Справа № 2а-4219/09/1470
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/16276/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Лосєва А.М., Степашка О.І.

розглянула у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі міста Миколаєва на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22.12.2009 та
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 по
справі №2а-4219/09/1470 за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі міста Миколаєва, Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області, старшого
держподатревізор-інспектора
Димчишиної О.Й., старшого
держподатревізор-інспектора Романова
К.Ю. про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної
Т.М., перевіривши доводи касаційної
скарги щодо дотримання правильності
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального права, колегія

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22.12.2009
позовні вимоги фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Заводському
районі міста Миколаєва, Державної
податкової адміністрації у
Миколаївській області, старшого
держподатревізор-інспектора
Димчишиної О.Й., старшого
держподатревізор-інспектора Романова
К.Ю. про скасування рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій задоволено частково. Визнано
дії Державної податкової
адміністрації у Миколаївський області
щодо призначення і проведення
перевірки фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 протиправними. Визнано
протиправними дії старшого
держподатревізор-інспектора
Димчишиної О.Й. та старшого
держподатревізор-інспектора Романова
К.Ю. під час проведення перевірки
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, що
відбулася 08.07.2009. Визнано протиправним
та скасовано рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 21.07.2009
№ в частині санкцій на суму
29379,05грн. В іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 22.12.2009
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позовні вимоги задоволено
частково. Скасовано рішення про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 21.07.2009 № в частині
санкцій на суму 28961,30грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
Державна податкова інспекція у
Заводському районі міста Миколаєва
21.03.2011 звернулась з касаційною скаргою
до Вищого адміністративного суду
України, який ухвалою від 07.06.2011 прийняв
її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
22.12.2009 та постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 24.02.2011.

В обґрунтування своїх вимог Державна
податкова інспекція у Заводському
районі міста Миколаєва посилається на
порушення судами норм матеріального
права, зокрема, пункту 12 статті 3, статті
22 Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг».

Перевіривши матеріалами справи
наведені у скарзі доводи, колегія
суддів дійшла висновку, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 09.07.2009 на підставі
направлення від 07.07.2009 №1673/23-517,
виданого Державною податковою
адміністрацією у Миколаївській
області, старшим
держподатревізором-інспектором
Державної податкової адміністрації у
Миколаївській області Димчишиною О.Й.,
направлення від 07.07.2009 №1674/23-517,
виданого Державною податковою
адміністрацією у Миколаївській
області, головним
держподатревізором-інспектором
Державної податкової адміністрації у
Миколаївській області Романовим К.Ю.
здійснено перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, про що
складено акт від 09.07.2009 №0726/14/00/23/НОМЕР_1.

Перевіркою встановлено непроведення
розрахункової операції через РРО на
повну суму покупки та невидача
відповідного розрахункового документу
(сума санкції 210,00грн.); неведення обліку
товарних запасів у встановленому
порядку за місцем реалізації (сума
санкції 28961,30грн.), незабезпечення
відповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів яка зазначена в денному звіті
РРО (сума санкції 207,75грн.);
незабезпечення зберігання Z-звітів у
КОРО (сума санкції 680,00грн.);
незабезпечення щоденного друкування
фіскальних чеків Z-звітів (сума санкції
1360,00грн.)

За результатами перевірки Державною
податковою інспекцією у Заводському
районі міста Миколаєва прийнято
рішення про застосування штрафних
санкцій від 09.07.2009 № на суму
31419,05грн.

Відповідно до пунктів 1, 2, 9, 10 та 13
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо), при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані:

проводити розрахункові операції на
повну суму покупки (надання послуги)
через зареєстровані, опломбовані у
встановленому порядку та переведені у
фіскальний режим роботи реєстратори
розрахункових операцій з
роздрукуванням відповідних
розрахункових документів, що
підтверджують виконання розрахункових
операцій, або у випадках, передбачених
цим Законом, із застосуванням
зареєстрованих у встановленому
порядку розрахункових книжок;

видавати особі, яка отримує або
повертає товар, отримує послугу або
відмовляється від неї, розрахунковий
документ встановленої форми на повну
суму проведеної операції;

щоденно друкувати на реєстраторах
розрахункових операцій (за виключенням
автоматів з продажу товарів (послуг)
фіскальні звітні чеки і забезпечувати
їх зберігання в книгах обліку
розрахункових операцій;

друкувати або створювати в електронній
формі на реєстраторах розрахункових
операцій (за виключенням автоматів з
продажу товарів (послуг) контрольні
стрічки і забезпечувати їх зберігання
протягом трьох років;

забезпечувати відповідність сум
готівкових коштів на місці проведення
розрахунків сумі коштів, яка зазначена
в денному звіті реєстратора
розрахункових операцій, а у випадку
використання розрахункової книжки -
загальній сумі продажу за
розрахунковими квитанціями, виданими з
початку робочого дня.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позивачем не проведено
розрахункову операцію через РРО на
повну суму покупки та невидано
відповідного розрахункового
документу, а також не забезпечено
відповідність суми готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів яка зазначена в денному звіті.

Окрім того, позивачем було визнано
порушення вимог законодавства в
частині незабезпечення зберігання
Z-звітів у КОРО та незабезпечення
щоденного друкування фіскальних чеків
Z-звітів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
правомірності застосування до
позивача штрафних (фінансових) санкцій
за відповідні правопорушення.

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій та/або в безготівковій
формі (із застосуванням платіжних
карток, платіжних чеків, жетонів тощо),
при продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» до суб'єктів підприємницької
діяльності, що не ведуть або ведуть з
порушенням встановленого порядку
облік товарів за місцем реалізації та
зберігання, застосовується фінансова
санкція у розмірі подвійної вартості
необлікованих товарів за цінами
реалізації, але не менше десяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян

Статтею 6 зазначеного Закону
передбачено, що облік товарних запасів
фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Відповідно до пункту 6 статті 9 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» реєстратори
розрахункових операцій та
розрахункові книжки не застосовуються
при продажу товарів (наданні послуг)
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється відповідно
до законодавства з питань
оподаткування суб'єктів малого
підприємництва (в тому числі шляхом
отримання свідоцтва про сплату єдиного
податку), якщо такі суб'єкти не
здійснюють продаж підакцизних товарів
(крім пива на розлив), за умови ведення
такими особами книг обліку доходів і
витрат у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України за
поданням державного органу,
уповноваженого проводити державну
регуляторну політику.

Згідно з пунктами 1 та 5 Порядку ведення
книги обліку доходів витрат,
затвердженого Постановою Кабінетом
Міністрів України від 26.09.2001 №1269, книга
обліку доходів і витрат ведеться
суб'єктами підприємницької діяльності
- фізичними особами, оподаткування
доходів яких здійснюється згідно із
законодавством з питань оподаткування
суб'єктів малого підприємництва (у тому
числі шляхом отримання свідоцтва про
сплату єдиного податку). При цьому до
Книги заносяться такі відомості:
порядковий номер запису; дата
здійснення операції, пов'язаної з
проведенням витрат і/або отриманим
доходом; суми витрат за фактом їх
здійснення, в тому числі заробітна
плата найманого працівника; сума
вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) - з
підсумком за день.

Відповідно до пункту 8 Наказу Державної
податкової адміністрації України від
29.10.1999 №599 «Про затвердження Свідоцтва
про сплату єдиного податку та Порядку
його видачі», зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за
№752/4045, для визначення результатів
власної підприємницької діяльності на
підставі хронологічного відображення
здійснених господарських і фінансових
операцій платник єдиного податку веде
Книгу обліку доходів і витрат згідно з
додатком №10 до Інструкції про
прибутковий податок з громадян,
затвердженої наказом Головної
державної податкової інспекції
України від 21.04.1993 №12 та зареєстрованої
в Мін'юсті України 09.06.1993 за №64. При
цьому, обов'язковому заповненню
підлягають лише графи «період обліку»,
«витрати на виробництво продукції»,
«сума виручки (доходу)», «чистий дохід».

З аналізу наведених норм вбачається, що
ведення обліку товарних запасів за
місцем реалізації та зберігання
товарів від фізичних осіб - платників
єдиного податку не вимагається, як і не
вимагається обов'язкова наявність
первинних документів на придбаний
підприємцем товар. Книги за формою №10
призначені виключно для обліку доходів
та видатків підприємця, а не для обліку
товарів.

Враховуючи викладене, за встановлених
обставин, висновки суду апеляційної
інстанції про неправомірність рішення
про застосування штрафних (фінансових)
санкцій від 21.07.2009 № в частині
санкцій на суму 28961,30грн. є правильним.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав для висновку, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 210, 2201, 223, 224, 230, 231,
частиною п'ятою статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Заводському районі міста
Миколаєва залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24.02.2011 по
справі №2а-4219/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута
Верховним Судом України в порядку, на
підставі та у строки, передбачені
статтями 235 - 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий: __________________
Т.М. Шипуліна

Судді:
__________________ А.М. Лосєв

__________________ О.І. Степашко