Справа № 826/10513/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укртранснафта»

до

Міжрегіонального головного управління Міндоходів – Центрального офісу з обслуговування великих платників

про

визнання протиправною бездіяльності, зобов’язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртранснафта» (далі – позивач, ПАТ «Укртранснафта») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Міжрегіонального головного управління Міндоходів – Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі – відповідач, Центральний офіс), в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100);

- зобов’язати відповідача провести зарахування переплати частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100) відповідно до заяв позивача від 21.03.2014 №18-00/109/957 та від 24.04.2014 №18-00/139/1526 шляхом внесення відповідних змін до картки особового рахунку позивача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у безпідставному не зарахуванні переплати з частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. в рахунок сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі заяв позивача від 21.03.2014 №18-00/109/957 та від 24.04.2014 №18-00/139/1526. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначив, що позивач вже звертався до суду з вимогами про повернення помилково сплачених коштів у розмірі 26 035 650,00 грн. на його розрахунковий рахунок та даний позов було задоволено і видано виконавчий лист. Таким чином, на думку відповідача, підстави для зарахування вказаних коштів в рахунок сплати податкового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі заяв позивача від 21.03.2014 №18-00/109/957 та від 24.04.2014 №18-00/139/1526 відсутні.

В судовому засіданні 12.08.2014 представники сторін заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, на підставі чого суд, керуючись частиною 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що Державна податкова інспекція у Шевченківському районі міста Києва прийняла податкове повідомлення-рішення від 10.08.2005 №882/23-4/0, яким сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість зменшена на 7 664 143,00 грн.

Позивач оскаржив зазначене податкове повідомлення-рішення у судовому порядку та постановою Господарського суду міста Києва від 10.11.2005 №25/315, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2009 позов задоволено, визнано недійсним податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва від 10.08.2005 №882/23-4/0.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2012 №2а-350/12/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.01.2014 відмовлено ПАТ «Укртранснафта» у задоволенні позову про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення від 10.08.2005 №882/23-4/0.

У зв’язку з набранням законної сили постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2012 №2а-350/12/2670, у позивача виникло податкове зобов’язання з податку на додану вартість у розмірі 7 664 143,00 грн.

Крім того, ПАТ «Укртранснафта» відповідно до декларації з податку на додану вартість за березень 2014 року заявило до сплати в бюджет податкових зобов'язань на суму 36 239 023,00 грн.

Станом на травень 2014 року у позивача обліковувалась заборгованість з податку на додану вартість у розмірі 25 540 885,82 грн., яка була частково погашена та станом на 21.07.2014 заборгованість позивача становила 24 663 173,06 грн.

Стосовно наявності у ПАТ «Укртранснафта» переплати з частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 26 035 650,00 грн., суд встановив наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що ПАТ «Укртранснафта» 21.05.2007 нараховано дивіденди за І квартал 2007 року в сумі 26 035 600,00 грн., які сплачені 18.05.2007 в повному обсязі. 20.08.2007 нараховано дивіденди за І півріччя 2007 року в сумі 37 176 400,00 грн.

Відповідно до актів звірення розрахунків платника з бюджетом станом на 11.03.2014, 07.04.2014 та 08.07.2014 у позивача обліковується позитивне сальдо розрахунків з бюджетом (переплата) за платежем «частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій» (код КДБ 21010100) на суму 26 035 650,00 грн. (а.с. 37-39 Т. І).

Позивач зазначив, що з метою виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.07.2012 у справі № 2а-350/12/2670 у сумі 7 664 143,00 грн. та сплати суми податкового зобов'язання з податку на додану вартість за березень 2014 року у сумі 36 239 023,00 грн., зазначеної у поданій податковій декларації, керуючись положеннями ст. 87 Податкового кодексу України, ПАТ «Укртранснафта» 21.03.2014 та 24.04.2014 було направлено до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків заяви за №18-00/109/957 та №18-00/139/1526 про зарахування переплати з частини чистого прибутку (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100).

У заяві від 21.03.2014 №1800/109/957 позивач просив зарахувати переплату 7 664 143,00 грн. (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100). У заяві від 24.04.2014 №1800/139/1526 позивач просив зарахувати у сумі 18 371 507,00 грн. (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100).

Відповідач не здійснив зарахування переплати з частини чистого прибутку у сплату податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування переплати з частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплата грошових зобов’язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктом 43.4 статті 43 Податкового кодексу України платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Суд встановив, що ПАТ «Укртранснафта», скористалось своїм правом на повернення помилково сплачених грошових зобов'язань з частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 26 035 650,00 грн. шляхом перерахування даних коштів на поточний рахунок позивача, а саме: звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому, зокрема, просило стягнути з Головного управління Державної казначейської служби в місті Києві помилково сплачений позивачем платіж з частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 26 035 650,00 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2013 №2а-3743/11/2670, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.11.2013 позов задоволено та, зокрема, постановлено стягнути з Головного управління Державної казначейської служби в місті Києві шляхом безспірного списання з державного бюджету на користь ПАТ «Укртранснафта» помилково сплачений платіж з частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 26 035 650,00 грн.

На підставі постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.08.2013 №2а-3743/11/2670 позивачу було видано виконавчий лист від 09.12.2013.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

З вищевикладеного вбачається, що позивач скористався своїм правом на повернення суми переплати з частини чистого прибутку (доходу) у розмірі 26 035 650,00 грн. шляхом отримання даних коштів на розрахунковий рахунок.

Отже, повернення зазначеної суми 26 035 650,00 грн. на розрахунковий рахунок позивача є предметом розгляду іншої адміністративної справи (№2а-3743/11/2670), у якій набрало законної сили судове рішення про задоволення вимог щодо стягнення даної суми на користь ПАТ «Укртранснафта».

Суд дійшов висновку, що задоволення позовних вимог про зобов’язання відповідача провести зарахування переплати частини чистого прибутку у сумі 26 035 650,00 грн. (код КБК 21010100) у сплату податкового зобов’язання з податку на додану вартість (код КБК 14010100) відповідно до заяв позивача від 21.03.2014 №18-00/109/957 та від 24.04.2014 №18-00/139/1526 шляхом внесення відповідних змін до картки особового рахунку позивача може призвести до необґрунтованого погашення податкового боргу позивача з податку на додану вартість.

Адже, у разі якщо виконавчий лист від 09.12.2013 №2а-3743/11/2670, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва буде виконано, ПАТ «Укртранснафта» отримає з державного бюджету кошти у розмірі 26 035 650,00 грн. на власний розрахунковий рахунок та одночасно буде погашено податковий борг ПАТ «Укртранснафта» з податку на додану вартість на суму 26 035 650,00 грн., що призведе до втрат Державного бюджету України на зазначену суму.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладені обставини, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський