Справа № 225/395/14-а (2а/225/26/14)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року м.
Київ К/800/20710/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Мойсюка М.І. Іваненко
Я.Л. Тракало В.В.

розглянувши в порядку попереднього
судового засідання справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті в Донецькій області про
визнання дій неправомірними та
скасування постанов, за касаційною
скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Дзержинського
міського суду Донецької області від 3
лютого 2014 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2014 року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Управління Державної
інспекція України з безпеки на
наземному транспорті в Донецькій
області, у якому просив визнати дії
неправомірними та скасувати постанови
№№ 020041 та 020042 від 14 січня 2014 року про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
в сумі 1700 грн. за порушення правил
перевезення пасажирів згідно статей 39,
60 Закону України «Про автомобільний
транспорт» № 2344 від 5 квітня 2001
року (далі Закон № 2344-ІІІ).

Ухвалою Дзержинського міського суду
Донецької області від 3 лютого 2014 року,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 21 березня 2014 року, позовну заяву
повернуто ОСОБА_4 з підстав
непідвідомчості спору
адміністративному суду згідно вимог
пункту 6 частини 3 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на порушення судами норм
процесуального права, просить
оскаржувані рішення суду скасувати, а
справу направити на новий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву суди
попередніх інстанцій на підставі
наявних у справі даних встановили і
правильно виходили з того, що справу не
належить розглядати місцевим
загальним судом як адміністративним,
оскільки така за своєї предметною
підсудністю належить до розгляду
окружному адміністративному суду.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 3
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа адміністративної
юрисдикції - публічно-правовий спір, у
якому хоча б однією зі сторін є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Статтями 18, 19 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено предметну і територіальну
підсудність адміністративних справ.

Так, згідно пункту 1 частини 1 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України, місцевим загальним судам як
адміністративним судам підсудні
адміністративні справи, у яких однією
зі сторін є орган чи посадова особа
місцевого самоврядування, посадова чи
службова особа органу місцевого
самоврядування, крім тих, які підсудні
окружним адміністративним судам.

У відповідності до частини 2 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України окружним адміністративним
судам підсудні адміністративні справи,
у яких однією зі сторін є орган
державної влади, інший державний орган,
орган влади Автономної Республіки
Крим, їх посадова чи службова особа,
крім справ з приводу їхніх рішень, дій
чи бездіяльності у справах про
адміністративні проступки та справ,
які підсудні місцевим загальним судам
як адміністративним судам.

Як убачається з матеріалів справи спір
сторін виник внаслідок застосування
суб'єктом владних повноважень
адміністративно-господарських санкції
відносно суб'єкта господарювання за
порушення вимог статей 39, 60 Закону №
2344-ІІІ.

На виконання вимог Закону № 2344-ІІІ
Кабінет Міністрів України затвердив
Порядок здійснення державного
контролю на автомобільному транспорті
від 8 листопада 2006 року № 1567 (далі
Порядок № 1567)

Так, згідно пункту 3 Порядку № 1567
органами державного контролю на
автомобільному транспорті (далі -
органи державного контролю) є
Головавтотрансінспекція, її
територіальні управління в областях,
Автономній Республіці Крим, мм. Києві
та Севастополі.

Суди попередніх інстанцій
правильно виходили з того, що згідно
вимог пунктів 1, 7 Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті, затвердженої
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року N 387/2011, Державна
інспекція України з безпеки на
наземному

транспорті (Укртрансінспекція) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра інфраструктури
України.

Укртрансінспекція реалізовує
свої повноваження безпосередньо та
через свої територіальні органи -
управління в Автономній Республіці
Крим, обласні, Київське та
Севастопольське міські, районні
управління.

Таким чином, суди правильно
виходили з того, що відповідач -
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті в Донецькій
області, є територіальним органом
центрального органу виконавчої влади,
суб'єктом владних повноважень,
юридичною особою публічного права (що
кореспондується з пунктом 13
зазначеного Положення).

При цьому, посилання
позивача, на пункт 3 статті 18 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки дана норма
визначає порядок оскарження дій або
бездіяльності посадових чи службових
осіб місцевих органів виконавчої
влади, до яких відповідач не належить.

Отже, з урахуванням частини 2 статті 18
Кодексу адміністративного судочинства
України, за предметною підсудністю
справу слід розглядати окружним
адміністративним судом.

Таким чином, суди дійшли
обґрунтованого висновку щодо
повернення позову, застосувавши
наслідки порушення правил підсудності
адміністративної справи, зокрема пункт
6 частини 3 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам процесуального права,
доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують, а тому підстав
для їх скасування колегія суддів не
вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а
ухвалу Дзержинського міського суду
Донецької області від 3 лютого 2014 року
та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 21 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало