Справа № 820/7333/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.Справа № 820/7333/14

Головуючий 1 інстанції: Горшкова О.О.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014р. по
справі № 820/7333/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області

третя особа Начальник Головного
управління МВС України в Харківській
області

про скасування наказу,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив скасувати наказ ГУ МВС
України в Харківській області № 89 від
06.02.14 р. «Про покарання старшого
оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС в
Харківській області майора міліції
ОСОБА_1».

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.14 р. по
справі № 820/7333/14 позов був задоволений в
повному обсязі.

Відповідач не погодився з судовим
рішенням і подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.14 р. по
справі № 820/7333/14 та прийняти нову
постанову про відмову у задоволенні
позову, посилаючись на порушення судом
норм матеріального та процесуального
законодавства з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі.

Позивач подав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, де наполягає на
законності судового рішення, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Колегія суддів на підставі п. 1 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги та
заперечення на неї, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу
в органах внутрішніх справ України з 1998
р. і остання займана ним посада -
старший оперуповноважений ВБЗПТЛ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
майор міліції.

Наказом № 89 від 06.02.14 р. старшого
оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області майора
міліції ОСОБА_1 попереджено про неповну
посадову відповідальність.

Підставою для прийняття оскарженого
наказу слугували результати
проведення службового розслідування,
яким встановлений факт порушення
службової дисципліни старшим
оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області майором
міліції ОСОБА_1, що виразилось в
особистій недисциплінованості,
порушенні вимог ч. 4, ч. 5 ст.12 Закону
України «Про міліцію», п. 2.2 розділу ІV
та п. 1.3 розділу V Правил поведінки та
професійної етики осіб рядового та
начальницького складу органів
внутрішніх справ України, п. 12.2
Інструкції «Про порядок виготовлення,
придбання, зберігання, обліку,
перевезення та використання
вогнепальної, пневматичної, холодної і
охолощеної зброї, пристроїв
вітчизняного виробництва для
відстрілу патронів, споряджених
гумовими та аналогічними за своїми
властивостями метальними снарядами
несмертельної дії, та патронів до них, а
також боєприпасів до зброї, основних
частин зброї та вибухових матеріалів»
та п. 3.3 Порядку оформлення,
виготовлення, обліку, знищення
службових посвідчень для осіб рядового
і начальницького складу органів і
підрозділів МВС України.

Службове розслідування було проведено
у зв'язку з тим, що 02.01.14 р. до ГУ МВС
України в Харківській області надійшла
інформація про внесення прокуратурою
Харківської області відомостей до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0000001 за ч. 2 ст. 365 КК
України за фактом перевищення влади
при застосуванні 31.12.13 р. спеціального
засобу - пристрою для відстрілу гумових
куль "Safari-820G" серії НОМЕР_1, дозвіл
НОМЕР_2, виданий УАСМ МВС України 28.04.09
р., дійсний до 28.04.15 р., старшим
оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області майором
міліції ОСОБА_1 у відношенні ОСОБА_3 на
подвір'ї будинку АДРЕСА_1.

В поясненнях від 25.01.14 р. ОСОБА_1 не
погоджувався з підставами проведення
службового розслідування та свою вину
не визнав.

Начальником ГУМВС України у
Харківській області 05.02.14 р. був
затверджений висновок службового
розслідування за фактом внесення
відомостей до ЄРДР про вчинення
старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ
ГУМВС України в Харківській області
майором міліції ОСОБА_1 кримінального
правопорушення, яким встановлено, що
31.12.13 р. приблизно о 22.00 за адресою:
АДРЕСА_1 відбувся конфлікт між старшим
оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВСУ в
Харківській області майором міліції
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, з одного боку,
ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з іншого боку. Під час
конфлікту ОСОБА_1 зі свого револьверу
здійснив постріл в ОСОБА_3, внаслідок
чого останній отримав поранення та був
доставлений до Харківської міської
клінічної лікарні швидкої та
невідкладної медичної допомоги ім. А.І.
Малишева. Першим слідчим відділом
слідчого управління прокуратури
Харківської області було розпочато
досудове розслідування у
кримінальному провадження № 0000001
від 01.01.14 р. за фактом перевищення влади
старшим оперуповноваженим ВБЗПТЛ ХМУ
ГУМВСУ в Харківській області майором
міліції ОСОБА_1 за ознаками
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

Приймаючи до уваги вищевикладені
обставини, начальником Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області
був винесений наказ № 89 від 06.02.14 р. про
притягнення ОСОБА_1 до неповної
посадової відповідальності.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції вказав на те, що
правовідносини, пов'язані з
проходженням публічної служби в
органах внутрішніх справ, регулюються
Законом України «Про міліцію»,
Положенням «Про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ України»,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів УРСР № 114 від 29.07.91 р.,
Дисциплінарним статутом органів
внутрішніх справ та іншими.

На час накладення дисциплінарного
стягнення позивач мав звання майора
міліції та займав посаду старшого
оперуповноваженого ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВС
України в Харківській області, тобто
відповідно п. 2 Положення відносився до
осіб старшого начальницького складу.

За Конституцією України державна
служба, до якої відноситься і служба в
органах внутрішніх справ, є єдиною за
своїми основами (п. 12 ч. 1 ст. 92).
Законодавство України стосовно
державної служби, визначаючи загальні
засади діяльності та статус державних
службовців, які працюють в державних
органах та їх апараті, спрямоване на
підвищення ефективності державної
служби, добір компетентних і відданих
справі кадрів, що досягається у тому
числі і окремими заходами, а саме -
встановленням додаткових, крім
передбачених законами, процедур
відбору громадян на державну службу та
вимог, які висуваються до них, шляхів
просування по службі, умов оплати праці
державних службовців, підвищений
рівень їх відповідальності у разі
порушення дисципліни тощо.

Відповідно ст. 1 Закону України "Про
Дисциплінарний статут органів
внутрішніх справ України" службова
дисципліна - дотримання особами
рядового і начальницького складу
Конституції і законів України, актів
Президента України і Кабінету
Міністрів України, наказів та інших
нормативно-правових актів
Міністерства внутрішніх справ України,
підпорядкованих йому органів і
підрозділів та Присяги працівника
органів внутрішніх справ України.

В ст. 2 Дисциплінарного статуту
передбачено, що дисциплінарний
проступок -невиконання чи неналежне
виконання особою рядового і
начальницького складу службової
дисципліни, а в ст. 7 передбачені
обов'язки осіб рядового та
начальницького складу ОВС. Відповідно
ст. 12 Дисциплінарного статуту ОВС
України на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни можуть
накладатися такі види дисциплінарних
стягнень: 1) усне зауваження, 2)
зауваження, 3) догана, 4) сувора догана, 5)
попередження про неповну посадову
відповідність, 6) звільнення з посади, 7)
пониження в спеціальному званні на
один ступінь, 8) звільнення з органів
внутрішніх справ.

Відповідно ст. 14 Дисциплінарного
статуту ОВС України з метою з'ясування
всіх обставин дисциплінарного
проступку, учиненого особою рядового
або начальницького складу, начальник
призначає службове розслідування.
Перед накладенням дисциплінарного
стягнення начальник або особа, яка
проводить службове розслідування,
повинні зажадати від порушника
надання письмового пояснення.
Небажання порушника надавати
пояснення не перешкоджає накладенню
дисциплінарного стягнення. Зміст
наказу доводиться до відома особи
рядового або начальницького складу,
яку притягнуто до дисциплінарної
відповідальності, під підпис. При
визначенні виду дисциплінарного
стягнення мають враховуватися
тяжкість проступку, обставини, за яких
його скоєно, заподіяна шкода, попередня
поведінка особи та визнання нею своєї
вини, її ставлення до виконання
службових обов'язків, рівень
кваліфікації тощо. Звільнення осіб
рядового і начальницького складу з
органів внутрішніх справ як вид
стягнення є крайнім заходом
дисциплінарного впливу. Вищевказаною
статтею встановлений місячний термін
проведення службового розслідування.

Відповідно ст. 20 та ст. 21
Дисциплінарного статуту ОВС України
особа рядового або начальницького
складу має право усно чи письмово
послідовно звернутися зі скаргою щодо
накладення на неї дисциплінарного
стягнення до старшого прямого
начальника - аж до міністра внутрішніх
справ України або до суду.
Дисциплінарне стягнення може бути
оскаржено протягом трьох місяців з дня
ознайомлення з наказом особи, на яку
воно накладено.

Відповідно п. 5 ст. 12 Дисциплінарного
статуту органів внутрішніх справ
України на осіб рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ за порушення
службової дисципліни може накладатися
такий вид дисциплінарного стягнення як
попередження про неповну посадову
відповідність.

Стосовно обґрунтованості застосування
до позивача заходів дисциплінарного
стягнення, суд першої інстанції
зазначив, що відповідно п. 10 Інструкції
«Про порядок проведення службових
розслідування в органах внутрішніх
справ України», затвердженої наказом
Міністерства внутрішніх справ України
№ 552 від 06.12.91 р., передбачено, що при
проведенні службового розслідування
повному, об'єктивному і всебічному
дослідженню підлягають: подія
порушення (час, місце, спосіб, інші
обставини); наявність вини працівника
органів внутрішніх справ у скоєнні
порушення, мета та мотиви порушення;
обставини, які впливають на ступінь і
характер відповідальності порушника
як ті, що пом'якшують чи обтяжують його
відповідальність; характеристика
особи, яка скоїла порушення (ставлення
до служби, поведінка до порушення);
причини та умови, що сприяли скоєнню
порушення; характер і розмір нанесених
порушенням збитків.

Залучені до матеріалів справи
документи свідчать про те, що старший
слідчий першого слідчого відділу
слідчого управління прокуратури
Харківської області юрист 2 класу
Косіченко М.М., розглянувши матеріали
об'єднаного досудового розслідування,
внесеного до Єдиного реєстру досудових
розслідувань № 0000001 від 01.01.14 р. за
ознаками кримінального провадження,
передбаченого ч. 1 ст. 125. ч. 2 ст. 365 КК
України, виніс постанову від 26.02.14 р. про
закриття кримінального провадження,
яка набрала законної сили. Із тексту
зазначеної постанови вбачається, що, з
огляду на відсутність достатніх та
об`єктивних даних, які б вказували на
те, що дії старшого оперуповноваженого
ВБЗПТЛ ХМУ ГУМВСУ в Харківській
області майора міліції ОСОБА_1 були
якимось чином спрямовані на
спричинення легких тілесних ушкоджень
з перевищення влади, був зроблений
висновок про те, що розглянуті дії були
направлені лише на виконання своїх
службових обов`язків.

Тобто, слідчим прокуратури Харківської
області під час розслідування карної
справи, було встановлено, що ОСОБА_1 не
скоював яких-небудь протиправних
діянь. А отже, висновки, відображені в
службовому розслідуванні від 05.02.14 р.
щодо скоєння ОСОБА_1 протиправного
діяння, не знайшли свого підтвердження
та спростовуються фактами,
встановленими під час розслідування
карної справи. З урахуванням
наведеного, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що відповідач під
час проведення службового
розслідування не вірно дійшов висновку
щодо наявності вини ОСОБА_1 у скоєнні
правопорушення, мети та мотивів
порушення.

Крім того, суд першої інстанції вказав
на те, що в п. 19 Інструкції «Про порядок
проведення службових розслідування в
органах внутрішніх справ України»
визначено, що у випадку порушення
кримінальної справи у відношенні
працівників органів внутрішніх справ
рішення про притягнення їх до
дисциплінарної відповідальності
приймаються тільки після встановлення
їх винності або невинності у
відповідності з законом, якщо цими
працівниками не допущено порушень, за
які можуть бути застосовані міри,
передбачені Дисциплінарним статутом
органів внутрішніх справ України.

Таким чином, притягнення ОСОБА_1 до
неповної посадової відповідальності,
що виразилась у грубому порушення
службової дисципліни, з урахуванням
того, що за названими вище подіями було
розпочато кримінальне провадження №
0000001 від 01.01.14 р. за фактом
перевищення влади співробітником
органів внутрішніх справ, відбулося в
порушення п. 19 Інструкції № 552, тобто до
встановлення його винності або
невинності у відповідності з законом.

Також, суд першої інстанції вказав на
те, що висновки службового
розслідування щодо обставин, які стали
підставою для накладення
дисциплінарного стягнення, не знайшли
свого підтвердження при дослідження
під час розгляду справи, а наявність на
момент прийняття спірного наказу
відкритого кримінального провадження
не характеризує особу як винуватого у
скоєнні злочину.

Окрім того, всупереч приписам п. 10.2, п.
10.3, п. 10.4, п. 10.5, п. 17.3 вищевказаної
Інструкції у висновках за результатами
службового розслідування,
затвердженого відповідачем, не
зазначено, в чому саме полягає
порушення, наявність вини позивача у
скоєнні порушення, мета та мотиви
порушення, обставини, які впливають на
ступінь і характер відповідальності
порушника як ті, що пом'якшують чи
обтяжують його відповідальність,
характеристика особи, яка скоїла
порушення (ставлення до служби,
поведінка до порушення), причини та
умови, що сприяли скоєнню порушення, не
вказано, чим підтверджується чи
виключається вина працівника,
обставини, що пом'якшують і посилюють
його відповідальність, причини та
умови, що сприяли порушенню.

Також в постанові суду першої
інстанції зазначено, що відповідно п. 2.2
Правил поведінки та професійної етики
осіб рядового та начальницького складу
органів внутрішніх справ України,
затверджених наказом МВС України № 155
від 22.02.12 р., при виявленні протиправних
дій та їх припиненні працівник
зобов'язаний: пояснити правопорушнику,
якщо дозволяє обстановка, у тактовній і
переконливій формі причину його
затримання висловлювати думки коротко
і ясно, виключаючи можливість
помилкового або двозначного їх
розуміння громадянами, яких вони
стосуються; зберігати витримку і
гідність, контролювати свій емоційний
стан, своїм виглядом і діями
демонструвати впевненість і спокій;
виявляти емоційно-психологічну
стійкість при провокації
правопорушниками конфліктної
ситуації, не дозволяти втягнути себе в
конфлікт, уживати всіх можливих
заходів до його мирного вирішення і
припинення; уживати всіх можливих
заходів для встановлення
психологічного контакту з очевидцями
та свідками, залишаючись водночас
принциповим, рішучим та авторитетним
представником державної влади; давати
роз'яснення правопорушнику про
неправомірність його дій доброзичливо,
переконливо і ясно, посилаючись на
відповідні вимоги нормативно-правових
актів; утримуватись від жорстких дій і
різких висловлювань стосовно
правопорушника. Згідно п.1.3 Правил при
спілкуванні з громадянами працівник
повинен виявляти витримку і бути
готовим: до неадекватної поведінки з їх
боку, у т.ч. до прояву агресії і вчинення
опору; до надання їм першої медичної
допомоги (у т.ч. направлення до закладу
охорони здоров'я).

Проте, зі змісту висновку за
результатами службового розслідування
від 05.02.14 р., на підставі якого був
винесений спірний наказ, не вбачається,
яким саме чином поведінка ОСОБА_1
суперечила нормам вказаних Правил та в
чому конкретно виявились порушення п.2.2
розділу IV та п. 1.3 розділу V Правил. Крім
того, відповідно п.7.4 Правил працівник,
який порушує принципи і норми
професійної етики, втрачає добре ім'я і
честь, дискредитує свій підрозділ і
органи внутрішніх справ, позбавляється
морального права на повагу, підтримку і
довіру з боку громадян, колег і
товаришів по службі. Тобто
законодавцем за порушення вказаних
правил не передбачений такий
безпосередній наслідок, як притягнення
до неповної посадової
відповідальності. Таким чином, вид
застосованого начальником ГУ МВС
України в Харківській області
стягнення не відповідає тяжкості
проступку, з огляду на що застосування
вказаного заходу дисциплінарного
впливу є не обґрунтованим.

Щодо порушення ОСОБА_1 вимог п.12.12
Інструкції «Про порядок виготовлення,
придбання, зберігання, обліку,
перевезення та використання
вогнепальної, пневматичної, холодної і
охолощеної зброї, пристроїв
вітчизняного виробництва для
відстрілу патронів, споряджених
гумовими та аналогічними за своїми
властивостями метальними снарядами
несмертельної дії, та патронів до них, а
також боєприпасів до зброї, основних
частин зброї та вибухових матеріалів»,
затвердженої наказом МВС України № 622
від 12.08.98 р. (зі змінами, внесеними
наказом МВС України № 749 від 07.08.13 р.) та
порушення п.3.3 Порядку оформлення,
виготовлення, обліку, знищення
службових посвідчень для осіб рядового
і начальницького складу органів і
підрозділів МВС України № 573 від 26.06.12
р., суд першої інстанції вказав на те, що
службове розслідування відносно
позивача проводилось саме за фактом
внесення відомостей до ЄРДР про
вчинення старшим оперуповноваженим
ВБЗПТЛ ХМУ ГУВС в Харківській області
майором міліції ОСОБА_1 кримінального
правопорушення, а не з метою з`ясування
дотримання ОСОБА_1 порядку зберігання
спеціального засобу - пристрою для
відстрілу гумових куль "Safari-820G" серії
НОМЕР_1 та дотримання позивачем порядку
обміну службового посвідчення.

Також, розділом ІІ Інструкції «Про
порядок проведення службових
розслідувань в органах внутрішніх
справ України» визначено вичерпний
перелік підстав проведення службового
розслідування, зокрема, у разі утрати
або викрадення спеціальних засобів (п.
2.2.13 Інструкції). Проте матеріали справи
не містять, а відповідачем не надано до
суду, належних та допустимих доказів на
підтвердження, як взагалі проведення
такої перевірки, так і обґрунтованості
проведення перевірки у позивача
порядку зберігання спеціального
засобу.

Відповідно п. 4.9 Інструкції «Про
порядок постійного зберігання і
носіння табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів і спеціальних засобів
працівниками міліції», затвердженої
наказом МВС України № 60 від 25.01.95 р., у
випадку застосування, псування,
недбалого зберігання або втрати
табельної вогнепальної зброї,
боєприпасів та спеціальних засобів
начальник (командир), який дав дозвіл на
їх отримання, призначає проведення в
строк до 10 діб службове розслідування,
за результатами якого встановлюється
винність чи невинність працівника і в
залежності від цього приймається
рішення про притягнення винного до
відповідальності згідно з чинним
законодавством - дисциплінарної,
матеріальної або кримінальної. Проте,
як вбачається з матеріалів справи,
висновок службового розслідування, за
яким позивачу інкриміновано порушення
зберігання спеціального засобу -
пристрою для відстрілу гумових куль
"Safari-820 G", серії НОМЕР_1, датований лише
05.02.14 р.

Відповідно п. 2.2 Положення «Про порядок
придбання, видачі, обліку, зберігання
та застосування вогнепальної зброї,
боєприпасів до неї, спеціальних
засобів індивідуального захисту
працівниками судів і правоохоронних
органів, а також особами, які беруть
участь у кримінальному судочинстві»,
затвердженого наказом МВС України № 523
від 24.07.96 р., зброя та спецзасоби
видаються на підставі мотивованої
постанови компетентного органу про
здійснення заходів безпеки відносно
осіб, які потребують відповідного
захисту, медичної довідки про стан їх
здоров'я та після проведення з ними
спеціальних занять згідно з учбовим та
тематичним планами (додаток N 1 до цього
Положення) з вивчення вимог
відповідних законодавчих і
нормативних актів, а також наявності
умов для зберігання зброї за місцем
проживання таких осіб, за результатами
обстеження яких складається акт
(додаток N 2 до цього Положення). Проте
матеріали справи не містять акту
перевірки наявності умов для
зберігання спецзасобу за місцем
проживання, обов`язковими реквізитами
якого, відповідно до додатку № 2
Положення, є дата складання акту,
прізвище, ініціали та підпис особи, яка
склала акт та особи, яка із вказаним
документом ознайомлена.

Також суд першої інстанції вказав на
те, що в п. 1 Порядку № 573 дск, зазначено,
що він регулює послідовність дій осіб
кадрового забезпечення МВС, ГУМВС
України, відомчих вищих навчальних
закладів. Також, зміст Порядку № 573 дск
не містить як вказівок на конкретний
період часу, протягом якого слід
здійснити обмін посвідчення, так і
посилання на відповідні санкції за не
здійснення такого обміну. Відповідно п.
3.6 вказаного Порядку службове
розслідування проводиться лише у разі
втрати, псування або передачі його
іншій особі, у той час як матеріали
справи не містять взагалі доказів
проведення службового розслідування
по відношенню до позивача, у разі
наявності вищевикладених підстав,
наявність яких також не підтверджена
ГУ МВС України в Харківській області
матеріалами службового розслідування.

Наведені обставини стали підставою для
висновків суду першої інстанції про
правомірність позовних вимог. Колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, оскільки доводи
апеляційної скарги їх не спростували.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.14 р. по
справі № 820/7333/14 прийнята з дотриманням
вимог чинного законодавства, колегія
суддів не виявила підстав для її
скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014р. по
справі № 820/7333/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014р. по
справі № 820/7333/14 за позовом ОСОБА_1 до
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Харківській
області третя особа Начальник
Головного управління МВС України в
Харківській області про скасування
наказу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П. ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:
Водолажська Н.С.