Справа № 808/2683/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року 14 год. 40 хв. Справа №
808/2683/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача Семеняка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ»

до: Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» (далі - ТОВ
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» або відповідач)
звернулось з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі - ДПІ у
Шевченківському районі ГУ Міндоходів у
Запорізькій області або відповідач)
про визнання недійсним та скасування
податкового повідомлення-рішення
форми «Р» від 20.02.2014 № , яким
визначені податкові зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
сумі 6 грн. та засновані штрафні
(фінансові) санкції у розмірі 1 грн. 50
коп.

Висновки акту проведеної перевірки,
які стали підставою для прийняття
оскаржуваного рішення, щодо
неможливості реального здійснення
фінансово-господарських операцій між
ТОВ «ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» з
постачальником ТОВ «ТЕХНОСФЕРА-2000», та
про те, що правочини з ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» та ПАТ «КРИВОРІЗЬКІЙ
ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» не спричиняють
реального настання правових насідків
та суперечать інтересам держави,
позивач вважає необґрунтованими, у
зв'язку з чим просить скасувати
прийняте податкове
повідомлення-рішення.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав у повному
обсязі, просив його задовольнити та
надав пояснення в його обґрунтування,
аналогічні викладеним у позовній
заяві.

Відповідачем подані заперечення,
відповідно до яких відповідач позов не
визнає у повному обсязі, просить у його
задоволенні відмовити та зазначає, що
підставою для прийняття оскаржуваного
рішення стали встановлені в ході
проведеної перевірки порушення
податкового законодавства щодо
неправомірного формування податкового
кредиту по взаємовідносинам позивача з
ТОВ «ТЕХНОСФЕРА-2000» та податкових
зобов'язань по взаємовідносинам з ПАТ
«КРИВОРІЗЬКІЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ».
Відповідач вказує, що проведеною
перевіркою не підтверджено поставку
товару позивачу від ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000», та як наслідок його
подальшу реалізацію ПАТ «КРИВОРІЗЬКІЙ
ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ», у зв'язку з
відсутністю довіреностей на отримання
товару від ТОВ «ТЕХНОСФЕРА-2000»,
товарно-транспортних накладних
(подорожніх листів), що підтверджують
перевезення товару.( т. 1 а.с. 83-85).

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належним чином, про причини неприбуття
до суду не повідомив, у зв'язку з чим
справу розглянуто без участі
представника відповідача.

Вислухавши пояснення представника
позивача, з'ясувавши обставини справи
та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що у період з 11.11.2013
по 15.11.2013 відповідачем проведена
позапланова невиїзна перевірка ТОВ
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» з питань
своєчасності та повноти сплати податку
на додану вартість та податку на
прибуток підприємства при здійсненні
господарських операцій з ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» за період з 01.11.2011 по
30.06.2012, за результатами якої складено
Акт перевірки від 22.11.2013 № 107/22-01/34948193
(далі - Акт перевірки)(т. 1 а.с. 21-36).

Як зазначено у висновках Акту
перевірки, перевіркою встановлено
порушення:

1) пункту 185 статті 185, пункту 187.1
статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту
198.3 та пункту 198.3 статті 198, пункту 201.1 та
пункту 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України, внаслідок чого:

- занижено податку на додану вартість,
який підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет у загальній сумі 39 грн., у тому
числі за січень 2012 року в сумі 39 грн.;

- завищено податок на додану вартість,
якій підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет у загальній сумі 39 грн., у тому
числі за листопад 2011 в сумі 39 грн.;

2) підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14,
пункту 135.2 статті 135, пункту 138.8. статті
138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139
Податкового кодексу України, внаслідок
чого:

- занижено податок на прибуток
підприємств, нарахованого та
сплаченого за період з 01.10.2011 по 30.06.2012 в
загальній сумі 1820 грн., у тому числі по
періодам: 2-4 квартали 2011 року в сумі 71
грн.; 1 квартал 2012 року 1750 грн.;

- завищено податку на прибуток
підприємств, нарахованого та
сплаченого за період з 01.10.2011 по 30.06.2012 в
сумі 65 грн., у тому числі по періодам:
півріччя 2012 року в сумі 65 грн.;

3) неможливість реального здійснення
фінансово-господарських операцій ТОВ
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» з
постачальником ТОВ «ТЕХНОСФЕРА-2000» з
ведення господарської діяльності у
порядку, передбаченому приписами
законодавства України у періоді з
01.10.2011 по 30.06.2012.

Порушення статті 215, пункту 1 статті 216
Цивільного кодексу України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочинів, які не
спрямовані на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ними
по правочинах, здійснених ТОВ
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» у періоді з
01.10.2011 по 30.06.2012 з постачальником ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» та покупцем ПАТ
«КРИВОРІЗЬКІЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ»,
не спричиняють настання реальних
наслідків та суперечать інтересам
держави (а.с. 36).

На підставі висновків Акту перевірки
відповідачем прийняті податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
09.12.2013 № , яким позивачу визначені
податкові зобов'язання з податку на
прибуток приватних підприємств за
основним платежем у сумі 6 грн. і
штрафними (фінансовими) санкціями у
сумі 437 грн. 50 коп., та податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
09.12.2013 № , яким позивачу визначені
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем 0
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 9 грн. 75 коп. (т. 1 а.с. 13-14).

За результатами здійсненого позивачем
адміністративного оскарження рішенням
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області від 14.02.2014 №
577/10/ (№577/10/) податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
09.12.2013 № про збільшення грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість скасовано, податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
09.12.2013 № в частині 436 грн. надмірно
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій з податку на прибуток
скасовано, в іншій частині зазначене
рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 15-18).

20.02.2014 ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у Запорізькій області на
підставі Акту перевірки та рішення
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області від 14.02.2014 №
577/10/ (№577/10/) прийнято
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 20.02.014 № , яким позивачу
визначені податкові зобов'язання з
податку на прибуток приватних
підприємств за основним платежем у
сумі 6 грн. та засновані штрафні
(фінансові) санкції у сумі 1 грн. 50 коп.(т.
1 а.с. 11).

Висновки Акту перевірки, на підставі
яких прийнято оскаржуване рішення, суд
вважає необґрунтованими, у зв'язку з
чим приходить до висновку про
протиправність прийнятого податкового
повідомлення-рішення з наступних
підстав.

10.11.2011 між ТОВ «ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ»
(покупець) та ТОВ «ТЕХНОСФЕРА-2000»
(постачальник) укладено Договір
поставки товару № 101111, за умовами якого
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця товар, який покупець
зобов'язується прийняти та сплатити
його вартість. Постачальник
зобов'язується поставити товар у
триденний строк з моменту оплати
товару покупцем, датою передачі товару
вважається дата видаткової накладної
постачальника (т.1 а.с. 129-130).

На виконання умов Договору ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» протягом листопада 2011
року - червня 2012 року поставлено
позивачу товар (муфти з'єднувальні,
кабель) на загальну суму 583745 грн. 24 коп.,
у тому числі ПДВ 97290 грн. 88 коп., про що
вписані видаткові та податкові
накладні, перелік яких наведений в Акті
перевірки, їх копії долучені до
матеріалів справи (т. 1 а.с. 26-27, 37-68).

Оплата за поставлений товар здійснена
позивачем у повному обсязі у
безготівковій формі, що також
відображено в акті перевірки та
підтверджується виписками банківської
установи про рух коштів (т. 1 а.с.
26-зворот, 37, т. 2 а.с. 21-40).

У подальшому, придбаний у ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» товар поставлений
позивачем ПАТ «КРИВОРІЗЬКІЙ
ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ» відповідно до
укладених між ТОВ
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» та ПАТ
«КРИВОРІЗЬКІЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ»
Договорів поставки № 112 від 27.01.2010 та №
542 від 10.04.2012, що підтверджується
додатковими угодами до вказаних
договорів, специфікаціями,
прибутковими ордерами ПАТ
«КРИВОРІЗЬКІЙ ЗАЛІЗОРУДНИЙ КОМБІНАТ»,
реєстрами документів за акредитивом,
виписками банківської установи про
надходження коштів за поставлений
товар (т. 1 а.с.136-149, 157-158, 161, 183-184, 187, 190-191,
203-204, 208, 210-211, 228-229, 232-233, 238-241, т. 2 а.с. 5-20).

За вказаних обставин суд вважає
висновки податкового органу про не
підтвердження поставки товару від ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА-2000» необґрунтованими.

Придбані позивачем матеріальні
цінності призначені та використані в
оподатковуваних операціях власної
господарської діяльності.

Понесені позивачем у зв'язку з
придбанням товарів витрати
підтверджуються дослідженими судом
первинними документами, що свідчить
про дотримання ним вимог податкового
законодавства щодо формування валових
витрат, а відтак, суд приходить до
висновку про безпідставне визначення
податкових зобов'язань з податку на
прибуток.

Пунктом 14.1.36 Податкового кодексу
України, передбачено, що господарська
діяльність - діяльність особи, що
пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через відокремлені підрозділи, а
також через будь - яку іншу особу, що діє
на користь першої особи, зокрема за
договорами комісії, доручення та
агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
витрати - це сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, яких відбувається формах,
здійснених для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталі (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником.

Відповідно до пункту 138.1 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються з витрат
операційної діяльності та інших
витрат.

Згідно з підпунктом 138.1.1 пункту 138.1 та
пунктом 138.8 статті 138 Податкового
кодексу України, витрати операційної
діяльності включають собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг.
Витрати, що формують собівартість
виготовленої продукції (робіт, послуг),
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме:

- прямих матеріальних витрат;

- прямих витрат на оплату праці;

- амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;

- загальновиробничих витрат, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів
бухгалтерського обліку;

- вартості придбаних послуг, прямо
пов'язаних з виробництвом товарів,
виконанням робіт, наданням послуг;

- інших прямих витрат.

Згідно з підпунктом 138.8.1 пункту 138.8
статті 138 Податкового кодексу України,
до складу прямих матеріальних витрат
включається вартість сировини та
основних матеріалів, які створюють
основу виготовленого товару, виконаної
роботи, наданої послуги, придбаних
напівфабрикатів та комплектуючих
виробів, допоміжних та інших
матеріалів, які можуть бути
безпосередньо віднесені до
конкретного об'єкту витрат.

Відповідно до пункту 138.4 статті 138
Податкового кодексу України витрати,
що формують собівартість реалізованих
товарів, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому відбувся
перехід права власності на товар
покупцеві.

При цьому, пунктом 135.4 статті 135
Податкового кодексу України
передбачено, що витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом ІІ
цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 Податкового кодексу України,
не включаються до складу витрат
витрати, не підтверджені відповідними
розрахунковими та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Таким чином, за приписами Податкового
кодексу України підставами для
віднесення до складу витрат сум витрат,
понесених на придбання товарів (робіт,
послуг), є сукупність таких умов, як
реальне (фактичне) придбання товарів
(робіт, послуг), використання придбаних
товарів (робіт, послуг) у власній
господарській діяльності, а також
документальне підтвердження понесених
витрат.

Як встановлено судом, поставка товару
від ТОВ «ТЕХНОСФЕРА 2000» позивачу
підтверджується видатковими та
податковими накладними, його оплата -
виписками банківської установи про
перерахування позивачем на користь ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА 2000» грошових коштів за
отриманий товар відповідно до Договору
від 10.11.2011 (т. 1 а.с. 37-68, т. 2 а.с. 21-40).

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового
кодексу України встановлено, що
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Відповідно до пунктів 201.6 та 201.8 статті
201 Податкового кодексу України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку в порядку,
передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Реєстрація особи платником податку на
додану вартість діє до дати її
анулювання, яка відбувається у
випадках, передбачених пунктом 184.1
статті 184 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідно до положень
Податкового кодексу України, податкова
накладна є документом, який
підтверджує господарську операцію.

На час здійснення відповідних
господарських операцій контрагент
позивача був у встановленому
законодавством порядку зареєстрований
як платник ПДВ, перевіркою не
зафіксований факт наявності в
податкових накладних недоліків, або
порушення порядку їх видачі, що могло б
свідчити про їх неналежність як
первинного документу.

Посилання відповідача на відсутність
товарно-транспортних накладних та
подорожніх листів в обґрунтування
висновків щодо не підтвердження
фактичного здійснення господарської
операції суд вважає необґрунтованими.

Так, відповідно до розділу 1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України №363 від 14.10.1997,
товарно-транспортна документація -
комплект юридичних документів, на
підставі яких здійснюють облік,
приймання, передавання, перевезення,
здавання вантажу та взаємні розрахунки
між учасниками транспортного процесу,
а товарно-транспортна накладна - єдиний
для всіх учасників транспортного
процесу юридичний документ, що
призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи.

Згідно із п. 11.1, 11.3, 11.4, 11.5, 11.7 вказаних
правил основними документами на
перевезення вантажів є
товарно-транспортні накладні та
дорожні листи вантажного автомобіля.
Дорожній лист вантажного автомобіля є
документом, без якого перевезення
вантажів не допускається. Оформлення
перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Після прийняття вантажу
згідно з товарно-транспортною
накладною водій (експедитор) підписує
всі її екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику.

Разом з тим, вказані правила перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні не встановлюють правил
податкового обліку платників податку,
а лише встановлюють права, обов'язки та
відповідальність власників
автомобільного транспорту
(перевізників). При цьому, документи
обумовлені вказаними правилами,
зокрема, товарно-транспортна накладна
та подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Акт від 13.09.2012 № 403/2214/30493167 про
неможливість проведення зустрічної
звірки суб'єкта господарювання ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА 2000» щодо підтвердження
господарських відносин із платниками
податків за період січень 2011 року -
червень 2012 року, на який посилається
відповідач, також не може
підтверджувати відсутність поставки
товарів, оскільки ненадання інформації
на запит податкового органу та
незнаходження ТОВ «ТЕХНОСФЕРА 2000» за
податковою адресою на час проведення
зустрічної звірки, яка проведена 13.09.2012,
не може бути доказом відсутності
поставок товарів, які мали місце у
листопаді 2011 року - червні 2012 року, та
свідчити про неможливість здійснення
контрагентом позивача господарської
діяльності, у тому числі доказом
відсутності необхідних умов для
здійснення такої діяльності (т. 1 а.с.
121-128).

Крім того, суд вважає безпідставними
посилання відповідача на інформацію
про наявність кримінального
провадження за частиною 2 статті 205
Кримінального кодексу України
відносно невстановлених осіб, які у
липні 2011 здійснили придбання суб'єкта
підприємницької діяльності ТОВ
«ТЕХНОСФЕРА 2000» з метою прикриття
незаконної діяльності щодо надання
податкової вигоди третім особам, яка
міститься у службовому листі
начальника СВ ДПІ у Жовтневому районі
м. Запоріжжя Запорізької області ДПС,
оскільки відповідний обвинувальний
вирок суду, який встановлює вину осіб у
вчинені такого злочину, як закріплено
статтею 62 Конституції України, на час
прийняття оскаржуваного рішення та
судового розгляду справи, відсутній (т.1
а.с. 128).

Зазначені обставини не можуть бути
підставами для позбавлення позивача
права на включення до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, витрат, понесених у
зв'язку із придбанням у ТОВ «ТЕХНОСФЕРА
2000» товарів.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості прийняття
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

На підстави викладеного, суд приходить
до висновку про обґрунтованість
позовних вимог та про їх задоволення у
повному обсязі.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, присудженню на користь
позивача підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати (т. 1 а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
прийняте Державною податковою
інспекцією у Шевченківському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» від 20.02.014 № .

Присудити на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЗАПОРОЖЕНЕРГОПОСТАЧ» судові витрати
у розмірі 182 (сто вісімдесят дві) грн. 70
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша