Справа № 872/11161/13
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 липня 2014 рокусправа № 804/3782/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Іванова С.М.

суддів: Чабаненко
С.В., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового
засідання:Кязимової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області на
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом
Дніпропетровського Учбово-виробничого
об'єднання "Луч" УТОС до Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровське Учбово-виробниче
об'єднання «Луч» УТОС звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби з позовними вимогами
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 5 березня
2013 року № .

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що висновки акту перевірки
не відповідають фактичним обставинам,
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення не ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства,
прийнято на підставі неправомірних
висновках відповідача, є протиправним
та підлягає скасуванню.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09 квітня 2013 року
адміністративний позов
Дніпропетровського Учбово -
виробничого об'єднання "Луч" УТОС
задоволено повністю.

Скасовано податкове повідомлення -
рішення від 5 березня 2013 року
№ , прийняте Державною
податковою інспекцією у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби.

Рішення суду першої інстанції
мотивовано тим, що відповідачем не
надано доказів, фактів порушення
конституційних прав чи свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконного
володіння ним внаслідок укладання та
виконання позивачем правочинів зі
своїми контрагентами, а оскаржуване
позивачем податкове
повідомлення-рішення від 5 березня 2013
року № прийнято податковим
органом без урахування усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення, тому таке податкове
повідомлення - рішення є протиправним
та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з прийнятим у справі
судовим рішенням, у поданій
апеляційній скарзі відповідач, вказує
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги її заявник посилається на те, що
висновки перевірки є правомірними та
відповідають фактичним обставинам
справи, за результатами перевірки
податковий орган прийшов до висновків
щодо порушення позивачем податкового
законодавства, які є обґрунтованими та
підтверджені письмовими доказами, а
тому, податкова інспекція при
прийнятті податкового
повідомлення-рішення від
5 березня 2013 року № діяла на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені чинним
законодавством, отже, підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Представник позивача у судовому
засіданні просив апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін.

Представник відповідача зазначив, що
постанова Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09 квітня 2013 року винесена з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, що є підставою для скасування
рішення суду першої інстанції та
ухвалення нового про відмову в
задоволенні позовних вимог. Також
останнім було заявлено клопотання про
зміну сторони правонаступником -
Державною податковою інспекцією в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

На підставі ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.
Таким чином клопотання підлягає
задоволенню, а відповідач підлягає
заміні на його правонаступника -
Державну податкову інспекцію в
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши
доводи апеляційної скарги та
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права в межах доводів
останньої, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції,
у період з 20 по 25 лютого 2013 року на
підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1
статті 78 Податкового кодексу України
посадовою особою Державної податкової
інспекції у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку правомірності
нарахування ДУВО «Луч» УТОС
() бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку у
сумі 683235 грн., відображених у
податковій декларації з ПДВ за грудень
2012 року, поданій за відповідний звітний
(податковий) період (вх. № від
6 лютого 2013 року).

Направлення від 20 лютого 2013 року № 249 та
копію наказу ДПІ у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська від 15 лютого
2013 року №208 вручено головному
бухгалтеру ДУВО «Луч» УТОС Геравасовій
А.Б. під розписку 19 лютого 2013 року.

Перевірку проведено з відома
генерального директора підприємства
та у присутності головного бухгалтера
ДУВО «Луч» УТОС. У журналі реєстрації
перевірок суб'єкта господарювання
вчинено запис від 20 лютого 2013 року № 55.

За результатами перевірки складено акт
від 25 лютого 2013 року № 532/152/03967576, згідно
висновків якого:

- в порушення абзацу а) пункту 185.1 статті
185, абзацу а) пункту 198.1 статті 198,
пунктів 200.1, 200.3, 200.4, 200.14 статті 200
Податкового кодексу України ДУВО «Луч»
УТОС завищено суму бюджетного
відшкодування ПДВ по періоду грудень
2012 року на суму ПДВ 22923,06 грн.;

- перевіркою підтверджено
достовірність визначення ДУВО «Луч»
УТОС бюджетного відшкодування податку
на додану вартість по податковій
звітності з ПДВ по періоду грудень 2012
року на суму ПДВ - 660312 грн.

На підставі акту перевірки Державної
податкової інспекції у Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська прийнято
податкове повідомлення - рішення від
5 березня 2013
року №000078150 3, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за
податковою декларацією від
6 лютого 2013 року № на суму
22923 грн. та нараховано штрафні
(фінансові) санкції в сумі 11462 грн.

Згідно акту перевірки податковим
органом здійснено висновок про те, що в
порушення вимог Податкового та
Цивільного кодексу України, зокрема,
вчинення нікчемних правочинів із
контрагентами - постачальниками, а
також на підставі акта перевірки
ДУВО «Луч» УТОС від 29 січня 2013 року №
212/152/03967576 встановлено, що ДУВО
«ЛУЧ» УТОС завищено від'ємне значення
податку на додану вартість у жовтні
2012 року на 400,00 грн., у листопаді 2012
року - на 22523,06 грн., що призвело до
завищення бюджетного відшкодування
ПДВ, задекларованого у грудні 2012 року
на суму ПДВ 22923,00 грн.

Відповідач посилається на вчинення
нікчемних правочинів у вказані
податкові періоди з ТОВ «ФЕРРІТ- Д» та
ФОП ОСОБА_3.

Порядок дій органів державної
податкової служби України під час
реалізації владної управлінської
функції - контролю за правильністю та
повнотою справляння податкових
зобов'язань, станом на момент
виникнення спірних правовідносин був
визначений Податковим кодексом
України.

В акті перевірки контролюючим органом
не відображено інформацію про те, що до
перевірки документи
фінансово-господарської діяльності
підприємства надані у повному обсязі.
Будь-яких зауважень з приводу
дефектності таких документів з боку
працівників податкової інспекції не
надходило.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що
порушення податкового законодавства,
яке вчинено позивачем у перевіряємий
період полягає у формуванні
податкового кредиту від підприємств
ТОВ «ФЕРРІТ-Д» () та ФОП
ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3).

Відповідач після проведення перевірки
зробив висновок про нікчемність
укладених правочинів із вказаними
суб'єктами господарювання. Також
зазначено, що взаємовідносини із
вказаними суб'єктами господарювання
вже були предметом дослідження
контролюючих органів. Зокрема,
податковий орган посилається на те, що
у відношенні вказаних підприємств
відповідачем складено акти
документальних позапланових
перевірок, якими встановлено порушення
вимог статті 185 Податкового кодексу
України в частині оподаткування
податком на додану вартість
безтоварних операцій по ланцюгу
постачання товарів.

Так, саме на підставі актів перевірок
контрагентів позивача, зокрема, акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки ТОВ «ФЕРРІТ-Д»
(1) від 21 грудня
2012 року за № 7210/224/36441206, акту перевірки
ФОП ОСОБА_3 (код НОМЕР_4) від 1 лютого 2013
року № 293/17-2/НОМЕР_3 та
акту документальної позапланової
виїзної перевірки ДУВО «Луч» УТОС () від 29 січня 2013 року
№
212/152/03967576 податкова інспекція дійшла
висновку про завищення суми
податкового кредиту у звітних
(податкових) періодах по придбанню
товарно-матеріальних цінностей у
наступних
контрагентів-постачальників: ТОВ
«ФЕРРІТ-Д» () та ФОП
ОСОБА_3 (код НОМЕР_3).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 19
березня 2013 року у справі № 804/2551/13-а
за позовом Дніпропетровського Учбово -
виробничого об'єднання «Луч» УТОС до
Державної податкової інспекції у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, скасовано податкові
повідомлення - рішення від 5
лютого 2013 року № та № ,
винесені на підставі акту перевірки
від 29 січня 2013 року № 212/152/03967576.

Тобто висновки, викладені у вказаному
акті перевірки, не можуть слугувати
будь-якою доказовою основою, оскільки
оскаржені платником податку в судовому
порядку.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що
як вбачається зі змісту акту перевірки
від 25 лютого 2013 року №532/152/03967576
більше підстав для формування
висновків про нікчемність укладених
позивачем правочинів, а відповідно і
підстав для висновку щодо завищення
позивачем від'ємного значення з ПДВ за
грудень 2012 року не зазначено.

В акті перевірки відповідач фактично
договори, укладені позивачем із
вказаними постачальниками, відносить
до категорії нікчемних.

У відповідності до частини 1 статті 204
Цивільного кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаним судом недійсним
(презумпція правомірності).

Крім того, відповідно до постанови
Пленуму Верховного Суду України від
6 листопада 2009 року № 9 вимога
про встановлення нікчемності
правочину підлягає розгляду у разі
наявності відповідної суперечки. Такий
позов може пред'являтися окремо, без
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину. В цьому випадку в
резолютивній частині судового рішення
суд вказує про нікчемність правочину
або відмову в цьому. Вимога про
застосування наслідків недійсності
правочину може бути заявлена як
одночасно з вимогою про визнання
оспорюваного правочину недійсним, так
і у вигляді самостійної вимоги у разі
нікчемності правочину і наявності
рішення суду про визнання правочину
недійсним. Наслідком визнання
правочину (договору) недійсним не може
бути його розірвання, оскільки це
взаємовиключні вимоги. Якщо позивач
посилається на нікчемність правочину
для обґрунтування іншої заявленої
вимоги, суд не має права посилатися на
відсутність судового рішення про
встановлення нікчемності правочину, а
повинен дати оцінку таким аргументам
позивача. Відповідно до статей 215 і 216
Цивільного кодексу України вимога про
визнання оспорюваного правочину
недійсним і про застосування наслідків
його недійсності, а також вимога про
застосування наслідків недійсності
нікчемного правочину можуть бути
заявлені як однією із сторін правочину,
так і іншою зацікавленою особою, права
і законні інтереси якої порушені
здійсненням правочину».

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинене
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладене учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Зазначена норма недійсність
господарського зобов'язання пов'язує з
наступним: невідповідністю його змісту
вимогам закону; наявністю мети, що за
відомо суперечить інтересам держави і
суспільства; укладенням учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним із них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності).

За вимогами цивільного законодавства
існує презумпція правомірності
правочину (ст. 204 ЦК України). Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 228 ЦК України
правочин вважається таким, що порушує
публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Мета юридичної особи має бути доведена
через мету відповідного керівника -
фізичної особи, яка на момент укладання
угоди виконувала представницькі
функції за статутом (положенням) або за
довіреністю. Слід зазначити, що
наявність мети зазначеної в диспозиції
ст. 228 ЦК України у фізичної особи тягне
кримінальну відповідальність за
відповідними статтями кримінального
кодексу України за скоєний злочин,
замах на злочин або готування до
злочину.

Відповідачем не надано доказів, фактів
порушення конституційних прав чи
свобод людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконного володіння ним
внаслідок укладання та виконання
позивачем правочинів зі своїми
контрагентами.

Позивачем на вимогу суду надано
наступні документи, на підставі яких
було сформовано податковий кредит
підприємства та відображено від'ємне
значення з податку на додану вартість
за грудень 2012 року: договір поставки з
ТОВ «ФЕРРІТ- Д», який укладено у
спрощений спосіб; видаткові та
податкові накладні на отриманий товар;
акти приймання-сдачі товару на складі
підприємства, шляхові листи з копіями
реєстраційних документів на
транспортні засоби, якими
здійснювалось перевезення придбаного
товару; лімітно-заборні карти, що
підтверджують отримання товару зі
складу для процесу виробництва;
матеріальні звіти про використання
товару у виробництві готової продукції

Колегія суддів зазначає, що вказані
документи фінансово - господарської
звітності підприємства підтверджують
реальну зміну матеріального становища
позивача та підтверджують реальність
здійснених господарських операцій.

Відповідна правова позиція
узгоджується з позицією, що
відображена в Постанові Вищого
адміністративного суду України від 14
листопада 2012 року у справі
№ К/9991/50772/12 та у Інформаційному
листі Вищого адміністративного суду
України від 1 листопада 2011 року №
1936/11/13-11.

Згідно статті 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. Згідно частини 2
цієї статті, в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
оскаржуване позивачем податкове
повідомлення-рішення від 5 березня 2013
року № прийнято податковим
органом без урахування усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення, тому таке податкове
повідомлення-рішення є протиправним та
підлягає скасуванню, а позовні вимоги
підлягають задоволенню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності висновків
суду першої інстанції і не дають
підстав для висновку про помилкове
застосування судом першої інстанції
норм матеріального або процесуального
права, яке призвело б до неправильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на відсутність підстав для
задоволення апеляційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку про
залишення оскаржуваного рішення суду
першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 195, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби - залишити без
задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
09 квітня 2013 року у
справі за адміністративним позовом
Дніпропетровського Учбово-виробничого
об'єднання "Луч" УТОС до Державної
податкової інспекції в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили
з моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України
протягом 20 днів
відповідно до ст. 212 та ч. 5 ст. 254 КАС
України.

Головуючий:
С.М. Іванов

Суддя:
С.В. Чабаненко

Суддя:
А.В. Шлай