Справа № 2-а/2242/10/1570
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2014-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/2242/10/1570
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Самойлюк Г.П.

при секретарі:
Грабовій Я.О.

сторін:

позивач:
Синкевич Р.І.- представник за
довіреністю

відповідач:
Караханян А.М. -представник за
довіреністю

відповідач- Головне

управління Міндоходів

в Одеській області: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Одеського
окружного адміністративного суду
справу за адміністративним позовом
приватного підприємства
„Інженерінгова компанія Дела" до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, ДПІ у Малиновському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень №/0; /0
від 12.02.2010 року,-

На підставі ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 08 вересня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 липня 2010
року адміністративний позов
приватного підприємства
„Інженерінгова компанія Дела" до
Державної податкової адміністрації в
Одеській області, Державної податкової
інспекції у Малиновському районі міста
Одеси про визнання дій незаконними,
скасування податкових
повідомлень-рішень задоволено
частково: скасовано податкове
повідомлення-рішення №/0 від
12.02.2010 року Державної податкової
інспекції у Малиновському районі міста
Одеси, за яким визначене Приватному
підприємству „Інженерінгова компанія
Дела" податкове зобов'язання з податку
на додану вартість у сумі 104042 гривень
(69361грн. за основним платежем, 34681грн.
-штрафна (фінансова) санкція) та
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 12.02.2010 року Державної
податкової інспекції у Малиновському
районі міста Одеси, за яким визначене
Приватному підприємству
„Інженерінгова компанія Дела"
податкове зобов'язання з податку на
прибуток підприємств у сумі 130052
гривень (86 701грн. за основним платежем,
43351грн. -штрафна (фінансова) санкція). У
задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 квітня 2014 року скасовано
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16.07.2010 року
та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 13.12.2010 року,
а справу за позовом приватного
підприємства „Інженерінгова компанія
Дела" до Державної податкової
адміністрації в Одеській області,
Державної податкової інспекції у
Малиновському районі міста Одеси про
скасування податкових
повідомлень-рішень №/0; /0
від 12.02.2010 року направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд,
Вищий адміністративний суд України
звернув увагу, що під час нового
розгляду справи суду слід взяти до
уваги доводи сторін щодо фактичної
поставки позивачу ТОВ «Сабстрой НК», TOB
«Шерус», TOB «Гамма-Плюс»
товарно-матеріальних цінностей та
підрядних послуг, для чого, в разі
необхідності, зобов'язати сторони
надати докази, яких не буде вистачати
для з'ясування відповідних обставин,
або ж витребувати такі докази у інших
осіб, в яких вони можуть знаходитися;
дати правильну юридичну оцінку
встановленним обставинам та
постановити рішення відповідно до
вимог статті 159 КАС України. Крім того,
Вищий адміністративний суд України
зазначив, що за наявності даних, що
свідчать про не відповідність особи,
вказаної в податкових накладних,
виписаних від імені ТОВ «Сабстрой НК»,
TOB «Шерус», TOB «Гамма-Плюс», особі,
уповноваженої на здійснення операцій
з поставки від імені цих товариств,
доводи ДПІ мають бути ретельно
перевірені з дослідженням всіх
обставин, які стосуються факту
поставки товарів та послуг.

В обґрунтування позову зазначено, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є неправомірними,
прийняті з порушенням норм діючого
законодавства та такими, що підлягають
скасуванню.

Так, позивач зазначив, що відповідачі,
приймаючи рішення про застосування до
позивача відповідних податкових
санкцій, виходили із наявності прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
порушенням вимог податкового
законодавства контрагентами позивача
ТОВ «Сабстрой НК», TOB «Шерус», TOB
«Гамма-Плюс» та відображенням
відповідних операцій у податковому
обліку позивача. Позивач вважає, що
якщо такий контрагент не виконав своїх
зобов'язань по належному формуванню
первиних документів для підтвердження
показників податкового обліку, то
зазначена обставина не є підставою для
зменшення суми податкового кредиту з
ПДВ, в той час як реальність товарності
здійснюваних між Позивачем та TOB
«Сабстрой НК», TOB «Шерус», TOB
«Гамма-Плюс» господарських операцій
підтверджується оформленими у
відповідності до вимог чинного
законодавства первинними документами,
які вже досліджувалися судами, а саме
актами приймання- передачі виконаних
робіт, податковими накладними,
накладними на поставлену продукцію,
рахунками на оплату виставленої
продукції. Контрагенти позивача на
момент виникнення та виконання
зобов'язань були зареєстровані в
ЄДРПОУ, були наділені цивільною
правоздатністю та дієздатністю,
перебували на обліку як платники
податків, були платниками ПДВ.
Враховуючи наведене, позивач вважає, що
усі господарські операції, здійснювані
позивачем та третіми особами, в
процесі яких використовувались товари
та послуги, отримані від ТОВ «Сабстрой
НК», TOB «Шерус», TOB «Гамма-Плюс»,
відповідають загальній меті
підприємницької діяльності - отримання
прибутку, в зв'язку з чим позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит та валові витрати по
взаємовідносинам з зазначеними
контрагентами.

Представник позивача в
судовому засіданні, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі та просив їх задовольнити.

Ухвалою, занесеною до журналу
судового засідання 02.07.2014 року,
замінено неналежних відповідачів-
Державну податкову адміністрацію в
Одеській області, Державну податкову
інспекцію у Малиновському районі міста
Одеси на належних відповідачів
-Головне управління Міндоходів в
Одеській області та ДПІ у
Малиновському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області

Представник відповідача - ДПІ у
Малиновському районі міста Одеси
Головного управління Міндоходів в
Одеській області в судовому засіданні
проти задоволення позовних вимог
заперечував, зазначивши, що податкові
повідомлення-рішення №/0; /0
від 12.02.2010 року прийнято обґрунтовано,
відповідно вимог діючого на той час
законодавства, в зв'язку з чим підстави
для їх скасування відсутні.

Відповідач - Головне управління
Міндоходів в Одеській області явку
представника до судового засідання не
забезпечив, повідомлений належним
чином та завчасно.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, оцінивши надані
учасниками судового процесу докази в
їх сукупності, проаналізувавши
положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство
„Інженерінгова компанія Дела"
зареєстровано виконавчим комітетом
Одеської міської ради, свідоцтво А00
№251227 від 04.02.2002 року. На податковий
облік у ДПІ Малиновського району міста
Одеси взято 05.10.2004 року.

На підставі службового посвідчення
серії УОД №041874, виданого 09 жовтня 2008
року, згідно п.1. ст.11, п. 5 ч. 6 ст. 11-1
Закону України «Про державну
податкову службу в Україні» головним
державним податковим ревізором
-інспектором ДПА в Одеській області
Левченко С.А. та відповідно до дозволу
на проведення перевірки №6/11/35-0220/7 від
14.01.2010р. з 22.01.2010 року по 29.01.2010 року
проведена документальна невиїзна
перевірка ПП „Інженерінгова компанія
Дела" щодо підтвердження відомостей,
отриманих від особи, яка мала правові
відносини з платником податків ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс" за період з 01.11.2006р. по
30.11.2008 року.

За наслідками зазначеної перевірки
складено акт № 40/35-0205/31841937 від
01.02.2010року «Про результати
документальної невиїзної перевірки ПП
„Інженерінгова компанія Дела" щодо
підтвердження відомостей, отриманих
від особи, яка мала правові відносини з
платником податків ТОВ „Сабстрой НК",
ТОВ „Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс" за
період з 01.11.2006р. по 30.11.2008 року»,
відповідно до висновків якого
встановлено порушення:

- п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5, ст.11 Закону
України №334/94-ВР, в результаті чого
встановлено заниження податку на
прибуток за 4-й квартал 2006 року (у сумі
7292,0грн), 2-й квартал 2007 року (6743,0грн), 3-й
квартал 2007 року (4722,0грн.), 4-й квартал 2007
року (14393,0грн.), 1-й кварталі 2008 року
(17915,0грн.), 2-й кварталі 2008 року (6193,0грн.),
3-й квартал 2008 року (21281,0грн.), 4-й
кварталі 2008 року (8162,0 грн.) - усього на
суму 86 701,0грн.

- порушення пп.7,4.5 п.7.4 ст.7 Закону
України №168/97-ВР, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті, на суму 69361,0 грн. за
вказаний період за період з липня 2006
року по листопад 2008 року (т.1 а.с.49).

На підставі акту перевірки №
40/35-0205/31841937 від 01.02.2010 року ДПІ у
Малиновському районі міста Одеси
12.02.2010р. прийнято податкове
повідомлення-рішення №/0, яким
визначене податкове зобов'язання з
податку на додану вартість у сумі 104042
гривень (69361грн. за основним платежем,
34681грн. -штрафна (фінансова) санкція) та
податкове повідомлення-рішення
№/0, яким визначене податкове
зобов'язання з податку на прибуток у
сумі 130052 гривень (86701грн. за основним
платежем, 43351грн. -штрафна (фінансова)
санкція) (Т.1, а.с.52-53).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Статтею 11-1 Закону „Про державну
податкову службу України" № 509-XII від
04.12.1990р. (чинний на момент виникнення
спірних правовідносин, надалі Закон №
509-XII ) передбачені підстави та порядок
проведення органами державної
податкової служби планових та
позапланових виїзних перевірок
своєчасності, достовірності, повноти
нарахування та сплати податків та
зборів (обов'язкових платежів) .

Відповідно п.5 ч.6 ст.11-1 Закону України №
509-XII позаплановою виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка не
передбачена в планах роботи органу
державної податкової служби і
проводиться за наявності однієї з
таких підстав: є виникнення потреби у
перевірці відомостей, отриманих від
особи, яка мала відносини з платником
податків, якщо платник податків не
надасть пояснення та їх документальні
підтвердження на обов'язковий
письмовий запит органу держаної
податкової служби протягом десяти
робочих днів з дня отримання запиту.

Судом встановлено, що ДПА в Одеській
області на підставі п.5 ч.6 ст.11-1 Закону
України „Про державну податкову
службу в Україні" направило позивачу
запит №42811/10/35-0223 від 25.11.2009 року про
необхідність надання пояснень до ДПА в
Одеській області щодо
фінансово-господарських
взаємовідносин за період з 01.10.2006 року
по 30.09.2009 року з ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ
„Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс" з
документальним підтвердженням по
питанням, перелік яких приведений в
запиті та попереджено про виконання
запиту у 10-дений термін. У разі не
надання витребовуваних документів та
пояснень позивача повідомлено, що на
підприємстві буде проведена перевірка
(т.1 а.с.184-185).

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач надав пояснення та
документальні підтвердження на запит
ДПА листом за №2212-09 від 22.12.2009 року (Т.1,
а.с.186-191).

Судом встановлено, що запит від 25.11.2009
року №42841/10/35-0223 був направлений
позивачу на виконання постанови
слідчого по ОВС СВ ПМ ДПА в Одеській
області Балахтіна І.М. від 18.11.2009 року,
винесеної по кримінальній справі, якою
співробітникам ДПА доручено
проведення позапланової
документальної перевірки (ревізії)
фінансово-господарської діяльності по
взаємовідносинам позивача з ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс" (т.2 а.с.22-26).

Суд не приймає до уваги посилання
позивача, як на одну з підстав для
скасування оскаржуваних рішень, на
порушення порядку проведення
перевірки, оскільки фактично
перевіряючих було допущено до
проведення такої перевірки і останніми
така перевірка проведена, а ухвалою
Вищого адміністративного суду
направлено для нового розгляду справу
в частині позовних вимог про
скасування податкових
повідомлень-рішень №/0; /0
від 12.02.2010 року. Порушення порядку
проведення перевірки не є безумовною
підставою для скасування податкового
повідомлення-рішення.

Щодо правомірності формування
позивачем податкового кредиту за
перевіряємий період, суд вважає, що
відповідачем правомірно винесено
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 01.02.2010 року про визначення
суми податкового зобов'язання з
податку на додану вартість в розмірі
104042 гривень (69361грн. за основним
платежем, 34681грн. -штрафна (фінансова)
санкція), з огляду на наступне.

Згідно п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
№168/97-ВР від 03.04.1997р. (Закон №168/97-ВР,
чинний на момент виникнення спірних
правовідносин) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту 7.4
статті 7 Закону N 168/97-ВР не дозволяється
включення до податкового кредиту
будь-яких витрат по сплаті податку, що
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями, а
при імпорті робіт (послуг) - актом
прийняття робіт (послуг) чи банківським
документом, який засвідчує
перерахування коштів в оплату вартості
таких робіт (послуг). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно п.7.5.1 ст. 7 Закону №168/97-ВР
датою виникнення права платника
податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Зі змісту вказаних приписів
вбачається, що право на податковий
кредит виникає при наявності одночасно
двох обов'язкових умов: за умови
придбання товарів (послуг) чи основних
фондів з метою їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності та при наявності податкової
накладної, оформленої відповідно до
вимог Закону. При цьому право на
податковий кредит залежить від того, чи
відбувся факт придбання товару або
оплати за нього.

В акті перевірки зазначено, що за
перевіряємий період позивачем
включено до складу податкового кредиту
суму ПДВ по податковим накладним,
отриманим від ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ
„Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс", які були
внесені до реєстру отриманих
податкових накладних від вказаних
контрагентів.

Перевіряючи правомірність віднесення
до податкового кредиту суми ПДВ по
зазначеним накладним, суд виходить із
наступного.

Судом встановлено, що ПП
„Інженерінгова компанія Дела" з ТОВ
„Сабстрой НК" 01.09.2006 року укладений
договір підряду №010906 на виконання
робіт вартістю 20000грн.

На підтвердження виконання робіт за
зазначеним договором позивачем надано
акт приймання-передачі виконаних
робіт, рахунки на оплату
матеріально-технічного забезпечення
(матеріали і засоби підрядника)
виконання підрядних робіт № 3113 від
03.11.2008 р., № 28112 від 28.11.2008 р., податкові
накладні № 3113 від 03.11.2008 р., № 28112 від
28.11.2008 р., № 30112 від 30.11.2006 р., реєстр
отриманих податкових накладних по
фінансово-господарським
взаємовідносинам з TOB «Сабстрой НК».

04.10.2006 року ПП „Інженерінгова компанія
Дела" укладено з ТОВ „Шерус" - договір
підряду № 041006 на виконання робіт
вартістю 15000грн.

Крім того, судом встановлено, що
фінансово-господарські операції з
придбання товарно -матеріальних
цінностей ПП „Інженерінгова компанія
Дела" з ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ „Шерус"
та ТОВ „Гамма-Плюс" здійснювало без
укладення договорів на підставі усних
домовленостей згідно рахунків по
кожній поставці товарів, отриманих
накладних та податкових накладних.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 №
996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
визначено, що первинний документ - це
документ, який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення. Отже, будь-які
документи (у тому числі договори,
накладні, рахунки тощо) мають силу
первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд
зазначає, що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Частинами 1,2 статті 9 Закону України
№996-XIV передбачено, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 статті 9 Закону України №996-XIV
визначено, що первинні та зведені
облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд
зазначає, що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції.

В акті перевірки перевіряючим
зазначено, що позивачем не надано
товарно-транспортних накладних та
інших документів, що свідчать про
транспортування товару, на що в своїй
ухвалі звернув увагу Вищий
адміністративний суд України.

Під час судового розгляду справи
позивачем не надано зазначених
документів.

Таким чином, в матеріалах справи
відсутні належні документи на
підтвердження постачання товару,
відсутність належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних,
подорожніх листів або будь-яких інших
траснопртних документів є свідченням
відсутності факту перевезення товару.

Щодо відсутності фактичного виконання
робіт за договорами, укладеними ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс", відповідач посилався на
висновки акту перевірки ДПІ у
Корабельному районі м. Миколаєва №86
від 10.12.2008р., відповідно до якого: ТОВ
„Сабстрой НК" не подає податкову
звітність з 16.02.2009 року, за юридичною
адресою не знаходиться, не володіє
об'єктами нерухомості, не має офісних
та складських приміщень у власності;
інформацію, отриману листом ДПІ у
Центральному районі міста Миколаєва
№10159/7/10-007 від 29.10.2009р., відповідно до
якої не надають податкову звітність
ТОВ „Гамма-Плюс" - до ДПІ у Центральному
районі м. Миколаєва з 16.04.2009 року, ТОВ
„Шерус" - до ДПІ у Центральному районі
м. Миколаєва з 03.02.2009 року, не володіють
обєктами нерухомості та трудовими
ресурсами, виробничим обладнанням,
транспортним та торгівельним
обладнанням, в зв'язку з чим зроблено
висновок, що здійснення ПП
«Інженерінгова компанія Дела» з ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс" правочини є фіктивними та
такими, що вчинено без наміру
створення правових наслідків, які
обумовлювались цими правочинами.

Відповідно до п.2 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженої
наказом ДПА України від 30.05.1997 року №195
та зареєстрованого Міністерством
юстиції України 23.06.1997 року №233/2037
податкову накладну заповнює особа, яка
зареєстрована в якості платника
податку в податковому органі і якій
присвоєно індивідуальний податковий
номер платника податку на додану
вартість.

Згідно п.5 Порядку податкова накладна
вважається недійсною у разі заповнення
її особою, яка не зазначена у п.2
Порядку.

Судом встановлено, що особами, які мали
право вчиняти дії від імені ТОВ «Шерус»
є ОСОБА_5, . ТОВ „Сабстрой НК" - ОСОБА_6
та ТОВ „Гамма-Плюс" - ОСОБА_7

В акті перевірки зазначено, що в рамках
кримінальної справи №15 відносно
ОСОБА_8 та інших є пояснення
засновників ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ
„Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс" про те, що
вони фактично ніякої участі у
фінансово- господарській діяльності
зазначених підприємств не брали, не
складали та не підписували будь-яких
первинних документів, рахунків,
накладних, декларацій, грошові кошти в
банку не знімали.

Окрім того, судом встановлено, що
постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 28 вересня 2011 року
по справі №1-656/11 ОСОБА_6 та ОСОБА_5
звільнено від кримінальної
відповідальності внаслідок амністії.
В постанові зазначено, що ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 фактично не приймали участі в
діяльності підприємств ТОВ «Шерус» та
ТОВ „Сабстрой НК", документи
фінансово-господарської діяльності не
підписували, розрахунковими рахунками
підприємства не керували, в зв'язку з
чим дії ОСОБА_5 кваліфіковані органами
досудобового слідства за ч.5 ст. 27, ч. 2
ст. 205 КК України, ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 205 КК
України.

Постановою Приморського районного
суду міста Одеси від 28 вересня 2011 року
по справі №1-656/11 ОСОБА_7 звільнено від
кримінальної відповідальності
внаслідок амністії. В постанові
зазначено, що ОСОБА_7 фактично не
приймала участі в діяльності
підприємства ТОВ „Гамма-Плюс",
документи фінансово-господарської
діяльності не підписувала,
розрахунковими рахунками підприємства
не керувала, в зв'язку з чим дії ОСОБА_7
кваліфіковані органами досудобового
слідства за ч. 2 ст. 205 КК України.

Таким чином, як встановлено під час
офіційного з'ясування обставин справи,
договори, податкові накладні, за якими
позивач відніс суми до складу
податкового кредиту з ПДВ, не були
підписані уповноваженими посадовими
особами, вони не фіксували зміст
фактично проведеної господарської
операції, отже не мають юридичної сили.

З урахуванням того, що правові наслідки
у вигляді виникнення права платника
податку на податковий кредит можуть
мати лише реально вчинені господарські
операції з придбання товарів, послуг чи
основних фондів з метою їх
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, а не саме лише оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на поточних рахунках
платників податку, суд при прийнятті
рішення враховує протоколи допиту в
рамках кримінальної справи, а також
відсутність належних доказів на
виконання зазначених договорів.
Договори, податкові накладні, за якими
позивачем сформовано валові витрати та
податковий кредит не були підписані
уповноваженими посадовими особами,
вони не фіксували зміст фактично
проведених господарських операцій, в
зв'язку з чим, позивачем безпідставно
сформовано податковий кредит
відповідних податкових періодів.
Виходячи з вищенаведеного,
підприємством ПП «Інженеірінгова
компанія Дела» безпідставно
сформовано податковий кредит у
перевіряємому періоді за рахунок сум
ПДВ по податковим накладним отриманим
від ТОВ «Шерус», ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ
„Гамма-Плюс", які не можуть
розглядатись в якості належного
підтвердження податкового кредиту,
оскільки ці податкові накладні не
мають статусу юридично значимих, не
відповідають вимогам Закону №168/97-ВР.

Перевіряючи правомірність прийняття
податкового повідомлення-рішення
№/0 від 12.02.2010 року, суд
виходить з наступного.

В акті перевірки зазначено, що
перевіркою відображених у рядку 04.1
Декларацій „витрати на придбання
товарів (робіт, послуг), крім визначених
у рядку 04.1 Декларацій „витрати на
придбання товарів (робіт, послуг), крім
визначених у 04.11" показників за період з
01.11.2006 по 30.11.08 року встановлено, що на їх
формування мало вплив здійснення
операцій, у т.ч. придбання у ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс" шурупів, дюбілей, розеток
телефонних, автоматичних вимикачів,
радіопередатчиків, фарб масляних, труб
гофрированих та стальних, електродів,
відеокамер, металоконструкцій,
жалюзів, послуг з проведення
ремонтно-малярних робіт при виконанні
електромонтажних робіт, послуги з
проведення оглядово-ознайомчих
семінарів.

В порушення п.5.1, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5,
ст.11 Закону України №334/94-ВР
підприємством віднесено до складу
валових витрат операції з придбання
товарів, робіт, послуг, отриманих від
ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс", які відображені в
бухгалтерському обліку проводкою Дт 23
„Виробництво", 20 „Виробничі запаси" -Кт
631 „Розрахунки з вітчизняними
постачальниками" всього у сумі
346805,13грн.(т.1 а.с.21-22)

Відповідно п. 4.1 ст. 4 України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
№ 334/94-ВР від 28.12.1994р. (надалі
Закон № 334/94-ВР, чинний на момент
виникнення спірних правовідносин)
валовий доход - загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Згідно п. 5.1 ст. 5 Закону № 334/94-ВР валові
витрати виробництва та обігу (далі -
валові витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно пп. 5.2.1. п. 5.2. ст. 5 Закону України
№ 334/94-ВР до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці.

Відповідно до пп. 5.3.9. п. 5.3. ст. 5 Закону
України № 334/94-ВР, не належать до складу
валових витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Враховуючи вищевикладене, а також те,
що позивачем безпідставно сформовано
податковий кредит відповідних
податкових періодів за рахунок сум ПДВ
по податковим накладним, виписаним ТОВ
„Сабстрой НК", ТОВ „Шерус" та ТОВ
„Гамма-Плюс", суд вважає, що ПП
„Інженерінгова компанія Дела"
неправомірно сформовано валові
витрати за рахунок віднесення до їх
складу суми по договорам, накладним,
отриманим від ТОВ „Сабстрой НК", ТОВ
„Шерус" та ТОВ „Гамма-Плюс", оскільки
зазначені первинні документи не
відповідають вимогам Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», а тому не є
належним підтвердженням валових
витрат. З огляду на зазначене суд
вважає, що податкові повідомлення -
рішення №/0; /0 від 12.02.2010 року
є правомірними, отже не підлягають
скасуванню.

Частиною 3 статті 2 КАС України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Частиною другою ст.71 КАС України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного та
оцінюючи наявні у матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги приватного
підприємства „Інженерінгова компанія
Дела" не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. . 2, 9, 69,70, 71,94,122,158-163 КАС
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову приватного підприємства
„Інженерінгова компанія Дела" до
Головного управління Міндоходів в
Одеській області, ДПІ у Малиновському
районі міста Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про скасування податкових
повідомлень-рішень №/0; /0
від 12.02.2010 року, - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через Одеський
окружний адміністративний суд шляхом
подачі апеляційної скарги в
десятиденний строк з дня її
проголошення, копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлено
та підписано 12 вересня 2014 року.

Суддя:
Г.П.
Самойлюк