Справа № 266/2998/14-а
Суддя: Васильєва І. А.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Федотова В.М.
Суддя-доповідач - Васильєва І. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року справа №266/2998/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: Васильєвої І.А., Компанієць І.Д.,
Шальєвої В.А., розглянувши в порядку
письмового провадження апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області на ухвалу
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 29 липня 2014 року про
відстрочення виконання судового
рішення у справі № 266/2998/14-а за позовом
ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області про
визнання протиправною бездіяльність
щодо не нарахування та невиплату
підвищення до пенсії, визнання права на
отримання підвищення до пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

27 лютого 2014 року позивач звернувся до
суду з позовом до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області, в якому просив
визнати протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м.Маріуполя
Донецької області щодо не нарахування
та невиплати позивачу з 01 січня 2014 року
підвищення до пенсії відповідно до
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» в розмірі 30
відсотків мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність) та визнати
право позивача на отримання підвищення
до пенсії, встановленого ст.6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», в розмірі 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком
(прожиткового мінімуму для осіб, що
втратили працездатність) з 01 січня 2014
року, зобов'язавши Управління ПФУ в
Приморському районі м.Маріуполя
Донецької області з 01 січня 2014 року
провести позивачу нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
встановленого ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», в
розмірі 30 % відсотків мінімальної
пенсії за віком (прожиткового мінімуму
для осіб, що втратили працездатність)
(а.с. 2-4).

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_2
задоволений частково, визнано
протиправною бездіяльність та
зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області здійснити
ОСОБА_2 нарахування та виплату
щомісячної доплати до пенсії як дитині
війни в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 14 березня
2014 року, з урахування фактично
виплачених сум. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено (а.с. 15-17).

Ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 01 липня 2014
року апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 14
березня 2014 р. у справі № 266/855/14-а
залишено без задоволення, постанову
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 14
березня 2014 року у справі № 266/855/14-а
залишено без змін (а.с. 37-38).

16 липня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в Приморському районі м.
Маріуполя Донецької області
звернулось до суду першої інстанції з
заявою про відстрочення виконання
судового рішення від 14.03.2014 року у
справі № 266/855/14а(а.с. 41-43).

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя від 29 липня 2014 року
відмовлено в задоволенні заяви
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
відстрочку виконання постанови
Приморського районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 14
березня 2014 року по справі №266/855/14а (а.с.
48-49).

Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області з ухвалою суду
першої інстанції не погодилося, подало
апеляційну скаргу, в якій посилається
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи.
Просили скасувати ухвалу суду першої
інстанції та відстрочити виконання
постанови Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14 березня 2014 року по
справі №266/855/14-а (а.с. 50-52).

В доводах апеляційної скарги апелянт
посилається на те, що судом першої
інстанції не було враховано те, що
органами Пенсійного фонду України за
рахунок коштів Державного бюджету
України реалізуються бюджетні
програми, на які були виділені
відповідні бюджетні асигнування у
відповідному бюджетному році. Будь-які
бюджетні зобов'язання та платежі з
бюджету можна здійснювати лише за
наявності відповідного бюджетного
призначення, встановленого законом про
Державний бюджет України.

Апелянт вказує на те, що відповідно до
п.9 Положення про Пенсійний фонд
України, кошти Пенсійного фонду
України спрямовуються на фінансування
виплати пенсій у солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, допомоги на
поховання та інших соціальних виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та
використовуються виключно за
призначенням і вилученню не
підлягають.

Крім того, апелянт зазначає, що
відповідно до ст. 73 Закону України №1058
кошти Пенсійного фонду
використовуються на виплату пенсій,
надання соціальних послуг,
передбачених Законом. Забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом.
Зазначене робить неможливим виконання
судового рішення.

Сторони в судове засідання суду
апеляційної інстанції не з'явились, про
дату, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. За
приписами п.2 ч.1 ст.197 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд справи колегією суддів
здійснюється в письмовому провадженні
за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги. Суд апеляційної інстанції
може вийти за межі доводів
апеляційної скарги в разі встановлення
під час апеляційного провадження
порушень, допущених судом першої
інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Колегія суддів, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляційної скарги,
встановила наступне.

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя від 29 липня 2014 року
відмовлено в задоволенні заяви
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
розстрочку виконання постанови
Приморського районного суду м.
Маріуполя Донецької області від 14
березня 2014 року по справі №266/855/14а (а.с.
48-49).

Відмовляючи у задоволенні заяви суд
першої інстанції виходив з того, що
заявник не надав суду першої інстанції
підтверджень наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення.

Колегія суддів вважає такий висновок
обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 263 Кодексу
адміністративного судочинства України
за наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, із
поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення. Питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення може бути
розглянуто також за ініціативою суду.

Судова колегія звертає увагу на те, що
Управління Пенсійного Фонду
звертаючись з вказаною заявою не
зазначило певного періоду часу або
наявності певної обставини до якої
слід відстрочити виконання спірної
постанови Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14.03.2014 року.

Виходячи з вищенаведеного, судова
колегія наголошує, що підставою для
відстрочення виконання судових рішень
можуть бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, та такі
підстави повинні бути доведені
заявником.

На думку колегії суддів посилання
заявника на те, що кошторисом витрат
відповідача на 2014 рік не передбачені
статті асигнувань щодо виплати
підвищення до пенсії, не є виключними
обставинами. Заявник не надав суду
жодного доказу на підтвердження тієї
обставини, що кошторисом на 2014 рік не
передбачено фінансування пенсійного
органу щодо виплати підвищення до
пенсії за судовим рішенням та, що
відповідачем у проекті кошторису на 2014
рік були передбачені суми на ці
витрати.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
заяви про відстрочення виконання
судового рішення, у зв'язку з
відсутністю виключних обставин, які б
давали підстави для відстрочення
виконання судового рішення, оскільки
доказів наявності цих обставин не
надано, підстави для задоволення
апеляційної скарги відсутні.

Водночас колегія суддів звертає увагу
на те, що судом першої інстанції
допущена помилка в судовому рішенні а
саме, суд помилково у вступній та
резолютивній частинах ухвали від 29
липня 2014 року зазначив щодо розгляду
заяви про розстрочення виконання
судового рішення у справі №2а/266/2998/14-а,
замість - відстрочення.

Зі змісту оскарженої ухвали
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 29 липня 2014 року
встановлено, що судом першої інстанції
розглянуто заяву Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області саме щодо
відстрочення виконання судового
рішення у справі №2а/266/2998/14-а та
відмовлено у її задоволенні. Крім того,
питання щодо відстрочення або
розстрочення виконання судового
рішення вирішується за приписами
однієї і тіє ж статті - 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Проте допущена процесуальна помилка не
вплинула на результат вирішення
справи, і відповідно до ч.2 ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства України
не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись
ст.195, ст.197 ч.1 п.2, ст.199 ч.1 п.1, ст.200, ст.205
ч.1 п.1, 206, 254, 263 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області на ухвалу
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 29 липня 2014 року у справі
№ 266/2998/14-а -залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного
суду м. Маріуполя від 29 липня 2014 року
у справі № 266/2998/14-а -залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили. Ухвала прийнята за
наслідками розгляду в письмовому
проваджені набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Колегія суддів
І.А. Васильєва

І.Д. Компанієць

В.А. Шальєва