Справа № 127/11942/13-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Бойко В.М.
Суддя-доповідач: Біла Л.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Державної казначейської
служби України у м.Вінниці Вінницькій
області на ухвалу Вінницького міського
суду Вінницької області від 19 червня 2013
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Замостянського
відділу Державної виконавчої служби
Головного управління юстиції про
визнання неправомірними дій, -

В С Т А Н О В И В :

У травні 2013 року до Вінницького
міського суду Вінницької області
надійшла заява управління Державної
казначейської служби України м.
Вінниці Вінницької області про зміну
способу виконання рішення суду у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Замостянського відділу ДВС ВМУЮ про
визнання неправомірними та
безвідповідальними дій Замостянського
відділу ДВС ВМУЮ.

У вищевказаній заяві заявник просив
суд змінити спосіб виконання судового
рішення у справі № 2-а-444/2009 шляхом
стягнення з Головного управління
юстиції у Вінницькій області на
користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану
незаконними та безвідповідальними
діями Замостянського ВДВС в розмірі 1 000
грн.

Вінницький міський суд Вінницької
області ухвалою від 19.06.2014 року у
задоволенні вказаної заяви відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції, управлінням
Державного казначейства у м.Вінниці
подано апеляційну скаргу з підстав
невідповідності висновків суду
обставинам справи, порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення заяви, у
зв'язку з чим, апелянт просить
скасувати ухвалу суду першої інстанції
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити заяву про зміну способу
виконання судового рішення у справі №
2-а-444/2009.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі в судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження,
відповідно до пункту 2 частини 1 статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 199 Кодексу
адміністративного судочинства
(далі-КАС) України, за наслідками
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
суду першої інстанції, суд апеляційної
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін.

Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами та висновкам суду першої
інстанції, колегія суддів враховує
наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закон України "Про виконавче
провадження".

Частиною 1 статті 11 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 17 Закону України "Про виконавче
провадження" визначено, що примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом. Відповідно до
цього Закону підлягають виконанню
державною виконавчою службою, зокрема,
виконавчі листи, що видаються судами.

З 01.01.2013 року набрав чинності Закон
України від 05.06.2012 року № 4901-VI "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень", згідно з вимогами
якого виконання рішень суду про
стягнення коштів, боржником за якими є
державний орган, покладається на
Державну казначейську службу України.

Відповідно до п.3 розділу ІІ "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про гарантії держави щодо виконання
рішень судів" виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Частиною 1 ст. 2 даного Закону
встановлено, що держава гарантує
виконання рішення суду про стягнення
коштів та зобов'язання вчинити певні
дії щодо майна, боржником за яким є:
державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з матеріалами справи, боржником
є державний орган.

Як досліджено з виконавчого листа,
останній виданий Замостянським
районним судом м.Вінниці 04.07.2012 року на
підставі постанови Замостянського
районного суду м.Вінниці у справі
№2-а-444/2009, яка набрала законної сили до
набрання чинності Законом України "Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень".

Відтак, з урахуванням п. 3 Розділу ІІ
"Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про гарантії держави
щодо виконання рішень судів" вказаний
виконавчий документ підлягає
пред'явленню до виконання до органів
державної виконавчої служби, що
спростовує позицію апелянта про те, що
виконанням судового рішення має
займатись Державна казначейська
служба України.

Відповідно до статті 36 Закону України
«Про виконавче провадження» за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, державний виконавець за
власною ініціативою чи за заявою
сторін, а також самі сторони мають
право звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає обґрунтованим висновок суду
першої інстанції, що Управління
Державної казначейської служби
України м. Вінниці Вінницької області
не є стороною виконавчого провадження ,
а отже не є уповноваженим звертатись
до суду з даною заявою.

Отже, наведені в апеляційній скарзі
доводи не викликають сумнівів щодо
правильності висновків суду першої
інстанції та застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Державної казначейської служби
України у м.Вінниці Вінницькій області
залишити без задоволення, а ухвалу
Вінницького міського суду Вінницької
області від 19 червня 2013 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Біла Л.М.

Судді
Гонтарук В. М.

Матохнюк Д.Б.