Справа № 819/452/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р.
К/800/36767/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.,

Малиніна В.В., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Тернопільській області на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року по справі № 819/452/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Відділу державної
виконавчої служби Монастирського
районного

управління юстиції (далі - ВДВС
Монастирського РУЮ)

третя особа Інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю в

Тернопільській області (далі -
Інспекція)

про визнання дій
протиправними та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом до ВДВС Монастирського
РУЮ, третя особа Інспекція про визнання
дій щодо зазначення суми боргу у
подвійному розмірі протиправними та
скасування постанови про відкриття
виконавчого провадження.

В обґрунтування позову ОСОБА_4
посилався на те, що ним було подано
скаргу на постанову Інспекції про
накладення штрафу до прокуратури
Монастирського району, а в подальшому
до прокуратури Тернопільської області,
а тому, з огляду на положення статті 303
Кодексу України про адміністративні
правопорушення (далі - КУпАП)
відповідачем протиправно зазначено
стягнення у подвійному розмірі
накладеного штрафу 8500 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року рішення суду першої інстанції
скасовано та ухвалено нове, яким позов
задоволено.

Визнано протиправними дії начальника
ВДВС Монастирського РУЮ по винесенню
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 20 лютого 2014 року, щодо
зазначення у цій постанові суми боргу,
що становить подвійний розмір штрафу,
який був накладений на ОСОБА_4
постановою по справі про
адміністративне правопорушення № 1150/13
від 16 грудня 2013 року, винесеною
заступником начальника Інспекції.

Скасовано постанову ВДВС
Монастирського РУЮ ВП № 42147270
від 20 лютого 2013 року про відкриття
виконавчого провадження.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Інспекція подала
касаційну скаргу, в якій, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року.

Перевіривши правильність застосування
судом апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Інспекції
від 16 грудня 2013 року № 1150/13 на ОСОБА_4
накладено адміністративне стягнення у
вигляді штрафу в розмірі 4250 грн.
Зазначену постанову позивач отримав
того ж дня, про що свідчить його підпис.

Вказана постанова була оскаржена
позивачем у судовому порядку.

Постановою Монастирського районного
суду Тернопільської області від 31
грудня 2013 року у задоволенні позову
відмовлено. Постанова суду є
остаточною і оскарженню не підлягає, а
тому вступила в закону силу того ж дня.

14 січня 2014 року позивач звернувся до
прокуратури Монастирського району зі
скаргою на постанову Інспекції від 16
грудня 2013 року № 1150/13.

Прокуратурою відмовлено у внесенні
подання на постанову Інспекції по
справі про адміністративне порушення,
у зв'язку з пропуском строків
встановлених статтею 290 КУпАП., що
підтверджено листом від 20 січня 2014 року
№ 65-2-14.

24 січня 2014 року ОСОБА_4 було оскаржено
відмову прокуратури Монастирського
району у вжитті заходів реагування до
прокуратури Тернопільської області,
яка листом від 4 лютого 2014 року №
07/1/2-301-14 відмовила у задоволенні його
скарги, посилаючись на постанову
Монастирського районного суду
Тернопільської області від 31 грудня 2013
року та відсутність підстав для
прокурорського реагування.

Постановою заступника начальника ВДВС
Монастирського РУЮ від 20 лютого 2014 року
відкрито виконавче провадження про
примусове виконання постанови
Інспекції від 16 грудня 2013 року № 1150/13
про стягнення з ОСОБА_4 штрафу у
подвійному розмірі, як це передбачено
статтею 308 КУпАП.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідачем правомірно винесено
оскаржувану постанову про відкриття
виконавчого провадження від 20 лютого
2014 року, оскільки ОСОБА_4 штраф сплачено
з порушенням строку визначеного
частиною 1 статті 307 КУпАП.

Суд касаційної інстанції погоджується
з таким висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За змістом частини 2 статті 25 Закону
України від 21 квітня 1999 року
№ 606-ХІV «Про виконавче провадження»
у постанові про відкриття виконавчого
провадження державний виконавець
вказує про необхідність боржнику
самостійно виконати рішення у строк до
семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом.

За приписами статті 308 КУпАП у разі
несплати правопорушником штрафу у
строк, установлений частиною першою
статті 307 цього Кодексу, постанова про
накладення штрафу надсилається для
примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби за місцем
проживання порушника, роботи або за
місцезнаходженням його майна в
порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання
постанови про стягнення штрафу за
вчинення адміністративного
правопорушення з правопорушника
стягується: подвійний розмір штрафу,
визначеного у відповідній статті цього
Кодексу та зазначеного у постанові про
стягнення штрафу; витрати на облік
зазначених правопорушень.

Відповідно до положень статті 307 КУпАП
штраф має бути сплачений порушником не
пізніш як через п'ятнадцять днів з дня
вручення йому постанови про накладення
штрафу, а в разі оскарження або
внесення на неї подання прокурора
такої постанови - не пізніш як через
п'ятнадцять днів з дня повідомлення про
залишення скарги або подання без
задоволення.

Як встановлено судами, постановою
Монастирського районного суду
Тернопільської області від 31 грудня 2013
року ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні
позову про скасування постанови
Інспекції про накладення штрафу.

Вказану постанову суду ОСОБА_4 отримав 8
січня 2014 року, разом з тим, штраф в
добровільному порядку не сплатив, а
відтак, постанова державного виконавця
ВП № 42147270 від 20 лютого 2013 року про
відкриття виконавчого провадження
винесена, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені законами
України.

Таким чином, встановивши фактичні
обставини справи та аналізуючи
зазначені норми чинного законодавства,
суд першої інстанції дійшов
обгрунтованого висновку щодо
безпідставності позовних вимог ОСОБА_4
про скасування постанови ВДВС
Монастирського РУЮ про відкриття
виконавчого провадження від 20 лютого
2014 року.

За наведених обставин постанова
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року не узгоджується з вимогами
чинного законодавства і підлягає
скасуванню.

Суд першої інстанції дійшов правильних
юридичних висновків щодо встановлених
обставин справи і відповідним чином
застосував до спірних правовідносин
норми матеріального права.

Відповідно до статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасовано
помилково.

Керуючись статтями 220, 222, 226, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Тернопільській області задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року скасувати.

Постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 13 березня
2014 року залишити в силі.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий

Ємельянова В.І.

Судді

Малинін В.В.

Олендер І.Я.