Справа № 872/7254/13
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 серпня 2014 рокусправа № 811/216/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Малиш Н.І.

суддів: Щербака
А.А. Баранник Н.П.

за участю секретаря судового
засідання: Фірсік Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровськ
апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Тарон" на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року у справі № 811/216/13-а за позовом
Малого приватного підприємства "Тарон"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Кіровоградської
області Державної податкової служби
про скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.01.2013 №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у розмірі 238968грн. (основний
платіж) та штрафної санкцію в сумі 119484
грн., № про збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
прибуток у сумі 274813 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
податкові повідомленням-рішення
прийнято необґрунтовано та з
порушенням норм матеріального права,
посилання відповідача на нереальність
правочинів між позивачем та ПП «Конті
Преміум», ТОВ « 2М Груп» є
безпідставними, оскільки факт
придбання товарів по вказаним
правочинам підтверджується первинними
бухгалтерськими документами.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013р. у задоволенні позову було
відмовлено.

Позивачем на вказане рішення суду
подано апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення та прийняти
нове про задоволення позову. Скарга
обґрунтована тим, що порушення
встановлені та відображені у акті
перевірки щодо заниження податку на
прибуток та заниження податку на
додану вартість у ході розгляду справи
не доведені відповідачем. Зокрема у
скарзі зазначено, що судом першої
інстанції не надано оцінку наданих
суду первинним документам.

Перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову встановив
відсутність ряду первинних документів,
а наявність інших не може бути
безумовною підставою для формування
позивачем витрат та податкового
кредиту, а тому прийшов до висновку про
відсутність придбання позивачем
товару у визначених податковим органом
контрагентів, а тому є вірним висновок
відповідача щодо встановлених
порушень.

Колегія суду погоджується з доводами
суду першої інстанції з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджено матеріалами справи,
відповідачем в період з 12.12.2012р. по
14.12.2012р. була проведена документальна
позапланова невиїзна перевірка
позивача з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
взаємовідносинах з приватним
підприємством «Конті Преміум» та
товариства з обмеженою
відповідальністю « 2М Груп» за період з
01.10.2011 по 30.11.2011, за результатами якої
складено акт від 21.12.2012 за №192/22-2/13758371.

Перевіркою встановлені порушення
позивачем: п.138.2, п.138.4, п.138.8, ст. 138 п.п.
139.1.9 п. 139 ст. 139 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на прибуток на загальну суму
274813 грн. за 2-4 квартал 2011 року; п.198.3,
п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України,
в результаті чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 238968
грн., в тому числі за жовтень 2011 року на
суму ПДВ - 125608 грн., за листопад 2011 року
на суму ПДВ - 113360 грн.

Вказані висновки відповідача
ґрунтуються на тому, що позивачем
безпідставно відображено в
податковому обліку витрати та
податковий кредит, які виникли за
результатами фінансово-господарських
операцій з ПП «Конті Преміум», ТОВ « 2М
Груп», оскільки такі господарські
операції не були реальними і їх
документальне оформлення було
спрямоване виключно на отримання
необґрунтованої податкової вигоди.

За результатами перевірки прийняті
податкові повідомлення-рішення
№, № від 08.01.2013. яким
визначено зобов'язання з податку на
прибуток, за основним платежем, у сумі
274813 грн. та з податку на додану вартість
за основним платежем у сумі 238968 грн.,
штрафних санкцій - 119484 грн., відповідно.

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати,
які враховуються для визначення
об'єкта оподаткування, визнаються на
підставі первинних документів, що
підтверджують здійснення платником
податку витрат, обов'язковість ведення
і зберігання яких передбачено
правилами ведення бухгалтерського
обліку, та інших документів,
встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно з п. 198.1 ст. 198 ПК України право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної
діяльності); в) отримання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України, та в разі отримання
послуг, місцем постачання яких є митна
територія України; г) ввезення
необоротних активів на митну територію
України за договорами оперативного або
фінансового лізингу.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України визначено,
що датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Податковий кредит звітного періоду,
відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України,
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Враховуючи зазначені норми, умовою
виникнення у платника права на
включення до податкового кредиту сум
податку на додану вартість та
зменшення оподатковуваного доходу на
суму витрат є реальне здійснення
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) з метою використання у власній
господарській діяльності, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку, що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

При цьому як відомості, що містяться у
податкових накладних, так і дані
первинних документів, що складаються
при здійсненні господарської операції
та подаються платником до
контролюючого органу, мають
відповідати установленим вимогам та
містити достовірну інформацію про
обставини, з якими законодавство
пов'язує реалізацію права платника на
податкову вигоду.

Обов'язок підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, що саме він
виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

При цьому слід зазначити, що надання
податковому органу належним чином
оформлених документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання податкової вигоди є
підставою для її одержання, якщо
податковий орган не встановив та не
довів, що відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі, є наслідком
укладення нікчемних правочинів або
коли відомості ґрунтуються на інших
документах, недійсність даних в яких
установлена судом.

Про необґрунтованість висновків
податкового органу про неможливість
реального здійснення платником
податків зазначених операцій, повинні
свідчити первинні документи, які не
лише просто є в наявності, а
встановлюють обставини, що
підтверджують або реальність
здійснення самої господарської
операції.

Так судом першої інстанції
встановлено, та зазначено в рішенні, що
між позивачем укладали усні угоди, та в
наявності лише додаткова угода
укладена з ТОВ « 2М Груп».

Як на доказ правомірності формування
витрат та податкового кредиту,
позивачем були надані суду видаткові
накладні та податкові накладні,
додаткова угода (а.с. 46-61, 143 Т1).

Висновок суду щодо усних угод, позивач
у скарзі не спростовує, наявність інших
документів - договорів,
товарно-транспортних накладних,
позивач в апеляційній скарзі не
зазначає.

Проте суду апеляційної інстанції
позивачем надано копії договорів
укладених з ПП «Конті Преміум», ТОВ « 2М
Груп», товарно-транспортні накладні,
рішення господарських судів, акт
підприємства від 25.09.2012р. про знищення
первинних документів 2009-2011р.

Як зазначив представник позивача,
підприємство витребувало у
контрагентів копії договорів та ТТН.
Неможливість здійснення цього раніше
не зазначає.

Проте наданий суду договір укладений з
ПП «Конті-Преміум» укладений 01.01.2011р.,
проте відповідно до копій податкових
накладних виданих ПП «Конті-Преміум»,
які містяться в матеріалах справи, в
яких зазначені як вид
цивільно-поравового договору -
договори поставки від 01.11.2011р.,
04.11.2011р.29.11.2011р., без номерів. Отже
надання договору від 01.01.2011р. є
безпідставним

Доказів обліку придбаного у вказаних
контрагентів товару суду не надано.

Так податковий орган саме стверджує на
відсутність реального здійснення
господарських операцій між позивачем
та ПП «Конті Преміум», ТОВ « 2М Груп» та
як висновок - відсутності доказів
придбання товару саме у цих
контрагентів.

Проте позивачем надаються суперечливі
первинні документи, про наявність яких
позивач в суді першої інстанції не
наполягає та не згадує та не зазначає
про можливість їх надання.

Крім того, не зазначає про знищення
первинних документів у вересні 2012р. за
період з 2009 по 2011р.

Колегія суду вважає, що судом першої
інстанції вірно оцінені надані
первинні документи позивачем до
матеріалів справи з урахуванням
специфіки кожної господарської
операції - умов перевезення, зберігання
товарів, змісту послуг, що надаються
тощо.

Щодо посилання позивача на те, що товар
придбавався та використовувався для
виконання підрядних робіт, та відсутні
встановлені порушення, про що свідчить
акт та довідка фінансової інспекції,
слід зазначити, що в таких визначалось
вартість, обсяг та якість робіт саме
які надавались позивачем за договором
підряду.

Таким чином суд апеляційної інстанції
критично ставиться щодо доказів
позивача, оскільки такі не
відповідають дійсності, та приходить
до висновку про відсутність у позивача
належним чином оформлених первинних
документів при
фінансово-господарських
взаємовідносинах з ПП «Конті Преміум»,
ТОВ « 2М Груп» за перевіряємий період.

Крім того, слід зазначити, що
підприємницька діяльність
здійснюються суб'єктом господарювання
на власний ризик, а відтак у
господарських правовідносинах
учасники господарського обороту
повинні проявляти розумну обачливість,
адже наслідки вибору недобросовісного
контрагента покладається на таких
учасників. Так, належна податкова
обачність, як законна передумова
отримання податкової вигоди,
передбачає, що сумлінним платникам
податку необхідно подбати про
підготовку доказової бази, яка б
підтверджувала прояв належної
обачності при виборі контрагента.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
підстав, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів
переглянувши, у межах апеляційної
скарги, рішення суду першої інстанції,
вважає, що суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права.

Керуючись ст.ст. 198, 200, 205, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малого приватного
підприємства "Тарон" залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 04 березня
2013 року у справі № 811/216/13-а за позовом
Малого приватного підприємства "Тарон"
до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції
Кіровоградської області Державної
податкової служби про скасування
податкового повідомлення-рішення -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Відповідно до ст. 254 КАС
України ухвала може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС
України.

Повний текст рішення виготовлено 19
серпня 2014року.

Головуючий:
Н.І. Малиш

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.П. Баранник