Справа № 826/3900/14
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/3900/14
Головуючий у 1-й інстанції: Санін Б.В.
Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фантезі 2013» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фантезі 2013» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправним та
скасування припису, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року товариство з
обмеженою відповідальністю «Фантезі
2013» (далі - Позивач, ТОВ «Фантезі 2013»)
звернулося до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві (далі - Відповідач, ІДАБК) про
визнання протиправним та скасування
припису ІДАБК від 19.09.2013 року про
усунення Позивачем порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
24.04.2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено
повністю. При цьому суд першої
інстанції виходив з того, що Позивач
здійснив будівельні роботи без
відповідної зареєстрованої
Відповідачем дозвільної документації.

Не погоджуючись із викладеним у
постанові рішенням, Позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
позовні вимоги задовольнити повністю.
При цьому посилається на неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи
та невідповідність висновків суду
обставинам справи.

Апелянт в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав, просив її
задовольнити, а постанову суду
скасувати, прийнявши нове рішення яким
у позовні вимоги задовольнити
повністю.

Відповідач, будучи належним чином
повідомлений про час та місце розгляду
справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення повноважного представника
позивача, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду
першої інстанції - без змін з наступних
підстав.

При ухваленні оскаржуваного рішення,
суд першої інстанції встановив, що у
вересні 2013 року Головним державним
інспектором Інспекційного відділу № 4
ІДАБК на підставі колективного
звернення мешканців будинку № 2 на
Русанівському бульварі у
Дніпровському районі м. Києва (вхідний
номер № 7/26-КО-0409/8) було проведено
позапланову перевірку ТОВ «Фантезі 2013»
стосовно дотримання останнім вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил.

У ході перевірки було встановлено та
зафіксовано в акті від 19.09.2013 року (далі
- Акт) наступні порушення: у 2013 році
Позивачем проведені будівельні роботи
у приміщенні за адресою: м. Київ,
Русанівський бульвар, 8/2, а саме
зменшено розмір та конфігурацію сходів
вхідної групи приміщення № 8 (згідно
технічного паспорту, виданого
Київським міським бюро технічної
інвентаризації від 26.04.2011 року),
облаштовано додатковий санітарний
вузол в приміщенні № 9, змінено площу
приміщень № 8 та № 9 шляхом перенесення
стін (згідно технічного паспорту,
виданого Київським міським бюро
технічної інвентаризації від 26.04.2011
року), в підвальному приміщенні будинку
самовільно облаштовано душову. При
цьому, зафіксовано, що будівельні
роботи виконані без отримання
відповідних дозвільних документів, чим
порушено приписи ч. 1 ст. 34 та ст. 36
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

На підставі викладених в акті
перевірки висновків Відповідачем
винесено припис від 19.09.2013 року про
усунення у встановленому
законодавством порядку до 21.10.2013 року
порушених вимог законодавства (далі -
Припис).

Крім того, Відповідачем складено
протокол від 19.09.2013 року про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності (далі - Протокол), яким
визначено, що відповідальність за
встановлені правопорушення
передбачена абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності».

За результатами розгляду матеріалів
справи про правопорушення у сфері
містобудівної діяльності Відповідачем
26.09.2013 року винесено постанову № 421/13
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності у розмірі 103230,00 грн.

На підставі встановлених вище
обставин, а також за наслідками
системного аналізу приписів ст. 10
Закону України «Про архітектурні
діяльність», ст. ст. 1, 34, 36, 41, Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», п. п. 2, 11, 17,
Порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553,
п. 1 постанови Кабінету Міністрів
України від 13.04.2011 року № 466, п. 3 Порядку
перепланування житлових і нежитлових
приміщень у будинках у місті Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської від 24.05.2012 року № 587/7924, суд
першої інстанції дійшов висновку про
правомірність дій Відповідача щодо
винесення припису від 19.09.2013 року,
оскільки Позивачем здійснювались
будівельні роботи без реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт.

З таким висновком суду першої
інстанції судова колегія не може не
погодитися з огляду на наступне.

Правові, економічні, соціальні та
організаційні засади містобудівної
діяльності в Україні спрямовані на
формування повноцінного життєвого
середовища, забезпечення при цьому
охорони навколишнього природного
оточення, раціонального
природокористування та збереження
культурної спадщини, визначено Законом
України «Про основи містобудування».

Згідно ст. 7 Закону України «Про основи
містобудування» державне регулювання
у сфері містобудування здійснюється
Верховною Радою України, Кабінетом
Міністрів України, Верховною Радою та
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, місцевими державними
адміністраціями, органами місцевого
самоврядування, а також центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
містобудування, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику з питань державного
архітектурно-будівельного контролю,
іншими органами в порядку,
встановленому законодавством.

Таким органом є Державна
архітектурно-будівельна інспекція та
її територіальні органи.

Положеннями ч. 2 ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» (далі - Закон) визначено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року № 553 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю (далі - Порядок), державний
архітектурно-будівельний контроль
здійснюється за дотриманням: 1) вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, проектної документації,
будівельних норм, державних стандартів
і правил, технічних умов, інших
нормативних документів під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт, архітектурних,
інженерно-технічних і конструктивних
рішень, застосування будівельної
продукції; 2) порядку здійснення
авторського і технічного нагляду,
ведення загального та (або) спеціальних
журналів обліку виконання робіт (далі -
загальні та (або) спеціальні журнали),
виконавчої документації, складення
актів на виконані будівельно-монтажні
та пусконалагоджувальні роботи; 3)
інших вимог, установлених
законодавством, будівельними нормами,
правилами та проектною документацією,
щодо створення об'єкта будівництва.

Згідно п. 7 Порядку позаплановою
перевіркою вважається перевірка, яка
не передбачена планом роботи
інспекції. Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства.

Як вбачається зі змісту копії
направлення на перевірку від 16.09.2013
року, позапланову перевірку проведення
робіт з реконструкції приміщення
фан-бар «Банка» проведено Відповідачем
на підставі звернення фізичних осіб
мешканців будинку № 2 на Русанівському
бульварі у Дніпровському районі м.
Києва.

Оцінюючи доводи Апелянта про те, що
відповідне звернення не може бути
підставою для проведення перевірки,
оскільки останнє ніким не підписано,
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Відповідно до п. 14 Порядку суб'єкт
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний: допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю; виконувати вимоги інспекції
щодо усунення виявлених порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності; подавати документи,
пояснення, довідки, відомості,
матеріали з питань, що виникають під
час здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю. У
разі відмови суб'єкта містобудування,
щодо якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, у
допуску посадових осіб інспекції до
проведення перевірки складається
відповідний акт.

Положеннями п. 13 Порядку визначено, що
суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право: вимагати від посадових осіб
інспекції дотримання вимог
законодавства; перевіряти наявність у
посадових осіб інспекції службових
посвідчень; бути присутнім під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю; за
результатами перевірки отримувати та
ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією; подавати в
письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акта
перевірки, складеного інспекцією за
результатами перевірки.

Отже, з комплексного аналізу
вищезазначених приписів Порядку
вбачається, що для Позивача
встановлено обов'язок допускати
посадових осіб ІДАБК до проведення
перевірки лише за умови дотримання
останніми порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. Крім того, закріплено право
вимагати від посадових осіб інспекції
дотримання вимог законодавства, в тому
числі і законодавства щодо
відповідності підстав проведення
перевірки вимогам закону. Тобто,
відповідальні особи ТОВ «Фантезі 2013»
при проведенні перевірки мали право
ознайомитися із зверненням, що стало
підставою для проведення перевірки, а
також подати зауваження або
заперечення до акта перевірки або не
допустити посадових осіб Відповідача
до проведення перевірки, однак
вказаними правами не скористалися.

Згідно п. п. 1-3 ч. 4 ст. 41 Закону посадові
особи органів державного
архітектурно-будівельного контролю
під час перевірки мають право
безперешкодного доступу до місць
будівництва об'єктів та до об'єктів, що
підлягають обов'язковому обстеженню;
складати протоколи про вчинення
правопорушень, акти перевірок та
накладати штрафи відповідно до закону;
видавати обов'язкові для виконання
приписи щодо: а) усунення порушення
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил; б)
зупинення підготовчих та будівельних
робіт, які не відповідають вимогам
законодавства, зокрема будівельних
норм, містобудівним умовам та
обмеженням, затвердженому проекту або
будівельному паспорту забудови
земельної ділянки, виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт.

Відповідно до п. 17 Порядку у разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Таким чином, посадовою особою ІДАБК
було правомірно проведено позапланову
перевірку дотримання Позивачем вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, за результатами якої
складено Протокол та Припис.

Надаючи оцінку доводам Апелянта щодо
відсутності доказів, якими
підтверджується факт проведення
останнім реконструкції, слід зазначити
наступне.

Згідно п. 3.10 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст
проектної документації на
будівництво» реконструкція - це
перебудова введених в експлуатацію в
установленому порядку об'єктів
будівництва, яка передбачає
удосконалення виробництва, підвищення
його техніко-економічного рівня та
якості продукції, що виготовляється,
поліпшення умов експлуатації та
проживання, якості послуг, зміну
основних техніко-економічних
показників (кількість продукції,
потужність, функціональне призначення,
геометричні розміри тощо).

Як вірно зауважено судом першої
інстанції та вбачається зі змісту
технічних паспортів станом на 26.04.2011
року та на 15.10.2013 року (а.с. 26-32), загальна
площа приміщень № 8 та № 9 (нумерація
згідно технічного паспорту від 26.04.2011
року) збільшилася з 55,7 кв. м та 144, 8 кв. м
на 68,0 кв. м та 155,8 кв. м відповідно.

Таким чином, змінилися основні
техніко-економічні показники
приміщення, зокрема, геометричні
розміри, що є однією із характерних рис
реконструкції.

Крім того, колегією суддів критично
оцінюються доводи апеляційної скарги
щодо відсутності доказів, якими
підтверджується факт проведення зміни
ТОВ «Фантезі 2013» площі приміщень № 8 та
№ 9 за рахунок перенесення стін, а не
перегородок, виходячи з наступного.

Нормами ДСТУ Б А.2.4-7:2009 «Правила
виконання архітектурно-будівельних
робочих креслень» визначено умовні
графічні зображення будівельних
конструкцій та їх елементів (Додаток А).
Так, закріплено особливості позначень
стін та перегородок: перегородки зі
склоблоків зображуються у вигляді двох
ліній, розділених на комірки; стіни - у
вигляді двох ліній, простір між якими
не заповнюється.

Зі змісту плану за поверхами на будівлю
літ. «А» по вулиці Русанівська
набережна, буд. № 8/2 (поверх І), доданого
до технічного паспорту станом на 26.04.2011
року, вбачається, що приміщення № 8 та №
9 були розмежовані між собою саме
стіною, частина якої була зруйнована
згідно плану поверхів громадського
будинку, доданого до технічного
паспорту станом на 15.10.2013 року та
перенесена далі у напрямі приміщення №
9. Крім того, була зруйнована спільна
стіна між приміщеннями № 9 та № 13.

Згідно п. 3.2. Розділу 3 Інструкції про
порядок проведення технічної
інвентаризації об'єктів нерухомого
майна, затвердженої наказом Державного
комітету будівництва, архітектури та
житлової політики від 24.05.2001 року № 127
(далі - Інструкція), не належать до
самочинного будівництва: для
громадських та виробничих будівель
(приміщень), зокрема, перепланування,
пов'язані зі зміною загальної, основної
та допоміжної площі за рахунок
демонтування та влаштування
перегородок (без порушення несучих
конструкцій).

Положеннями Додатку 11 до Інструкції
закріплено що стіни - це основний
конструктивний елемент будинку; несуть
на собі корисне навантаження
(перекриття, перегородки, дах) і
призначені для захисту приміщень від
атмосферних опадів, опору
теплопередачі, інших
природно-кліматичних впливів. Залежно
від рішення конструктивної системи
стіни бувають несучі, самонесучі або
огороджувальні. Перегородка -
вертикальна внутрішня захисна
конструкція, що розділяє суміжні
приміщення в будинку. Перегородки
бувають: панельні, монолітні та
збірно-розбірні, суцільні та з
прорізами, у т. ч. які не доходять до
стелі; конструктивно несучі та не
несучі; стаціонарні (положення яких
незмінні); розсувні.

Приписами п. 5.10.1 ДБН В.2.6.-162:2010 «Кам'яні
та армокам'яні конструкції» надано
визначення «несучої стіни» - стіна,
розрахована для сприймання
прикладеного навантаження додатково
до своєї власної ваги.

Як вбачається зі змісту плану за
поверхами, доданого до технічного
паспорту за станом на 26.04.2011 року до
стіни, спільної для приміщень № 8 та № 9,
було прикладено ще три стіни, а тому
останню можна вважати несучою
конструкцією, яка була порушена.

За таких обставин, колегія суддів
вважає необґрунтованими доводи
Апелянта щодо того, що зміни, проведені
у відповідному приміщенні, є
переплануванням, оскільки Позивачем
було змінено загальну площу шляхом
демонтування стін, а не перегородок.

Крім того, суд апеляційної інстанції
критично оцінює доводи Апелянта про те,
що у період з моменту видачі технічного
паспорту (26.04.2011 року) до моменту
отримання ТОВ «Фантезі 2013»
відповідного приміщення у
користування (27.03.2013 року) зміни в
останньому могли бути здійснені
будь-ким, з огляду на наступне.

Договір оренди приміщень був укладений
Позивачем 27.03.2013 року (а.с. 16-25), тобто до
моменту видачі технічного паспорту
станом на 15.10.2013 року.

Згідно п. 3.3 даного договору Акт
приймання-передачі є невід'ємною
частиною даного Договору. В Акті
приймання-передачі Приміщень
зазначається технічний стан і
характеристика Приміщень на момент їх
передачі Орендарю.

Положеннями п. 3.1. зазначеного договору
закріплено, що Приміщення передається
Орендареві не пізніше 27.05.2013 року. ТОВ
«Фантезі 2013» факт фактичного прийняття
в оренду даного приміщення не
заперечується.

Таким чином, необхідно зазначити, що
Позивачем отримано відповідні
приміщення до видачі технічного
паспорту станом на 15.10.2013 року, а тому
останній як користувач даного
приміщення мав змогу проводити роботи
з реконструкції. Крім того, варто
врахувати, що ТОВ «Фантезі 2013»,
отримуючи приміщення відповідно до
договору оренди, мав можливість
перевірити технічний стан відповідних
приміщень та наявність всіх необхідних
дозвільних документів.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції
критично оцінює доводи Апелянта про те,
що в оскаржуваному Приписі не вказано
конкретні заходи щодо усунення
порушень, а тому останній оформлений з
порушенням вимог законодавства,
виходячи з наступного.

Конкретні порушення, допущені
Позивачем, зафіксовані у Акті, а також
визначені у Приписі, де вказано суть
порушень, а також норми Закону, які
порушені. За таких обставин, зазначення
Відповідачем у графі «заходи щодо
усунення порушень із визначенням
терміну виконання» вимоги усунути
порушення вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності у
встановленому законодавством порядку
(отже, з урахуванням Акту та Припису) є
достатніми для розуміння відповідних
вимог порушником.

Поряд з іншим, судова колегія вважає
обґрунтованими доводи апеляційної
скарги щодо неможливості віднесення
влаштування душових до самочинного
будівництва для громадських будівель,
з огляду на наступне.

Відповідно п. 3.2. Розділу 3 Інструкції не
належать до самочинного будівництва:
для громадських та виробничих будівель
(приміщень): влаштування допоміжних
приміщень санвузлів, душових, ванних.

Згідно із ст. 376 Цивільного кодексу
України самочинне будівництво - це
житловий будинок, будівля, споруда,
інше нерухоме майно, якщо вони
збудовані або будуються на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без належного дозволу чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Приписами ст. 2 Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень»
нерухоме майно - земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм
та положень Припису, можна дійти
висновку, що, оскільки душова не є
нерухомим майном, то влаштування
останньої може бути здійснено без
реєстрації декларації про початок
будівельних робіт.

Однак, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції щодо
неможливості взяти до уваги твердження
Позивача про те, що дії щодо реєстрації
декларацій, тобто дії щодо усунення
порушень вимог законодавства, може
здійснювати лише власник, а не орендар,
оскільки отримання дозвільних
документів та проведення будівельних
робіт здійснюється замовником, а
відповідно до ч. 4 ст.1 Закону замовник -
фізична або юридична особа, яка має
намір щодо забудови території (однієї
чи декількох земельних ділянок) і
подала в установленому законодавством
порядку відповідну заяву.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності»
визначено, що правопорушеннями у сфері
містобудівної діяльності є
протиправні діяння (дії чи
бездіяльність) суб'єктів
містобудування - юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, що
призвели до невиконання або
неналежного виконання вимог,
установлених законодавством,
будівельними нормами, державними
стандартами і правилами. Вчинення
суб'єктами містобудування
правопорушень у сфері містобудівної
діяльності тягне за собою
відповідальність, передбачену цим та
іншими законами України.

Враховуючи те, що ТОВ «Фантезі 2013»
є суб'єктом відповідальності згідно
вищезазначеного Закону, а також те, що у
Приписі встановлено достатню
кількість порушень положень ч. 1 ст. 34 та
ст. 36 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для визнання протиправним та
скасування Припису.

Поряд з цим, колегія суддів
критично оцінює посилання Апелянта на
необхідність врахування судом
апеляційної інстанції обставин,
встановлених у рішенні Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.07.2014 року, з огляду на наступне.

Дослідження недоведеності факту
здійснення саме Позивачем робіт з
реконструкції у вищезазначеному
рішенні не може бути взято до уваги,
оскільки судом при вирішенні спору у
справі №826/16283/13-а було надано оцінку
лише даним, що містяться у технічному
паспорті від 26.04.2011 року без
комплексного аналізу та порівняння
останніх з даними, що містяться у
технічному паспорті від 15.10.2013 року.

Таким чином, судова колегія вважає
необґрунтованими твердження ТОВ
«Фантезі 2013» про необхідність
застосування судом при вирішенні
даного спору приписів ч. 1 ст. 72 КАС
України.

За таких обставин, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 198 КАС України за наслідками
розгляду апеляційної скарги на
постанову суду першої інстанції суд
апеляційної інстанції має право,
зокрема, залишити апеляційну скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 211,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю «Фантезі
2013» - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 24 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Фантезі 2013» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві про визнання протиправним та
скасування припису - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається в порядку та
строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.