Справа № 2а-3718/11/2770
Суддя: Лиска Т.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/20256/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Суддів: Лиски Т.О. (доповідач),

Олендера І.Я.,

Штульмана І.В.,

розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
прокурора Нахімовського району м.
Севастополя в інтересах держави в
особі Управлінні Пенсійного фонду
України в Нахімовському районі
м. Севастополя до публічного
акціонерного товариства
"Севастопольський морський завод" про
стягнення заборгованості, касаційне
провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою публічного
акціонерного товариства
"Севастопольський морський завод" на
постанову Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року прокурор
Нахімовського району м. Севастополя в
інтересах держави в особі Управлінні
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м. Севастополя
звернувся до суду з позовом до
публічного акціонерного товариства
(далі по тексту - ПАТ) "Севастопольський
морський завод", у якому просив,
стягнути з відповідача на користь
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м. Севастополя
суму заборгованості в розмірі 150 482,66
грн.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Севастополя
від 11 вересня 2012
адміністративний позов задоволено
частково. Стягнуто з ПАТ
"Севастопольський морський завод" на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Нахімовському районі м.
Севастополя заборгованість по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій в сумі 61014, 56
грн. за вересень 2011 року. У задоволенні
решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 12 березня 2013 року було скасовано
постанову суду першої інстанції та
ухвалено нову постанову, якою позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
"Севастопольський морський завод" на
користь Управління Пенсійного фонду
України в Нахімовському районі м.
Севастополя суму заборгованості в
розмірі 133693,16 грн. за вересень 2011 року
за списком №1 та №2. В задоволенні іншої
частини позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції у справі, ПАТ
"Севастопольський морський завод"
звернулося з касаційною скаргою, в якій
просить постанову суду апеляційної
інстанції скасувати та залишити в силі
постанову суду першої інстанції,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
здійснивши перевірку доводів
касаційної скарги, матеріалів справи,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПАТ "Севастопольський
морський завод" зареєстрований в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі м. Севастополя та
є платником страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

На підприємстві працювали особи, яким
призначена пенсія на пільгових умовах
відповідно до статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Згідно з абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування» для
платників збору, визначених пунктами 1
та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які
є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» до
досягнення працівниками пенсійного
віку, передбаченого статтею 12 цього
Закону.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
встановлено ставку на обов'язкове
державне пенсійне страхування у
розмірі 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком №1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
«Про пенсійне забезпечення». У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому,
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до приписів пункту 6.4
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного Фонду
України, затвердженої постановою
Пенсійного фонду України від 19 грудня
2003 року №21-1, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 16 січня
2004 року за №64/8663 Пенсійний фонд щорічно
в повідомленнях про розрахунок сум
фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, які надсилає
підприємствам до 20-го січня поточного
року та протягом 10 днів з
новопризначених (перерахованих)
пенсій, визначає розмір сум до
відшкодування на поточний рік.

Підприємства відповідно до вимог
пункту 6.8 Інструкції щомісяця до 25-го
числа повинні вносити до Пенсійного
фонду зазначену в повідомленні місячну
суму фактичних витрат на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах.

Відповідно до абзацу першого пункту 6.2
Інструкції витрати на виплату та
доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах особам, які мають
стаж, що дає право на призначення цих
пенсій на декількох підприємствах,
покриваються цими підприємствами
пропорційно стажу роботи з урахуванням
вимог абзацу третього підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Так, відшкодуванню підлягають витрати
на виплату та доставку пільгових
пенсій призначених згідно статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Відповідно до статті 100 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» особам,
які працювали до введення в дію цього
Закону на роботах із шкідливими і
важкими умовами праці, передбачених
раніше діючим законодавством, пенсії
за віком призначаються на таких умовах:
а) особам, які мають на день введення в
дію цього Закону повний стаж на
зазначених роботах, що давав право на
пенсію на пільгових умовах, пенсії в
розмірах, передбачених цим Законом,
призначаються відповідно до вимог за
віком і стажем, встановлених раніше
діючим законодавством; б) особам, які не
мають повного стажу роботи із
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13 - 14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Із матеріалів справи вбачається та
встановлено судами, що ОСОБА_3 (за
списком № 1), ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11
(за списком №2) працювали на ПАТ
"Севастопольський морський завод" до 1
січня 1992 року, не мали повного
пільгового стажу роботи, пенсію було
призначено за наявним стажем
пропорційно, але вони продовжували
працювати далі і набули повний
пільговий стаж після 1 січня 1992 року та
вийшли на пенсію не пропорційно
відпрацьованому пільговому стажу, а за
повним пільговим стажем, який набули
після 1 січня 1992 року.

Таким чином, правильними є висновок
суду апеляційної інстанції, що
посилання відповідача на те, що вказані
особи набули повний стаж роботи із
шкідливими і важкими умовами праці до 1
січня 1992 року і тому набули право на
пільгову пенсію за статтею 100 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» є
безпідставними.

Відповідно до пункту 2 розділу ХV
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими і особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди:
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі досягнення
пенсійного віку та наявності трудового
стажу, передбаченого Законом України
"Про пенсійне забезпечення". У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 цього Закону. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

Підприємства та організації з коштів,
призначених на оплату праці, вносять до
Пенсійного фонду плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком №1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону
(абзац четвертий підпункту 1 пункту 2
розділу XV «Прикінцеві положення»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»).

Згідно з абзацом п'ятим підпункту 1
пункту 2 розділу XV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів «в»
-«е» та «ж» статті 13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», здійснюється
до 1 січня 2005 року за рахунок коштів
Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за
рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, правильним є висновок суду
апеляційної інстанції, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями. Обов'язок підприємств
та організацій з відшкодування
понесених Пенсійним фондом України
після 1 січня 2004 року витрат на виплату
і доставку пенсій за списком №1 не
пов'язаний із датою призначення такої
пенсії чи часом набуття необхідного
для цього пільгового стажу.

Враховуючи вищевикладене, а
також те, що постанова суду першої
інстанції скасована судом апеляційної
інстанції, а в справі ухвалено нове
рішення, колегія суддів вважає, що
касаційну скаргу слід відхилити, а
постанову суду апеляційної інстанції
залишити без змін, оскільки вона
прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а доводи касаційної скарги висновків
суду не спростовують.

На підставі викладеного,
керуючись статтями 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу публічного
акціонерного товариства
"Севастопольський морський завод"
залишити без задоволення, а постанову
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 12 березня
2013 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: