Справа № 2а-10525/10/0470
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2014-01-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: – не з’явився,

відповідача: – не з’явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Адатранссервіс»

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Адатранссервіс»

до державної податкової інспекції у м. Дніпродзержинську

про скасування податкового повідомлення-рішення,–

ВСТАНОВИВ:

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с.96-98).

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, товариство з обмеженою відповідальністю «Адатранссервіс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову, якою задовольнити позовні вимоги.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з’явилися, відповідно до статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Державною податковою інспекцією у м. Дніпродзержинську проведено документальну невиїзну (камеральну) перевірку податкових декларацій з податку на додану вартість поданих за січень, лютий 2010 року з питання виникнення розбіжностей між показниками податкових зобов’язань ТОВ «Адатранссервіс» та податкового кредиту ДП «Газель» КП «ДЖО», за результатами якої складено акт від 30 червня 2010 року №363/15-223/34683720.

Судом встановлено, що ТОВ «Адатранссервіс» не наводить доводів, які б спростовували факт порушення зафіксованого актом перевірки.

Податковим органом, при опрацюванні системи автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту у розрізі контрагентів на рівні ДПА України декларацій позивача виявлено відхилення у податкових зобов’язаннях по контрагенту ДП «Газель» КП «ДЖО», у зв’язку з чим на адресу позивача та його контрагента направлено запити від 09 квітня 2010 року, щодо надання пояснення та документального підтвердження з приводу виявлених розбіжностей.

Між тим, ТОВ «Адатранссервіс» відповідь, у встановлений 10-денний термін від дати отримання запиту, не надано. При цьому, запит отримано позивачем 12 травня 2010 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Діючим законодавством, а саме підпунктом 7.2.3 пункту 7.2 статті 7 Закону України від Закону України «Про податок на додану вартість» (чинного на час виникнення правовідносин) визначено обов’язковість складення податкової накладної в момент виникнення податкових зобов’язань, у двох примірниках. Податкова накладна є звітним податковим документом і одночасно розрахунковим документом. Податкова накладна виписується на кожну повну або часткову поставку товарів (робіт, послуг). Платники податку повинні зберігати податкові накладні протягом строку, передбаченого законодавством для зобов’язань із сплати податків.

Відповідно до підпункту 7.2.8 пункту 7.2 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» платники податку зобов’язані вести окремий облік операцій з поставки та придбання товарів (послуг), які підлягають оподаткуванню цим податком. Зведені результати такого обліку відображаються у податкових деклараціях, форма і порядок заповнення яких визначаються відповідно до закону. Платник податку веде реєстр отриманих та виданих податкових накладних у документальному або електронному вигляді за його вибором, у якому зазначаються порядковий номер податкової накладної, дата її виписки (отримання), загальна сума та сума нарахованого податку, а також реєстраційний номер платника податку продавця, який надав податкову накладну такому платнику податку. За наявності оригіналу податкової накладної невключення її до зазначеного реєстру не є підставою для відмови у зарахуванні суми податку, визначеної у такій податковій накладній, до складу податкового кредиту такого платника податку.

Згідно з підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов’язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду

При цьому, підпунктом 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а в разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

Судом встановлено, що при проведенні перевірки відповідач використовував, в тому числі, копії документів, наданих контрагентом позивача на відповідний запит. Отже, податковою службою виконано всі необхідні заходи для належного отримання інформації та документів для проведення документальної перевірки, про що позивач був належним чином повідомлений листами про надання інформації, а тому проведення перевірки відповідає вимогам законодавства України.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Адатранссервіс» задоволенню не підлягають.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв’язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України, –

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Адатранссервіс» – залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2011 року – залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий: І.Ю. Богданенко

Суддя: С.А. Уханенко

Суддя: Ю.М. Дадим