Справа № 9101/64569/2011
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-01-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" січня 2013 р. справа №
2а-13188/09/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М.
(доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Коршуна А.О.,

при секретарі судового засідання
Мамалат І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технологічні
системи і машини"

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.09.2010 р. у справі № 2а-13188/09/0470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Технологічні
системи і машини"

до Криворізької митниці
(правонаступник - Дніпропетровська
митниця)

про скасування податкових повідомлень,

встановив:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технологічні
системи і машини» звернулось до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду з позовом до
Криворізької митниці, в якому просить
визнати недійсним та скасувати:
податкове повідомлення № 15 від 23.06.2009
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем доплата по
миту в сумі 281,80 грн. та штрафу в сумі 170,00
грн.; податкове повідомлення № 16 від
23.06.2009 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
доплата по податку на додану вартість в
сумі 2929,39 грн. та штрафу в сумі 1464,70 грн.;
податкове повідомлення № 17 від 23.06.2009
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем доплата по
миту в сумі 0,17 грн. та штрафу в сумі 170,00
грн.; податкове повідомлення № 18 від
23.06.2009 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
доплата по податку на додану вартість в
сумі 1,29 грн. та штрафу в сумі 170,00 грн.

Постановою суду першої інстанції в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, позивач оскаржив її в
апеляційному порядку, посилаючись на
порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи.

Просить скасувати постанову суду та
задовольнити позов в повному обсязі.

В судове засідання представники
учасників процесу, повідомлені
належним чином про місце, дату і час
розгляду справи, не з'явилися, що не
перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, апеляційний суд
дійшов висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що
Криворізькою митницею була проведена
документальна перевірка стану
дотримання TOB "Технологічні системи і
машини" законодавства України з питань
митної справи за період з 01.01.2007 р. по
31.03.2009 р.

За результатами перевірки 03.06.2009 року
Криворізькою митницею складений акт
перевірки № 20011/9/113000000/,
відповідно до якого виявлено, що
постачання іпортованих товарів за
контрактом від 05.05.2008 р. № 08-008/Д від
нерезидента з Китаю здійснювалося на
умовах поставки FОВ Шунде (Китай).
Перевезення товарів як поза межами
митної території України, так і по
митній території України
забезпечувало ТОВ "Юні-Оріент Шиппінг
Ейдженсі" на підставі договору про
надання транспортно-експедиторського
обслуговування від 07.05.2008 р. № 08- 39/Д.

Суд, приймаючи рішення, дійшов
висновку, що митний орган правомірно
донарахував митні платежі, ПДВ та
застосував штрафні санкції позивачу,
оскільки останнім була надана митниці
недостовірна інформація щодо
транспортних витрат, понесених при
здійсненні торгівельної операції, що
саме і призвело до порушення позивачем
вимог ч.2 ст. 267 Митного кодексу України
у частині повноти визначення митної
вартості та спричинило несплату до
бюджету належних податків та зборів
(обов'язкових платежів).

Проте, колегія суддів не погоджується з
таким висновком суду першої інстанції.

Так, відповідно до пункту 5 частини 2
статті 267 Митного кодексу України, при
визначенні митної вартості до ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за оцінювані товари, додаються
подальші витрати, якщо вони не
включались до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, зокрема,
окрім іншого, витрати на
транспортування оцінюваних товарів до
аеропорту, порту або іншого місця
ввезення на митну територію України.

Колегія суддів погоджується з
заявником апеляційної скарги, що ця
норма закону взагалі не може бути
застосована по відношенню до
підприємства в даному випадку у зв'язку
з наступним.

Постачання імпортованих товарів
здійснювалося від нерезидента з Китаю
на підставі контракту № 08-008/Д на умовах
поставки FOB Шунде (Китай). Перевезення
товарів як за межами митної території
України, так і по митній території
України, забезпечувало ТОВ «Юні-Оріент
Шиппінг Ейдженсі» на підставі договору
про надання
транспортно-експедиторського
обслуговування № 08-009/Д, укладеного з TOB
«Технологічні системи і машини» 07.05.2008
року.

Криворізька митниця в акті перевірки
вказує, що фактично за перевезення до
митної території України TOB «Юні-Оріент
Шиппінг Ейдженсі» згідно рахунків № UO-
239174 від 25.06.2008 року та № UO-243247 від 18.07.2008
року сплачено 112008,90 грн. і робить
висновок, що вартість послуг з
транспортування товарів до місця
ввезення на митну територію України
сплачена підприємством перевізнику в
повному обсязі, але суми «надбавка до
фрахту» 10584 грн. та «надбавка до фрахту
на користь лінії» 3787,50 грн. по рахунку №
UO-243247 від 18.07.2008 року не враховані ним у
собівартості імпортованих товарів, а
відповідно до пункту 5 частини 2 статті
267 Митного кодексу України при
визначенні митної вартості вона
підлягає включенню до ціни, що була
фактично сплачена за оцінювані товари,
у зв'язку з чим, на думку митного органу,
транспортні витрати та митна вартість
імпортованих товарів занижені на суму
14371,50 грн.

Такий висновок митного органу є
помилковим. Як встановлено судом, після
того, як підприємство задекларувало
товар, митним органом були виявлені не
задекларовані речі. Митний орган
вилучив ці речі після перевірки
вантажу і на посадову особу
підприємства було накладено
відповідальність у вигляді штрафу,
через що виник простій контейнерів.
Рахунок № UO-243247 від 18.07.2008 року не є
додатковим до рахунку № UO-239174 від 25.06.2008
року, а виписаний перевізником на суму
штрафних санкцій за порушення строків
перебування контейнерів в порту
(простій). Сума по рахунку № UO-243247 від
18.07.2008 року підприємством була сплачена
за простій контейнерів на митному
посту, згідно пункту 6.2.4 статті 6 Закону
України «Про податок на додану
вартість» вона не повинна бути
включена в митну вартість товару.

Отже, відповідач помилково зробив
висновок, що рахунок № UO-243247 від 18.07.2008
року виставлено перевізником як
вартість послуг з перевезення вантажу
до митної території України, оскільки
ці платежі здійснювались за час
перебування товару на митній
території.

За послуги з експедирування вантажів,
організації транспортного процесу та
транспортні послуги за межами
державного кордону України
перевізником було виставлено тільки
один рахунок - 25.06.2008 року за № UO-239174.
Рахунок № UO-243247 було виставлено лише
18.07.2008 року, майже через місяць після
виставлення основного рахунку.
Перевізник обрахував суму штрафу, яку
підприємство повинно було сплатити за
простій та виставив даний рахунок. В
своєму листі від 30.06.2009 року № ЮО 00080 TOB
«Юні-Оріент Шиппінг Ейдженсі»
роз'яснює, що послуги «надбавка до
фрахту», вказані в рахунку, - це
«демерредж», а «надбавка до фрахту на
користь лінії» - це штрафні санкції за
порушення строків перебування
контейнерів в порту.

Відповідно до п."б" ч. 3 ст. 267 Митного
кодексу України, при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті, не
допускається включення ніяких інших
витрат, крім тих, що передбачені у цій
статті.

За таких обставин колегія суддів
доходить висновку, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, неповно з'ясував
обставин, що мають значення для справи,
що є підставою для скасування
постанови суду з ухваленням нового
рішення відповідно до ст. 202 КАС України
про задоволення позову.

Керуючись ст. 196, 198, 202 Кодексу
адміністративного судочинства,
апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Технологічні системи і машини"
задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
07.09.2010 р. у справі № 2а-13188/09/0470
скасувати.

Позов задовольнити. Визнати недійсним
та скасувати: податкове повідомлення №
15 від 23.06.2009 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
доплата по миту в сумі 281,80 грн. та
штрафу в сумі 170,00 грн.; податкове
повідомлення № 16 від 23.06.2009 року, яким
визначено суму податкового
зобов'язання за платежем доплата по
податку на додану вартість в сумі 2929,39
грн. та штрафу в сумі 1464,70 грн.;
податкове повідомлення № 17 від 23.06.2009
року, яким визначено суму податкового
зобов'язання за платежем доплата по
миту в сумі 0,17 грн. та штрафу в сумі 170,00
грн.; податкове повідомлення № 18 від
23.06.2009 року, яким визначено суму
податкового зобов'язання за платежем
доплата по податку на додану вартість в
сумі 1,29 грн. та штрафу в сумі 170,00 грн.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
А.О. Коршун