Справа № К/9991/59773/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/59773/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Винокурова К.С., Штульман І.В.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації до відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області про визнання дій
неправомірними та скасування
постанови за касаційною скаргою
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року Головне управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації звернулося до суду із
зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначало, що 18 лютого 2011 року головним
державним виконавцем підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області винесено постанову ВП № 24456159
про відкриття виконавчого провадження
по виконавчому листу № 2а-2629/10, виданому
14 лютого 2011 року на підставі постанови
Октябрського районного суду м. Полтави
від 22 лютого 2010 року щодо зобов'язання
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та нарахувати на користь ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2009
рік. 13 квітня 2011 року головним
державним виконавцем Солодовником В.М.
винесено постанову ВП № 24456159 про
накладення штрафу на Головне
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації в
розмірі 680 грн. На думку позивача,
зазначена постанова є незаконною.
Просив визнати протиправними дії
підрозділу примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області про накладення на
позивача штрафу в розмірі 680 грн;
скасувати постанову головного
державного виконавця підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Солодовника В.М. про накладення
штрафу.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року в задоволенні позову Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації
відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2011
року апеляційну скаргу Головного
управління праці та соціального
захисту населення Полтавської
обласної державної адміністрації
залишено без задоволення, а постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року - без змін.

Вказуючи на допущені, на думку
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації, судами неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
процесуального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, позивач просить
скасувати постановлені судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
при розгляді справи по суті
встановлено, що постановою
Октябрського районного суду м. Полтави
від 22 лютого 2010 року зобов'язано
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та нарахувати на користь ОСОБА_1
щорічну допомогу на оздоровлення за 2009
рік відповідно до частини 4 статті 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі 4 мінімальних
заробітних плат, з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої на
момент виплати, з урахуванням
проведених виплат.

14 лютого 2011 року Октябрським районним
судом м. Полтави на виконання вказаної
постанови видано виконавчий лист №
2-а-2629/10.

18 лютого 2011 головним державним
виконавцем підрозділу примусового
виконання рішень відділу державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Солодовником В.М. на підставі
виконавчого листа № 2-а-2629/10, виданого 14
лютого 2011 року Октябрським районним
судом м. Полтави, винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
про зобов'язання Головного управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації здійснити перерахунок
та нарахувати ОСОБА_1 щорічну допомогу
на оздоровлення за 2009 рік відповідно до
частини 4 статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 4
мінімальних заробітних плат, з розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої на момент виплати, з
урахуванням проведених виплат.
Позивачу було надано строк сім днів для
добровільного виконання рішення суду.
Вказану постанову позивачем отримано 28
лютого 2011 року.

У зв'язку із невиконанням судового
рішення в добровільному порядку у
встановлений для цього строк, 13 квітня
2011 року головним державним виконавцем
підрозділу примусового виконання
рішень відділу державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Полтавській області Солодовником В.М.
винесено постанову про накладення на
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації штрафу в розмірі 680 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції
прийшли до висновку, що у встановлений
державним виконавцем строк, позивач не
вчинив жодних дій по виконанню
судового рішення та не провів
відповідних перерахунків сум, які
підлягали виплаті на підставі судового
рішення та прийшли до висновків про
правомірність та обґрунтованість дій
державного виконавця при винесенні
постанови про накладення штрафу.

Проте з такими висновками судів першої
та апеляційної інстанцій погодитись не
можна.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

Згідно із частиною 2 статті 25 Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

Виконання рішень за якими боржник
зобов'язаний особисто вчинити певні
дії або утриматись від їх вчинення
здійснюється відповідно до статті 75
Закону України «Про виконавче
провадження».

Частиною 2 статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі
невиконання зазначених вимог без
поважних причин державний виконавець
накладає на боржника штраф відповідно
до статті 89 цього Закону і не пізніше
п'яти робочих днів з дня його
накладення повторно перевіряє стан
виконання рішення.

Згідно із частиною 1 статті 89 вказаного
Закону у разі невиконання без поважних
причин у встановлений державним
виконавцем строк рішення, що зобов'язує
боржника виконати певні дії, та рішення
про поновлення на роботі державний
виконавець виносить постанову про
накладення штрафу на боржника - фізичну
особу від десяти до двадцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян; на посадових осіб - від
двадцяти до сорока неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян; на
боржника - юридичну особу - від сорока
до шістдесяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян та
встановлює новий строк виконання.

Накладення штрафу за невиконання та
повторне невиконання судового рішення
можливо лише у випадку, якщо таке
невиконання відповідно до положень
частини 2 статті 75 та частин 1 та 2 статті
89 Закону України «Про виконавче
провадження» мало місце без поважних
причин.

Позивач у доводах позовної заяви,
апеляційної скарги зазначав, що
виконання судового рішення в частині
проведення перерахунку та нарахування
ОСОБА_1 щорічної допомоги на
оздоровлення не віднесено до його
компетенції, повноважень, а тому не
може бути виконано з поважних, від
позивача незалежних, причин.

Суди першої та апеляційної інстанцій
зазначених доводів позивача не
спростували, суд першої інстанції лише
зазначив з цього приводу, що ці доводи
«судом оцінюються критично».

Діяльність головних управлінь праці та
соціального захисту населення у період
існування спірних правовідносин
регулювалась Типовим положенням про
Головне управління праці та
соціального захисту населення
обласної, Київської міської державної
адміністрації, управління праці та
соціального захисту населення
Севастопольської міської державної
адміністрації, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 30 травня 2007 року № 790.

Зазначеним Положенням до завдань та
повноважень обласних Головних
управлінь праці та соціального захисту
населення питання проведення
перерахунку та нарахування соціальних
виплат не віднесено.

Відповідно до положень пункту 3
Типового положення про управління
праці та соціального захисту населення
районної, районної у мм. Києві та
Севастополі державної адміністрації,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 2007 року
№ 790, призначення та виплата соціальної
допомоги, компенсацій та інших
соціальних виплат, встановлених
законодавством, віднесено до завдань
та повноважень управлінь праці та
соціального захисту населення
районних державних адміністрацій.

Тобто у даному випадку мала місце
колізія між рішенням суду, яке набрало
законної вили, та нормативно-правовим
актом, який встановлював інший, ніж
передбачений судовим рішенням, порядок
призначення та виплати соціальної
допомоги.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи викладене, невиконання
позивачем судового рішення мало місце
через відсутність передбачених чинним
законодавством повноважень для такого
виконання, що виключає можливість
накладення на позивача штрафу за
невиконання без поважних причин у
встановлений державним виконавцем
строк судового рішення.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 229 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанції має
право скасувати судові рішення судів
першої та апеляційної інстанцій та
ухвалити нове рішення, якщо обставини
справи встановлені повно і правильно,
але суди першої та апеляційної
інстанцій порушили норми
матеріального чи процесуального права,
що призвело до ухвалення незаконного
судового рішення.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 229, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Головного управління
праці та соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 5 травня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 9 серпня 2011 року скасувати.

Позов Головного управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації задовольнити частково.

Постанову головного державного
виконавця підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Полтавській
області Солодовника В.М. від 13 квітня 2011
року № ВП № 24456159 про накладення на
Головне управління праці та
соціального захисту населення
Полтавської обласної державної
адміністрації штрафу у розмірі 680 грн
скасувати.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Винокуров К.С.

Штульман І.В.