Справа № К/9991/55377/11-С
Суддя: Юрченко В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/55377/11

колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

головуючого-судді: Юрченка В.В.,

суддів: Амєліна С.Є., Кобилянського М.Г.,

розглянувши в порядку касаційного
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради, треті особи -
Центр по нарахуванню і виплаті
допомоги та здійсненню контролю за
правильністю призначення та виплати
пенсій і цільових грошових допомог
Дніпропетровської обласної державної
адміністрації, управління Державного
казначейства у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська про
перерахунок та виплату недоплаченої
суми допомоги при народженні дитини та
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за
касаційною скаргою управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради на постанову
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 30 березня 2011 року,

в с т а н о в и л а:

В травні 2009 року ОСОБА_1 звернулася до
суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог
зазначала, що є матір'ю малолітньої
дитини, тому відповідно до статті 12
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
при народженні дитини у сумі, кратній
22,6 розміру прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років, встановленого на
день народження дитини. Проте
управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради
всупереч чинному законодавству
України призначило допомогу при
народженні дитини у розмірі 8500 грн. з
одноразовою виплатою 3400 грн., решту -
протягом наступних 12 місяців по 425 грн.
щомісяця. На думку позивача, вона має
право на отримання зазначеної допомоги
у розмірі 9808,40 грн. (434 грн. х 22,6), в
зв'язку з чим нею недоотримано 1308,40 грн.
Крім цього, відповідно до статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» має право на допомогу
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.
Проте відповідач проводив нарахування
та виплату вказаної допомоги в меншому
розмірі. Просила поновити строк
звернення до суду; визнати
протиправним рішення відповідача в
частині нарахування та виплати
позивачу допомоги при народженні
дитини в розмірі 8500,00 грн, допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку у розмірі, що дорівнює
різниці між 50% прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, а усього за
період з травня 2007 року по січень 2009
року у сумі 2457,99 грн; зобов'язати
відповідача з моменту прийняття
рішення у справі виплачувати позивачу
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років; стягнути з відповідача на
користь позивача невиплачені суми
допомоги при народженні дитини в
розмірі 1308,40 грн та допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 1 травня 2007
року по 31 січня 2009 року в розмірі 7193,01
грн, всього - 8501,41 грн.

Постановою Красногвардійського
районного суду м. Дніпропетровська від
3 березня 2010 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2011 року апеляційну скаргу
ОСОБА_1 задоволено. Постанову
Красногвардійського районного суду м.
Дніпропетровська від 3 березня 2010 року
скасовано. Позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії управління
праці та соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради в частині
неповного нарахування та виплати
допомоги при народженні дитини,
допомоги по догляду за дитиною.
Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради виплатити
ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини
в розмірі 1308,40 грн., дорогу по догляду за
дитиною ОСОБА_2 до досягнення ним
трирічного віку за період з 1 травня 2007
року по 31 січня 2009 року в розмірі 7193,01
грн. Зобов'язано управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради виплачувати
ОСОБА_1 допомогу по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку в
розмірі встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Вказуючи на допущені, на думку
управління праці та соціального
захисту населення Красногвардійської
районної у м. Дніпропетровську ради,
судом апеляційної інстанції неповне
з'ясування обставин, які мають значення
у справі, та порушення норм чинного
матеріального законодавства, що
призвело до неправильного вирішення
даного спору, відповідач просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі рішення
суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Під час розгляду справи по суті судами
першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_1 є матір'ю
малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_1, та
відповідно до статті 15 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
має право на виплату допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про державну допомогу сім'ям з дітьми»
від 21 листопада 1992 року № 2811-ХII
допомога при народженні дитини
надається у сумі, кратній 22,6 розміру
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років, встановленого на день
народження дитини. Виплата допомоги
здійснюється одноразово у
дев'ятикратному розмірі прожиткового
мінімуму при народженні дитини, решта -
протягом наступних 12 місяців у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік» від
19 грудня 2006 року № 489-V дію статті 12
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було зупинено на 2007
рік.

Згідно з положеннями абзаців першого
та другого частини другої статті 56
Закону України «Про державний бюджет
України на 2007 рік» допомога при
народженні дитини відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі 8500 гривень. Виплата допомоги
здійснюється одноразово при
народженні дитини в сумі 3400 гривень,
решта - протягом наступних 12 місяців
рівними частинами у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, лише пункт 14 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
щодо зупинення дії статті 12 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» на 2007 рік.

Отже, застосуванню підлягав розмір
допомоги при народженні дитини,
встановлений абзацом другим частини
другої статті 56 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»,
оскільки зазначена норма Закону була
чинною протягом 2007 року та
Конституційним Судом України такою, що
не відповідає Конституції України, не
визнавалась.

Відповідно до частини першої статті 15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» від 21 листопада 1992 року
№ 2811-ХII в редакції, чинній на час
виникнення правовідносин, допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до 6 років.

Згідно з пунктом 3 розділу VIII
«Прикінцеві положення» Закону № 2811-ХII
розмір державної допомоги сім'ям з
дітьми, передбаченої статтею 15 цього
Закону, визначається Верховною Радою
України в законі про Державний бюджет
України на відповідний рік у
відсотковому відношенні до
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку з поступовим
наближенням до прожиткового мінімуму,
але при цьому не може бути нижчим за
величину, що дорівнює 25 відсоткам
зазначеного прожиткового мінімуму, а з
1 січня 2006 року - 50 відсоткам цього
прожиткового мінімуму.

Пунктом 14 статті 71 Закону України «Про
державний бюджет України на 2007 рік» дію
частини першої статті 15 та пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону № 2811-ХII було зупинено на 2007
рік.

При нарахуванні та виплаті позивачу
цього виду державної допомоги у 2007 році
відповідач керувався абзацом третім
частини другої статті 56 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», яким передбачено, що у 2007 році
допомога при народженні дитини та по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» та Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» здійснюється за рахунок
коштів відповідної субвенції з
державного бюджету місцевим бюджетам у
розмірі, що дорівнює різниці між 50
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для непрацездатних, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 90
гривень для незастрахованих осіб та не
менше 23 відсотків прожиткового
мінімуму, встановленого для
працездатних осіб, для застрахованих
осіб, у порядку встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 визнано
такими, що не відповідають Конституції
України, зокрема, абзац третій частини
другої статті 56, пункт 14 статті 71 «Про
Державний бюджет України на 2007 рік».

Відповідно до частини другої статті 152
Конституції України закони, інші
правові акти або їх окремі положення,
що визнані неконституційними,
втрачають чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Отже, в період з 9 липня 2007 року по 31
грудня 2007 року відповідач був
зобов'язаний нараховувати та
сплачувати позивачу допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку в розмірі,
встановленому статтею 15 та пунктом 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми».

Підпунктами 7, 8 пункту 23 розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28 грудня 2007 року № 107-VI
частину першу статті 15 та пункт 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» було змінено.

Відповідно до нової редакції частини
першої статті 15 Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається у розмірі, що дорівнює
різниці між прожитковим мінімумом,
встановленим для працездатних осіб, та
середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менше 130
гривень.

Згідно з новою редакцією пункту 3
розділу VIII «Прикінцеві положення»
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається у розмірі, що дорівнює
різниці між: з 1 січня 2008 року - 50
відсотками, з 1 січня 2009 року - 75
відсотками, з 1 січня 2010 року - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців.

На виконання Закону № 2811-XII Кабінет
Міністрів України постановою від
27 грудня 2001 року № 1751 затвердив
Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми.

Відповідно до пункту 22 Порядку з
урахуванням змін, внесених постановою
Кабінету Міністрів України від 22
лютого 2008 року № 57, допомога по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку виплачується у
розмірі, що дорівнює різниці між: з 1
січня 2008 р. - 50 відсотками, з 1 січня 2009 р.
- 75 відсотками, з 1 січня 2010 р. - 100
відсотками прожиткового мінімуму,
встановленого для працездатних осіб,
та середньомісячним сукупним доходом
сім'ї в розрахунку на одну особу за
попередні шість місяців, але не менш як
130 гривень.

Згідно зі статтею 46 Закону України «Про
державний бюджет України на 2009 рік» від
26 грудня 2008 року № 835-VI допомога
визначається і здійснюється в розмірах
і порядку, визначених Кабінетом
Міністрів України.

Зазначені норми Законів № 107-VI та № 835-VI
неконституційними не визнавались.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
щодо правомірності дій відповідача в
2008, 2009 роках, оскільки виплата
передбаченої статтею 15 Закону № 2811-XII
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
зазначених роках здійснювалася у
розмірах і порядку, визначених
Порядком призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№ 1751 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин).

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
(у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин) для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлювався річний строк.

Відповідно до положень частини першої
статті 100 Кодексу адміністративного
судочинства України в тій же редакції
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Позивач дізналася або повинна була
дізнатись про порушення свого права з
дати отримання допомоги у меншому
розмірі, ніж визначено законом, після
винесення Рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2007 року №
6-рп/2007, про що вона й зазначала у
позовній заяві. Позивач, яка отримувала
допомогу з травня 2007 року, звернулася
до суду з позовом 14 травня 2009 року,
тобто з пропущенням річного строку
щодо частини позовних вимог.
Відповідач наполягав на застосуванні
статей 99, 100 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Враховуючи викладене, суд першої
інстанції прийшов до обґрунтованого
висновку про відмову у задоволенні
частини позовних вимог в зв'язку з
пропущенням позивачем строку
звернення до суду, оскільки на цьому
наполягав відповідач.

Відповідно до вимог частини першої
статті 220 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

За правилами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 210, 220, 222, 223, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Красногвардійської районної у м.
Дніпропетровську ради задовольнити.

Постанову апеляційного суду
Дніпропетровської області від 30
березня 2011 року скасувати, залишивши в
силі постанову Красногвардійського
районного суду м.
Дніпропетровська від 3 березня 2010 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
оскарженню не підлягає.

Головуючий
Юрченко В.В.

Судді
Амєлін С.Є.

Кобилянський М.Г.