. 135, пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України,
підприємством занижено податок на
прибуток в сумі 12189144грн., в тому числі
за 1 квартал 2010 року - 296201 грн., 2 квартал
2010 року - 408513 грн., 3 квартал 2010 року - 132301
грн., 4 квартал 2010 року - 66346 грн., 1
квартал 2011 року - 40430 грн., 2 квартал 2011
року - 36790 грн., 3 квартал 2011 року - 36796
грн., 4 квартал 2011 року - 7011 грн., 1 квартал
2012 року - 6381 грн., 2 квартал 2012 року - 2196461
грн., 3 квартал 2012 року - 4481168 грн., 4
квартал 2012 року - 4480745 грн.

До такого висновку перевіряючи прийшли
з тих підстав, що позивачем отримані
кошти за договорами комісії,
використані на власні потреби, а тому є
по суті фінансовою допомогою, а також
позивачем до господарської діяльності
були залучені кошти інвестицій, які не
були визнані такими, і не повернуті
своєчасно, а тому умовно нараховані
відсотки на отримані позивачем такі
кошти неправомірно не включено
позивачем до сум доходу у відповідні
періоди, крім того, позивачем у 2010р.
завищено витрати на утримання основних
засобів, та як наслідок збиткова
діяльність, причина якої є збиткові
операції з надання автомобілів в
оренду.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято 29.05.2013р.
податкове повідомлення-рішення №
про сплату податку на прибуток на
суму 12189144 грн. та штрафних санкцій на
суму 3047286 грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказаного рішення
відповідача, 05.08.2013р. рішенням
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області скасовано
податкове повідомлення - рішення ДПІ у
АНД районі м. Дніпропетровська від
29.05.2013 року № в частині збільшення
грошового зобов'язання ТОВ «Скайбер» з
штрафної санкції у сумі 30255 грн. 75 коп.
по податку на прибуток, а у іншій
частині зазначене рішення залишено без
змін, а скаргу без задоволення.

20.08.2013 року ДПІ у АНД районі м.
Дніпропетровськ Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області винесено податкове
повідомлення - рішення № про
сплату податку на прибуток на суму 12189144
грн. та штрафних санкцій на суму 3017010
грн. 25 коп., яке і оскаржене позивачем.

Так відповідачем підставою прийняття
оскаржене податкове
повідомлення-рішення з підстав
заниження податку на прибуток та
визначено, що позивачем занижено
задекларовані доходи на умовно
нараховані відсотки на отримані
позивачем такі кошти за фінансовою
допомогою, оскільки позивачем отримані
кошти за договорами комісії,
використані на власні потреби, а тому є
по суті фінансовою допомогою, а також
позивачем до господарської діяльності
були залучені кошти інвестицій, які не
були визнані такими; а також у 2010р.
завищено витрати (завищено
амортизаційні відрахування) на
утримання основних засобів, та як
наслідок збиткова діяльність, причина
якої є збиткові операції з надання
автомобілів в оренду.

Судом першої інстанції встановлено та
вбачається з матеріалів справи, що між
позивачем - ТОВ «Скайбер»(комісіонер)
та ПАТ «Дніпронафтопродукт» (комітент),
між ТОВ «Скайбер»(комісіонер) та ТОВ
«Вест-Траст» (комітент) були укладені
договори комісії на придбання
продукції (визначеної у договорах) №
0411/09-1 від 04.11.2009р. та № 245-2009/К від
01.10.2009р., відповідно.

Згідно умовам договорів, комітенти
зобов'язані забезпечити комісіонера
всім необхідним для виконання
договорів, у тому числі перерахування
коштів 52200000грн та 18619290грн, відповідно.

Відповідно до умов зазначених
договорів (пунктів 2.1 договорів) ТОВ
«Скайбер» отримало авансові платежі на
суму 18142407 грн. та 6943425 грн. Отримані
грошові кошти були використані ТОВ
«Скайбер».

Договір укладений з ПАТ
«Дніпронафтопродукт» було розірвано
відповідно додаткової угоди від
16.06.2010р.

Отримані грошові кошти як авансові
платежі були повернуті комітентам, за
їх вимогою, у період з червня 2011 року по
жовтень 2012 року.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" валовий доход - загальна
сума доходу платника податку від усіх
видів діяльності, отриманого
(нарахованого) протягом звітного
періоду в грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах як на території
України, її континентальному шельфі,
виключній (морській) економічній зоні,
так і за їх межами.

Згідно абзацу 6 пп. 1.22.1 ст. 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств" безповоротна допомога - це
сума процентів, умовно нарахованих на
суму поворотної фінансової допомоги,
що залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги.

Відповідно до п. 1.22.2 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств"
поворотна фінансова допомога це сума
коштів, передана платнику податку у
користування на визначений строк
відповідно до договорів, які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсацій як
плати за користування такими коштами.

Відповідно до вимог пп. 14.1.257. п.14.1 ст. 14
ПК України, фінансова допомога -
фінансова допомога, надана на
безповоротній або поворотній основі.
Безповоротна фінансова допомога - це
сума процентів, умовно нарахованих на
суму поворотної фінансової допомоги,
що залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги. Поворотна
фінансова допомога - сума коштів, що
надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення;

Істотними умовами для договору про
надання поворотної фінансової
допомоги є сума такої допомоги та строк
її повернення, чого немає у спірних
правовідносинах. Посилання
відповідача на те, що отримані за
договорами комісії кошти позивачем
витрачені на інші цілі ніж передбачено
договором безпідставні, оскільки
використання таких коштів на цілі
відмінні від виконання доручення не є
порушенням комісійних зобов'язань,
сторони договору не визначали
будь-яких заперечень, а вказані
договори, відповідно до їх умов не
можуть вважатись договорами
поворотної фінансової допомоги.

Згідно ст. 1011 Цивільного кодексу
України за договором комісії одна
сторона (комісіонер) зобов'язується за
дорученням другої сторони (комітента)
за плату вчинити один або кілька
правочинів від свого імені, але за
рахунок комітента.

Судом встановлено, що суми,
перераховані комітентами комісіонеру
на певний строк згідно договорів
комісій, які не передбачали
нарахування процентів або надання
інших компенсацій. Отримані позивачем
суми коштів (авансових платежів), були
перераховані комітентами для цілей,
зазначених у договорах комісії, а тому,
не можуть вважатися валовим доходом
згідно п. 4.1 ст. 4 Закону України "Про
оподаткування прибутку підприємств".

За таких обставин суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про те, що
позивачем не було занижено валовий
дохід через не включення умовно
нарахованих відсотків за користування
коштами, отриманими за договорами
комісії.

Також за результатами перевірки
податковий орган дійшов висновку, що
грошові кошти у сумі 940569895грн., внесені
учасниками - нерезидентами до
статутного фонду ТОВ «Скайбер» та не
повернуті засновникам при їх виході зі
складу учасників товариства, є
поворотною фінансовою допомогою з
моменту виходу цих
учасників-нерезидентів, таким чином
позивачем було занижено валовий дохід
через не включення умовно нарахованих
відсотків на вказану суму поворотної
фінансової допомоги.

Судом встановлено та вбачається з
матеріалів справи, відповідно
протоколу від 24.09.2010р. №24/09/2010 були
прийняті нові учасники - нерезиденти та
збільшено статутний капітал (за
рахунок таких учасників-нерезидентів).
Зміни до Статуту зареєстровані 29.10.2010р.
реєстраційний запис 3044277. Дана
обставина не спростовується
відповідачем та знайшла відображення у
акті перевірки.

Грошові кошти від
учасників-нерезидентів отримані
позивачем 24.12.2010р.

Закон зобов'язує господарське
товариство зареєструвати саме рішення
про зміну розміру статутного фонду.
Податковим органом встановлена
реєстрація таких змін.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону
України "Про інвестиційну діяльність"
(в редакції на час правовідносин)
незареєстровані іноземні інвестиції
не дають права на одержання пільг та
гарантій, передбачених цим Законом.

Отже не реєстрація інвестиції не
позбавляє її такого статусу,
відповідно до вказаної норми.

Рішеннями від 03.07.2012, 10.07.2012р., 23.10.2012р.
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду, копії яких
долучені до матеріалів справи,
визнано внесеними до статутного фонду
ТОВ «Скайбер» грошові кошти учасників -
нерезидентів іноземними інвестиціями.

Згідно протоколу загальних зборів №
16/05-1 від 16.05.2012 року учасники -
нерезиденти вийшли зі складу учасників
ТОВ «Скайбер».

Крім того, згідно ст.148 Цивільного
кодексу України, порядок і спосіб
визначення вартості частини майна, що
пропорційна частці учасника у
статутному капіталі, а також порядок і
строки її виплати встановлюються
статутом і законом.

Відповідно до ст. 54 Закону України «Про
господарські товариства», при виході
учасника з товариства з обмеженою
відповідальністю йому виплачується
вартість частини майна товариства,
пропорційна його частці у статутному
капіталі. Виплата провадиться після
затвердження звіту за рік, в якому він
вийшов з товариства, і в строк до 12
місяців з дня виходу.

Таким чином, ТОВ «Скайбер» повинно було
здійснити виплати учаснику, який вибув,
після затвердження звіту за 2012 року до
16.05.2013 року.

Таким чином є помилковим висновок
відповідача, що внесені учасниками -
нерезидентами до статутного фонду ТОВ
«Скайбер» не повернуті засновникам при
їх виході зі складу учасників
товариства станом на 31.12.2012р., є
поворотною фінансовою допомогою з
моменту виходу цих
учасників-нерезидентів,

Щодо посилання відповідача щодо
придбання позивачем за кошти
учасників-нерезидентів внесених у
вигляді інвестицій, у ТОВ ФК «Арсенал»
та ТОВ ФК «Дніпро-96» акції емітента ВАТ
«Укрдорбуд», які мають ознаки
«технічних» акцій, по своєї суті дана
обставина не вплинула на виявлені
порушення та визначення податковим
органом податкових зобов'язань
позивача за результатами перевірки, а
лише надано оцінку діям підприємства
на майбутнє, про що також зазначив суд
першої інстанції.

Щодо завищення позивачем у 2010р.
витрати (завищено амортизаційні
відрахування) на утримання основних
засобів, та як наслідок збиткова
діяльність, причина якої є збиткові
операції з надання автомобілів в
оренду.

Судом встановлено, що доходи у 2010р. ТОВ
«Скайбер» сформовані за рахунок
доходів, отриманих від надання
основних фондів (автоцистерн та
тягачів) в оренду на загальну суму
68444776грн.

Також відповідно матеріалам справи
сума врахованої амортизації вказаних
основних фондів у перевіряємому
періоду склала 66117256 грн..

Позивачем до матеріалів справи подано
копії декларацій з податку на прибуток
підприємства за 2010р.

Відповідно зазначеної податкової
звітності за 2010р. ( щоквартальної)
підприємство в кожному звітному
періоді отримало дохід від надання
основних фондів (машин) в оренду.

Відповідно з пунктом 5 Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 15
"Дохід", затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
29.11.1999 №290 (зареєстровано в
Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за
№ 860/4153), дохід визнається під час
збільшення активу або зменшення
зобов'язання, що зумовлює зростання
власного капіталу (за винятком
зростання капіталу за рахунок внесків
учасників підприємства), за умови, що
оцінка доходу може бути достовірно
визначена.

Відповідно до пункту 5.1 статті ст.5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» валові витрати
виробництва та обігу - це сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Визначальною ознакою валових витрат є
їх зв'язок з господарською діяльністю
платника податку. При цьому неодмінною
характерною рисою господарської
діяльності в податкових
правовідносинах є її направленість на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній чи нематеріальних формах.

Як вбачається з акту перевірки
відповідача щодо збитковості операцій
з надання позивачем в оренду основних
фондів то, факт збитковості цих
операцій податковим органом не
досліджувався, а був встановлений
відповідачем лише шляхом
арифметичного складання лише
збитковість у відповідні місяці
(січень, квітень, травень) без
врахування періодів отримання доходу -
щоквартальної звітності позивача.

Так судом встановлено, що доходи ТОВ
«Скайбер» сформовані за рахунок
доходів, отриманих від надання
автоцистерн та тягачів в оренду на
загальну суму 68444776 грн., в той час як
сума врахованої амортизації у
перевіряємому періоду склала 66117256 грн..

Отже, колегія суду погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
помилковості висновків відповідача
про завищення позивачем у 2010р. витрати
(завищено амортизаційні відрахування).

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
29 листопада 2013 року у справі №804/12210/13-а
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Скайбер» до
Державної податкової інспекції у
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 01
вересня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
Н.П. Баранник

Суддя:
А.А. Щербак