Справа № 2а-0370/370/11
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р.
Справа № 27901/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Попка Я. С., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Ратнівської міжрайонної
державної податкової інспекції у
Волинській області на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в справі за позовом
сільськогосподарського приватного
підприємства «Прогрес» до Ратнівської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Волинській області про
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2011 року Волинським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву сільськогосподарського
приватного підприємства «Прогрес» до
Ратнівської міжрайонної державної
податкової інспекції у Волинській
області про скасування рішення про
застосування до
сільськогосподарського приватного
підприємства «Прогрес» штрафних
(фінансових) санкцій № від 22
вересня 2010 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що граничний термін
прийняття рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій від 22
вересня 2010 року мав закінчитись 10
вересня 2010 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року адміністративний позов
задоволено. Визнано протиправним та
скасовано рішення Ратнівської
міжрайонної державної податкової
інспекції про застосування штрафних
(фінансових) санкцій від 22 вересня 2010
року № .

Зазначену постанову мотивовано тим, що
рішення Ратнівської МДПІ про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій № від 22 вересня 2010 року
винесене з порушенням процесуальних
строків, встановлених статтею 250 ГК
України щодо застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, відповідачем - Ратнівською
міжрайонною державною податковою
інспекцією у Волинській області,
подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою в задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що при
порушенні порядку ведення операцій з
готівкою необхідно застосовувати
строки давності, передбачені Законом
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (чинним на момент виникнення
спору), а не строки накладення
адміністративно-господарських
санкцій, визначених ст. 250
Господарського кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що 16 серпня 2010 року
працівниками контрольно-ревізійного
відділу в Ратнівському районі на
виконання доручення
Контрольно-ревізійного управління у
Волинській області від 20 липня 2010 року
№ 03-015-21-18/4014 та відповідно до постанови
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 16 липня 2010 року
згідно направлення від 27 липня 2010 року
№ 48, виданого начальником
контрольно-ревізійного відділу в
Ратнівському районі було проведено
позапланову документальну ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності
СГПП «Прогрес» за період з 01 липня 2007
року по 01 січня 2010 року.

За результатами вказаної перевірки був
складений акт № 380-14/08 від 16 серпня 2010
року, в якому зафіксовано порушення
позивачем пунктів 2.6, 3.7, 3.10 Постанови
правління Національного банку України
від 15.12.2004 року №637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті» та пункту 1
статті 3, пункту 5 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», а саме
встановлено, що на підставі чеків від 27
травня 2008 року серії АА №910421 на суму
1000000,00 грн., 30 травня 2008 року серії АА
№910423 на суму 875000,00 грн., 17 червня 2008 року
серії АА №910039 на суму 807500,00 грн., 12
серпня 2008 року серії АА №195779 на суму
600000,00 грн., 01 липня 2009 року серії АБ №963662
на суму 1198800,00 грн. підприємством
отримувалась з банку готівка, проте,
згідно касової книги та прибуткових
касових ордерів неоприбуткована у
касовій книзі, всього на загальну суму
4481300,00 грн.

Крім того, на підставі банківських
виписок від 26 вересня 2007 року та від 23
червня 2008 року підприємством здавалась
до банку готівка в сумах 600000,00 грн. та
1490500,0 грн. як «виручка по касі
підприємства» без оприбуткування її в
касі підприємства, всього на загальну
суму 2090500,00 грн.

Також, на підставі співставлення даних
касової книги, касових документів з
даними банківських виписок і квитанцій
перевіркою встановлено, що в періоді з
01 січня 2007 року по 01 січня 2010 року
підприємством здавалась готівка в банк
раніше, ніж видавалась з каси
підприємства, що призвело до
несвоєчасного її оприбуткування в касі
всього на загальну суму 4492243,00 грн.

Всього неоприбутковано готівки у
касовій книзі у дні її надходження в
сумі 6571800,00 грн. та несвоєчасно
оприбутковано готівки в сумі 4492243,00 грн.
проведення готівкових розрахунків на
загальну суму 1533,93 грн. без подання
одержувачем коштів платіжного
документа, який би підтверджував
сплату покупцем готівкових коштів за
період з 02 липня 2007 року по 02 листопада
2007 року.

На підставі акту перевірки №380-14/08 від 16
серпня 2010 року Ратнівською міжрайонною
державною податковою інспекцією 22
вересня 2010 року прийнято рішення
№ про застосування до СГПП
«Прогрес» штрафних (фінансових)
санкцій на суму 55320215,00 грн.

Відповідно до пункту 2.6 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні уся
готівка, що надходить до кас, має
своєчасно (у день одержання готівкових
коштів) та в повній сумі
оприбутковуватися. Оприбуткуванням
готівки в касах підприємств, які
проводять розрахунки з оформленням їх
касовими ордерами і веденням касової
книги відповідно до вимог глави 4 цього
Положення, є здійснення обліку готівки
в повній сумі її фактичних надходжень у
касовій книзі на підставі прибуткових
касових ордерів. У разі проведення
готівкових розрахунків із
застосуванням реєстратора
розрахункових операцій (далі - РРО) або
використанням розрахункової книжки
(далі - РК) оприбуткуванням готівки є
здійснення обліку зазначених
готівкових коштів у повній сумі їх
фактичних надходжень у книзі обліку
розрахункових операцій на підставі
фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються,
мають відповідати сумам, визначеним у
відповідних касових (розрахункових)
документах.

Пунктом 4.2 зазначеного Положення
передбачено, що усі надходження і
видачу готівки в національній валюті
підприємства відображають у касовій
книзі. Кожне підприємство (юридична
особа), що має касу, веде одну касову
книгу для обліку операцій з готівкою в
національній валюті (без урахування
кас відокремлених підрозділів). Записи
в касовій книзі проводяться касиром за
операціями одержання або видачі
готівки за кожним касовим ордером і
видатковою відомістю в день її
надходження або видачі.

Згідно пунктів 3.3, 3.4, 3.7. 3.10 Положення
приймання готівки в каси проводиться
за прибутковими касовими ордерами,
підписаними головним бухгалтером або
особою, уповноваженою керівником
підприємства. Видача готівки з кас
проводиться за видатковими касовими
ордерами або видатковими відомостями.
Приймання одержаної з банку готівки в
касу та видача готівки з каси для
здавання її до банку оформляються
відповідними касовими ордерами
(прибутковим або видатковим) з
відображенням такої касової операції в
касовій книзі. Приймання і видача
готівки за касовими ордерами
(прибутковими або видатковими) може
проводитись тільки в день їх складання.

Статтею 1 Указу Президента України
„Про застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" із змінами та доповненнями, у
разі порушення юридичними особами всіх
форм власності, фізичними особами -
громадянами України, іноземними
громадянами та особами без
громадянства, які є суб'єктами
підприємницької діяльності, а також
постійними представництвами
нерезидентів, через які повністю або
частково здійснюється підприємницька
діяльність, норм з регулювання обігу
готівки у національній валюті, що
встановлюються Національним банком
України, до них застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу,
зокрема, за неоприбуткування (неповне
та/або несвоєчасне) оприбуткування у
касах готівки - у п'ятикратному розмірі
неоприбуткованої суми. Штрафні
санкції, передбачені цим Указом,
застосовуються до осіб, зазначених у
статті 1 Указу, органами державної
податкової служби на підставі
матеріалів проведених ними перевірок і
подань державної
контрольно-ревізійної служби,
фінансових органів, комерційних банків
та органів Міністерства внутрішніх
справ України в установленому
законодавством порядку та в розмірах,
чинних на день завершення перевірок
або на день одержання органами
державної податкової служби
зазначених подань. Контроль за
додержанням особами, зазначеними у
статті 1 цього Указу (крім банків), норм
з регулювання обігу готівки в
національній валюті, що встановлюється
Національним банком, здійснюють органи
державної податкової служби (статті 2, 3
Указу).

Відповідно до частини першої статті 238
Господарського кодексу України (ГК
України) за порушення встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності
до субєктів господарювання можуть бути
застосовані уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування
адміністративно-господарські санкції,
тобто заходи організаційно-правового
або майнового характеру, спрямовані на
припинення правопорушення субєкта
господарювання та ліквідацію його
наслідків.

Згідно із частиною першою статті 241 ГК
України грошова сума, що сплачується
суб'єктом господарювання до
відповідного бюджету у разі порушення
ним встановлених правил здійснення
господарської діяльності,
розглядається як
адміністративно-господарський штраф.

Статтею 239 ГК України передбачено, що
одним із видів
адміністративно-господарських санкцій
є адміністративно-господарський штраф,
який застосовується до субєкта
господарювання за порушення
визначених законодавством України
правил здійснення господарської
діяльності. За загальним правилом,
встановленим частиною другою статті 241
ГК України, перелік порушень, за які з
субєкта господарювання стягується
штраф, розмір і порядок його стягнення
визначаються законами, що регулюють
податкові та інші відносини, в яких
допущено правопорушення.

Відповідно до вимог статті 218 даного
Кодексу підставою господарської
відповідальності учасника
господарських відносин, у тому числі
для застосування
адміністративно-господарських
санкцій, є вчинене таким субєктом
господарське правопорушення. В силу
частини другої зазначеної статті,
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобовязання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Статтею 250 Господарського кодексу
України (чинної на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено,
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до субєкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення але не
пізніше як через один рік з дня
порушення цим субєктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності.

Крім того, судом встановлено, що
порушення пунктів 2.6, 3.7, 3.10 Постанови
правління Національного банку України
від 15.12.2004 року № 637 «Про затвердження
Положення про ведення касових операцій
у національній валюті» та пункту 1
статті 3, пункту 5 статті 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», дійсно
мали місце у 2008 році, однак рішення про
застосування
адміністративно-господарських санкцій
винесене тільки 22 вересня 2010 року,
тобто після спливу річного терміну,
протягом якого можливе притягнення до
відповідальності за порушення порядку
проведення господарських операцій з
використанням готівки, що передбачено
нормами статті 250 ГК України.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм
чинного законодавства України та
встановлених обставин справи, суд
приходить до висновку, що рішення
Ратнівської МДПІ про застосування
штрафних (фінансових) санкцій №
від 22 вересня 2010 року винесене з
порушенням процесуальних строків,
встановлених статтею 250 ГК України щодо
застосування
адміністративно-господарських
санкцій.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для задоволення
позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Ратнівської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Волинській області
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в справі № 2а-370/11/0370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П.
Нос

Судді:
Я. С.
Попко

Р. В.
Кухтей