Справа № 803/1988/13-а
Суддя: Макарик В.Я.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
Справа
№ 13396/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Макарика В.Я.

суддів -
Глушка І.В. Большакової О.О.

за участю секретаря судового засідання
- Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
виробничо-комерційного товариства з
обмеженою відповідальністю «Луцький
цегельний завод №1» ЛТД на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16.10.2013р. у
справі № 803/1988/13-а за позовом
виробничо-комерційного товариства з
обмеженою відповідальністю «Луцький
цегельний завод №1» ЛТД до другого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
про визнання протиправною та
скасування постанови від 12.09.2013 року ВП
№39719334 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору, -

В С Т А Н
О В И В:

26 вересня 2013 виробничо-комерційне
товариство з обмеженою
відповідальністю «Луцький цегельний
завод №1» ЛТД звернулося до суду з
позовом до другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції у якому просило
визнати протиправною та скасувати
постанову другого відділу ДВС Луцького
міського управління юстиції від 14
червня 2013 року ВП № 36963985 про стягнення
з боржника виконавчого збору. Визнати
протиправною та скасувати постанову
другого відділу ДВС Луцького міського
управління юстиції від 12.09.2013 року ВП №
39719334 про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови про стягнення з боржника
виконавчого збору.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16.10.2013 року
в задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Не погодившись із постановою суду
першої інстанції виробничо-комерційне
товариство з обмеженою
відповідальністю «Луцький цегельний
завод №1» ЛТД оскаржило її в
апеляційному порядку та просить
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 16.10.2013 року
скасувати та прийняти нову, якою
повністю задовольнити позовні вимоги.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що у
відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону
України «Про виконавче провадження»
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.
Дійсно постанова державного виконавця
про стягнення виконавчого збору є
виконавчим документом.

В той же час ст. 26 Закону визначає, що
державний виконавець відмовляє у
відкритті виконавчого провадження у
разі невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону. У пункті 1.5.1.
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
№512/5 від 02.04.2012р. визначено, які
обов'язкові реквізити містить
постанова державного виконавця. Окрім
того, підпункт «д» пункту 1.5.1. вказує, що
«у разі якщо постанова державного
виконавця є виконавчим документом,
вона повинна відповідати вимогам до
виконавчого документа, визначеним
статтею 18 Закону».

Постанова від 14.06.2013р. ВП №36963985 не
відповідає вимогам, визначеним ст. 18
Закону України «Про виконавче
провадження», так як не містить повного
найменування стягувача та
місцезнаходження , рахунки стягувача
та боржника (пп. 3 ст.18), дата набрання
законної (юридичної) сили рішенням (пп.5
ст.18), строк пред'явлення виконавчого
документа до виконання (пп.6 ст.18). У
пункті 3 ст.18 § Закону вказано, що
«Виконавчий документ повинен бути
підписаний уповноваженою посадовою
особою із зазначенням її прізвища та
ініціалів і скріплений печаткою.
Скріплення виконавчого документа
гербовою печаткою є обов'язковим у
разі, якщо орган (посадова особа), який
видав виконавчий документ, за законом
зобов'язаний мати печатку із
зображенням Державного Герба України».
Копія постанови від 14.06.2013р., яка
надійшла в адресу Позивача не містить
гербової печатки.

Посилання на Положення про Єдиний
державний реєстр виконавчих
проваджень №43/5 від 20.05.2003р., за
допомогою якою виготовляються
постанови, є недоречним з огляду на
вищу силу Закону. Закон поширюється на
всі підприємства, установи,
організації незалежно від форми
власності. Окрім того Інструкцією
передбачено, якщо постанова
держвиконавця є виконавчим документом,
то повинна відповідати вимогам Закону.
Вважаю неправильним висновок суду про
те, що, якщо стягувачем виступає
держава, то невідповідність
виконавчого документа вимогам Закону
не доводить протиправності постанови
про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, у зв'язку з тим, що
постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору не містить
обов'язкових реквізитів, визначених в
статті 18 Закону, то відкриття
виконавчого провадження є
неправомірним, так як відсутність усіх
реквізитів є підставою для відмови у
відкритті виконавчого провадження.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи у їх відсутності згідно із ч.4 ст.
196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апелянта у їх сукупності, апеляційний
суд приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 статті 181 КАС України,
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а
також, якщо законом не встановлено
інший порядок судового оскарження
рішень, дій чи бездіяльності таких
осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
підлягають примусовому виконанню у
разі невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України
«Про виконавче провадження» № 606-ХІУ
від 21.04.1999 року із наступними змінами
(далі - Закон №606-ХІУ).

Відповідно до статті 1 Закону №606-ХІУ
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

14.06.2013 року в межах виконавчого
провадження №36963985 з примусового
виконання наказу Господарського суду
Волинської області №5004/1510/12-1 від 07.03.2013
року заступником начальника Другого
ВДВС Луцького МУЮ Бондаруком П.В.
винесено постанову про стягнення з
боржника виконавчого збору.

09.09.2013 року за заявою стягувача у даному
виконавчому провадженні, на підставі
пункту 8 частини 1 статті 49, статті 50
Закону №606- XIV, державним виконавцем
винесено постанову про закінчення
виконавчого провадження №36963985.

Згідно п. 7 частини 2 статті 17 Закону
№606-ХІУ постанови державного виконавця
про стягнення виконавчого збору,
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу є виконавчими
документами.

Розмір та умови стягнення виконавчого
збору визначені статтею 28 Закону №606-
XIV. За правилами частини 7 цієї статті у
разі завершення виконавчого
провадження з виконання рішення
немайнового характеру та в разі
закінчення виконавчого провадження з
підстав, передбачених статтею 49 цього
Закону, якщо виконавчий збір не
стягнуто, державний виконавець не
пізніше наступного робочого дня після
завершення (закінчення) такого
виконавчого провадження відкриває
виконавче провадження за постановою
про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до пункту 3.7.4 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України №512/5 від
02.04.2012 року, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції за №489/20802 02.04.2012
року (далі - Інструкція №512/5), у разі
завершення виконавчого провадження з
виконання рішення немайнового
характеру, закінчення виконавчого
провадження з підстав, передбачених
пунктами 1, 2, 5, 8, 9, 11 - 13 частини першої
статті 49 Закону №606-ХІУ, якщо
виконавчий збір не стягнуто, державний
виконавець у постанові про закінчення
виконавчого провадження (повернення
виконавчого документа) зазначає про
виділення постанови про стягнення
виконавчого збору в окреме провадження
та не пізніше наступного робочого дня
після завершення такого виконавчого
провадження відкриває виконавче
провадження за постановою про
стягнення виконавчого збору, про що
виносить постанову про відкриття
виконавчого провадження. Строк для
самостійного виконання боржнику в
такому випадку не надається.

Відповідно до постанови від 14.06.2013 року
виконавчий збір стягнуто не було,
державним виконавцем у постанові від
09.09.2013 року постанова про стягнення
виконавчого збору була виділена в
окреме виконавче провадження, яке було
зареєстровано в Єдиному державному
реєстрі виконавчих проваджень за
№39719334.

З матеріалів справи видно, що 12.09.2013
року заступником начальника Другого
ВДВС Луцького МУЮ винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання постанови
№36963985 від 14.06.2013 року про стягнення з ВК
ТзОВ «Луцький цегельний завод №1» ЛТД
виконавчого збору.

Врахувавши вищенаведене, можна
встановити, що постанова про відкриття
виконавчого провадження №39719334 від
12.09.2013 року прийнята державним
виконавцем за наявності підстав,
передбачених частиною 7 статті 28 Закону
№606-ХІУ.

Суд апеляційної інстанції
погоджується з думкою суду першої
інстанції про те, що Доводи позивача
про порушення відповідачем строків
прийняття постанови про відкриття
виконавчого провадження, встановлених
частиною 7 статті 28 Закону №606-ХІУ, а
саме, за змістом якої державний
виконавець не пізніше наступного
робочого дня після завершення
(закінчення) виконавчого провадження
відкриває виконавче провадження за
поставною про стягнення виконавчого
збору, судом до уваги не беруться,
оскільки порушення строків прийняття
постанови про відкриття виконавчого
провадження не є підставою для її
скасування. Також судом першої
інстанції вірно зазначено, що
відповідно до пункту 6 частини 1 статті
26 Закону №606-ХІУ державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження у разі невідповідності
виконавчого документа вимогам,
передбаченим статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 даного Закону у
виконавчому документі зазначаються:
назва і дата видачі документа,
найменування органу, прізвище та
ініціали посадової особи, що його
видали; дата прийняття і номер рішення,
згідно з яким видано документ; повне
найменування (для юридичних осіб) або
ім'я (прізвище, власне ім'я та по
батькові) (для фізичних осіб) стягувача
і боржника, їх місцезнаходження (для
юридичних осіб) або місце проживання чи
перебування (для фізичних осіб),
ідентифікаційний код суб'єкта
господарської діяльності стягувача та
боржника (для юридичних осіб),
індивідуальний ідентифікаційний номер
стягувача та боржника (для фізичних
осіб - платників податків) або номер і
серія паспорта стягувача та боржника
для фізичних осіб - громадян України,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовилися від прийняття
ідентифікаційного номера, офіційно
повідомили про це відповідні органи
державної влади та мають відмітку в
паспорті громадянина України, а також
інші дані, якщо вони відомі суду чи
іншому органу, що видав виконавчий
документ, які ідентифікують стягувача
та боржника чи можуть сприяти
примусовому виконанню, зокрема, дата
народження боржника та його місце
роботи (для фізичних осіб),
місцезнаходження майна боржника,
рахунки стягувача та боржника тощо;
резолютивна частина рішення; дата
набрання законної (юридичної) сили
рішенням; строк пред'явлення
виконавчого документа до виконання.

Однак, виконавчий збір - це санкція
відповідальності майнового характеру,
що накладається на боржника за
невиконання рішення у строк,
встановлений для самостійного
виконання. Для застосування
виконавчого збору виконавець приймає
постанову, яка, в разі її невиконання
самостійно, виконується примусово в
порядку, установленому Законом №606- XIV.
Постанова про стягнення з боржника
виконавчого збору вважається
виконавчим листом за умови закінчення
виконавчого провадження та за своєю
правовою природою в першу чергу є
рішенням державного виконавця,
прийнятим в межах конкретного
виконавчого провадження.

Постанови державного виконавця, а
також інші документи виконавчого
провадження відповідно до пункту 3.6.
Положення про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
№43/5 від 20.05.2003 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України за №388/7709
21.05.2003 року, виготовляються за
допомогою даного Реєстру.

Судом першої інстанції в судовому
засіданні було встановлено, що
постанова про стягнення виконавчого
збору від 14.06.2013 року була виготовлена
автоматично за допомогою Єдиного
реєстру виконавчих проваджень на
підставі даних, внесених державним
виконавцем при надходженні до органу
державної виконавчої служби наказу
Господарського суду Волинської
області №5004/1510/12-1 від 07.03.2013 року.

Разом з тим, такі недоліки як
відсутність повного найменування
стягувача та місцезнаходження,
рахунків стягувача та боржника в
оформлені постанови про стягнення
виконавчого збору, за якою стягувачем
виступає держава в особі органу
виконавчої служби, що виніс дану
постанову, розцінюються судом як такі,
що не доводять протиправності
постанови про відкриття виконавчого
провадження №39719334 від 12.09.2013 року.

В зв'язку з вищевикладеним, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, на підставі
правильно встановлених обставин
справи та визначених їм правовідносин,
прийшов до обґрунтованих і законних
висновків. Доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду першої
інстанції і не свідчать про порушення
судом норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення справи і
відповідно до ст. 200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не можуть бути підставою для
скасування рішення суду першої
інстанції.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 195, ст. 198, ст. 200,
ст. 205, ст. 206, 254 КАС України, Львівський
апеляційний адміністративний суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу
виробничо-комерційного товариства з
обмеженою відповідальністю «Луцький
цегельний завод №1» ЛТД залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
16.10.2013р. у справі № 803/1988/13-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя:
В.Я. Макарик

Судді:
І.В. Глушко

О.О. Большакова

Повний текст ухвали складений 09
вересня 2014 року.