Справа № 826/7903/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 серпня 2014 року № 826/7903/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЄФТ" до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про
скасування податкових
повідомлень-рішень від 23.01.2014
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЄФТ» (далі - позивач,
ТОВ «ЄФТ») звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач) про визнання
протиправним та скасування податкових
В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що Державною
податковою інспекцією у
Святошинському районі ГУ Мнідоходів у
місті Києві на підставі хибних
висновків акту перевірки від 20.12.2013
№407/2657/22-02-09/38080680 щодо нікчемності
правочинів, укладених між позивачем та
ПП «Інфініті центр», ТОВ «Аделард», ТОВ
«Вергус», ТОВ «Кращий крам», ТОВ
«Вестфаль», ТОВ «Магреб Україна»,
вважає необґрунтованими та такими, що
підлягають скасуванню.
У судовому засіданні позивач надав
пояснення аналогічні викладеним в
адміністративному позові та просив
задовольнити позовні вимоги в повному
Представник відповідача проти позову
заперечив з огляду на обґрунтованість
висновків акту перевірки та,
відповідно, податкових
відповідачем вказано на відсутність
факту реальності господарських
операцій між ТОВ «ЄФТ» та спірними
У судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
Відповідно до ч.4 ст.122 Кодексу
адміністративного судочинства особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
В судовому засіданні представники
сторін заявили клопотання про
подальший розгляд справи в порядку
письмового провадження.
Враховуючи зазначене, суд вирішив
розглядати справу в порядку письмового
Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
Вирішуючи спір по суті суд виходив з
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЄФТ», зареєстровано
як юридичну особу Святошинською
районною у місті Києві державною
ідентифікаційний код юридичної особи
38080680, відповідно до виписки та витягу з
ЄДР юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. Підприємство
здійснює свою діяльність на підставі
статуту. (т.2 а.с.20)
На час розгляду справи позивача
зареєстровано як платник податку на
додану вартість з 14.06.2012 року, згідно з
свідоцтвом про реєстрацію платника
податку на додану вартість №200052093. (т.2
Державною податковою інспекцією у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ «ЄФТ»
з питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинам з ПП
«Інфініті центр» за серпень 2012, з ТОВ
«Аделард» за січень 2013, ТОВ «Вергус» за
вересень-грудень 2012, ТОВ «Кращий крам»
за жовтень-грудень 2012, січень 2013, ТОВ
«Вестфаль» за травень 2013, ТОВ «Магреб
Україна» за червень-липень 2012, в
результаті чого складено акт перевірки
від 30.12.2013 №407/2657/22-02-09/38080680. (т.1 а.с.15)
Відповідно до висновків акту
перевіркою встановлено порушення:
- пп.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.1 п.139.1
ст.139 Податкового кодексу України від
02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами та
доповненнями), в результаті чого
занижено податок на прибуток в зальній
- п.185.1 ст.185, пп.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.6, ст.198,
п.201.1, п.201.4, п.201.6 ст.201, Податкового
кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI
(зі змінами та доповненнями), в
результаті чого занижено податок на
На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення:
грошового зобов'язання з податку на
тому числі за основним платежем в
грошового зобов'язання з податку на
грн., у тому числі за основним платежем
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 3636,00
грн., у т.ч. за основним платежем в
розмірі 2909,00 грн. та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 725,00
Відповідно до вимог ст. 67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті
Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.
З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.
Як вбачається із акту перевірки
Державної податкової інспекції у
Голосіївському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві висновки щодо порушення
позивачем приписів Податкового
кодексу України зроблено з огляду на
встановлення здійснення операцій між
ТОВ «ЄФТ» ТОВ ПП «Інфініті центр», ТОВ
«Кращий крам», ТОВ «Вестфаль», ТОВ
«Магреб Україна» з метою штучного
формування податкового кредиту та
валови витрат, за відсутності факту
реальності господарських операцій.
З матеріалів справи судом встановлено,
що між ТОВ «ЄФТ» (покупець) та ПП
«Інфініті центр» (постачальник)
укладено договір від 06.08.2012 №060812,
відповідно до якого постачальник
зобов'язується поставити товар в
асортименті, кількістю та за ціною,
погодженою сторонами та зазначеною у
видаткових накладних, що є невід'ємною
частиною цього договору, а покупець
зобов'язаний його прийняти та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах даного договору. (т.1 а.с.75)
До договору надано видаткові накладні
від 07.08.2012 №0708, від 14.08.2012 №1408, від 29.08.2012
№2908, податкові накладні від 07.08.2012 №20,
від 14.08.2012 №186, від 29.08.2012 №280.
Розрахунок проводився у безготівковій
формі, до матеріалів справи надані
Між позивачем (покупець) та ТОВ «Кращий
Крам» укладено договір поставки товару
від 08.10.2012 №081012, відповідно до якого
постачальник зобов'язується поставити
товар в асортименті, кількістю та за
ціною, погодженою сторонами та
зазначеною у видаткових накладних, що є
невід'ємною частиною цього договору, а
покупець зобов'язаний його прийняти та
своєчасно здійснювати його оплату на
умовах даного договору. (т.1 а.с.95)
До договору надано видаткові накладні
від 15.10.2012 №1505, від 05.11.2012 №0511, від 07.11.2012
№0711, від 26.11.2012 №2611, від 30.11.2012 №3011,
від30.11.2012 №301112, від 20.12.2012 №2012, від 24.01.2013
№2401, податкові накладні від 15.10.2012 №25,
від 05.11.2012 №13, від 07.11.2012 №82, від 26.11.2012
№96, від 30.11.2012 №106, від 30.11.2012 №107, від
20.12.2012 №59, від 24.01.2013 №64.
Розрахунок проводився у безготівковій
формі, до матеріалів справи надані
Між позивачем (покупець) та ТОВ «Магреб
Україна» укладено договір поставки
товару від 25.06.2012 №250612, відповідно до
якого постачальник зобов'язується
поставити товар в асортименті,
кількістю та за ціною, погодженою
сторонами та зазначеною у видаткових
накладних, що є невід'ємною частиною
цього договору, а покупець зобов'язаний
його прийняти та своєчасно здійснювати
його оплату на умовах даного договору.
До договору надано видаткові накладні
від 25.06.2012 №2506, від 06.07.2012 №0607, від 09.07.2012
№0907, від 10.07.2012 №1007, від 13.07.2012 №1307, від
19.07.2012 №1907, від 23.07.2012 №2307, від 26.07.2012
№2607, від 31.07.2012 №3107, податкові накладні
від 25.06.2012 №215, від 06.07.2012 №47, від 09.07.2012
№48, від 10.07.2012 №50, від 13.07.2012 №133, від
09.07.2012 №140, від 23.07.2012 №155, від 26.07.2012 №156,
від 31.07.2012 №161
Розрахунок проводився у безготівковій
формі, до матеріалів справи надані
Між позивачем (замовник) та ТОВ
«Вестфаль» (виконавець) укладено
договір від 07.05.2013 №070513-ПС, відповідно
до якого замовник доручає, а виконавець
приймає на себе зобов'язання виконати
послуги з просування та створення
веб-сайтів, а замовник зобов'язується
прийняти та оплатити надані послуги на
умовах визначених даним договором. (т.1
До цього договору надано акт виконання
робіт від 31.05.2013, податкову накладну від
31.05.2013 №39, рахунок на оплату від 31.03.2013
№131, платіжне доручення від 13.06.2013 №690.
Відповідачем на спростування
реальності господарських операцій,
здійснених між позивачем та спірними
контрагентами, вказано на висновки
актів перевірки спірних контрагенті:
- акт від 21.06.2013 №160/22-01/38519127 про
неможливість проведення зустрічної
звірки з питань дотримання вимог
податкового законодавства по податку
на додану вартість ТОВ «Вестфаль»,
згідно якого встановлено наявність
ознак фіктивності та відсутності факту
реального здійснення господарської
діяльності стосовно підприємства ТОВ
«Вестфаль», вказано на непричетність
директора до ведення
фінансово-господарської діяльності
- акт від 21.06.2013 №154/22-40/37354591 про
неможливість проведення зустрічної
звірки з контрагентами, згідно з яким
встановлено відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності ПП «Інфініті центр», також
вказано на відсутність майна та інших
матеріальних ресурсів, економічно
необхідних умов для досягнення
результатів економічної діяльності у
зв'язку з відсутністю трудових
ресурсів, основних фондів, складських
приміщень та транспортних засобів;
- акт від 21.06.2013 №164/22-40/36282249 про
неможливість проведення зустрічної
звірки з ТОВ «Магреб Україна», згідно з
яким вказано на відсутність факту
реального здійснення господарської
діяльності, також надано пояснення
директора ТОВ «Магреб Україна»
Михайлової Т.В., яка пояснила, що немає
жодного відношення до ведення
фінансово-господарських операцій
даного підприємства;
- акт від 17.06.2013 №92/22-20/38258967 про
неможливість проведення зустрічної
звірки з ТОВ «Кращий крам», яким
встановлено відсутність господарських
Беручи до уваги надані заперечення
відповідача, що спірні контрагенти не
здійснювали господарської діяльності
та директора цих спірних контрагентів
є тільки номінальними, а отже податкові
накладні та інші первинні документи,
якими підтверджується товарність
господарських операцій не можуть бути
належними доказами реальності
вчинення цих господарських договорів.
Вказана позиція співпадає із
висновками викладеними у постанові
Верховного Суду України від 05.03.2012 у
справі №21-42l, в якій встановлено, якщо
податкові накладні, які стали
підставою для формування податкового
кредиту, виписані від імені осіб які
заперечують свою участь у створенні та
діяльності таких товариств, зокрема й у
підписанні будь-яких первинних
документів, не можна вважати належно
оформленими та підписаними
повноважними особами звітними
документами, які посвідчують факт
придбання товарів, робіт чи послуг, а
тому віднесення відображених у них сум
ПДВ до податкового кредиту є
безпідставними, а виписані податкові
накладні не можна вважати належно
оформленими документами податкової
Крім цього, в судовому засіданні
представником позивача не надано
жодних доказів на підтвердження
дійсної поставки товару, а саме якими
особа здійснювалась поставка, яким
транспортом, з яких складів, також
відсутні товарно-транспортні накладні
та довіреності на осіб, яки передавали
Суд не ставить під сумнів, що саме ТОВ
«ЄФТ» було здійснено подальший продаж
та реалізація товару відповідно до
наданих до матеріалів справи доказів,
однак, що товар придбано саме у спірних
контрагентів в судовому засіданні
позивачем не доведено.
Що стосується угоди позивача з ТОВ
«Вестфаль» про виконати послуги з
просування та створення веб-сайтів не
надано до суду підтвердження дійсного
здійснення розробки веб-сайтів та їх
просування. Позивачем не надано
інформації які саме веб-сайти
створювались, не надано відомостей про
сервера, на яких було розташовано ці
сайти, не подано до суду скріншоти цих
сайтів, початковий/вихідний код,
відсутні графічні матеріали, відомості
про результати просування цих сайтів,
жодних аналітичних даних по просуванню
у веб-мережі цих сайтів не надано. Крім
цього не надані акти передачі
авторських прав по розробці цих
веб-сайтів. Отже, позивачем взагалі не
доведено реальність виконання
договору, укладеного з ТОВ «Вестфаль».
Відповідно до Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 20.07.2010р. №1112/11/13-10 „Проблемні
питання застосування законодавства у
справах за участю органів державної
податкової служби", дослідженню
підлягає реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування (Постанова Верховного
Суду України від 08.09.2009р., додаток до
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.04.2010р. №568/11/13-10).
Крім того, згідно з правовою позицією
Верховного Суду України у справах,
пов'язаних із отриманням права на
податковий кредит та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість, процесуальна діяльність суду
із встановлення обґрунтованості права
платника податку на податковий кредит
та/або бюджетне відшкодування з
податку на додану вартість повинна
включати такі етапи: встановлення
факту здійснення господарської
операції; встановлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції;
встановлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг) і господарською
діяльністю платника податку. Включенню
до складу податкового кредиту
підлягають лише суми податку, сплачені
(нараховані) у зв'язку з придбанням
товарів (послуг), що підлягають
використанню у господарській
діяльності платника податку;
встановлення дотримання платником
податку спеціальних вимог щодо
документального підтвердження сум
податкового кредиту та/або бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість; встановлення факту надмірної
сплати податку на додану вартість у
ціні товарів (послуг), що придбані
Суд погоджується з думкою відповідача,
що належним чином укладений правочин
заздалегідь не може свідчити про
здійснення суб'єктом господарювання
законної господарської діяльності,
оскільки укладання такого правочину ще
не підтверджує його виконання.
Наслідки для податкового обліку
створює лише фактичний рух активів, а
не задекларований на папері.
Наявність у покупця належно оформлених
документів, які відповідно Податкового
кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із
змінами і доповненнями) необхідні для
віднесення певних сум до податкового
кредиту, зокрема виданих продавцями
податкових накладних, не є безумовною
підставою для включення до складу
податкового кредиту суми ПДВ.
Підсумовуючи викладене, враховуючи, що
для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, зважаючи на те, що
визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків, з огляду на те,
що ТОВ «ЄФТ» не доведено реальності
господарських операцій по
взаємовідносинам із спірними
контрагентами, зважаючи на доведеність
з боку податкового органу фіктивного
характеру господарських операцій з
вказаним контрагентом, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
висновків акту перевірки та,
відповідно, правомірність податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
За вказаних обставин, суд вказує на
відсутність підстав для задоволення
Згідно з вимогами статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «ЄФТ» -
Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 цього Кодексу.

Суддя
О.А. Соколова