Справа № 810/4043/14
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року м. Київ
810/4043/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Панова Г.В.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу

Одеського міського центру
зайнятості

до Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного
адміністративного суду звернувся
Одеський міський центр зайнятості з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Аваікомпанія «Аеросвіт»
про стягнення коштів у сумі 3410,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
вказав, що з ПрАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт» був звільнений ОСОБА_1, який
за подальшою реалізацією своїх прав на
працю звернувся до Одеського міського
центру зайнятості, де йому надано
статус безробітного з виплатою
допомоги по безробіттю як
застрахованій особі залежно від стажу.
Бориспільським міськрайонним центром
зайнятості проведено перевірку
достовірності довідки про середню
заробітну плату ОСОБА_1 виданої ПрАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт», за
результатами якої встановлено
недостовірність середньої заробітної
плати ОСОБА_1, що призвело до переплати
допомоги по безробіттю на загальну
суму 3410,45 грн. Позивач надіслав
відповідачу лист-претензію про
необхідність повернення надмірно
виплаченої ОСОБА_1 допомоги по
безробіттю у сумі 3410,05 грн., проте
станом на день звернення до суду,
заборгованість не сплачена.

Ухвалами Київського окружного
адміністративного суду від 31.07.2014
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження і призначено
справу до судового розгляду на 28.08.2014.

У судове засідання 28.08.2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Позивач і відповідач повідомлені судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявних в матеріалах справи
повідомлень про вручення
рекомендованих поштових відправлень №
225 і № 217.

Керуючись приписами пункту другого
частини першої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд відклав розгляд справи на 09.09.2014.

У судове засідання 09.09.2014 уповноважені
представники сторін не з'явились.

Від позивача до суду надійшло письмове
клопотання від 03.09.2014 №
3284/19/06, в якому позивач просить суд
здійснювати розгляд справи без участі
представників Одеського
міськрайонного центру зайнятості.

Відповідач повідомлений судом
належним чином про дату, час і місце
судового засідання, про що свідчать
дані наявної в матеріалах справи копії
списику згрупованих поштових
відправлень від 29.08.2014, а також даними
офіційного інтернет-сайту ДП
«Укрпошта» про отримання поштового
відправлення.

Від відповідача до суду заперечень
проти позову або відзиву, заяв чи
клопотань не надходило.

Відповідно до частини четвертої статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Згідно з частиною шостою статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи приписи вказаної правової
норми, суд здійснює розгляд даної
справи в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню, з таких підстав.

13.05.2013 гр. ОСОБА_1 надано статус
безробітного і відповідно до наказу
Одеського міського центру зайнятості
від 20.05.2013 йому призначена допомога по
безробіттю.

22.01.2014 посадовою особою
Бориспільського міськрайонного центру
зайнятості проведено розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення», за результатами
якої складено Акт від 22.01.2014 № 16.

Як вбачається з Акта, у ході
розслідування здійснено перевірку
довідки про середню заробітну плату
(дохід) від 21.03.2013 № 3.01-1-03/722 та
знаходження у трудових відносинах з
ПрАТ «Авівакомпанія «Аеросвіт» гр.
ОСОБА_1.

Розслідуванням встановлено, що
зазначена довідка складена не
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України від 26.09.2001 № 1266.

Крім того, перевіркою встановлено, що
за січень, лютий 2013 року підприємством
заробітна плата ОСОБА_1 була нарахована
в сумі 4292,89 грн. за січень і 2385,02 грн. за
лютий 2013, але не виплачена. Єдиний
соціальний внесок за січень - лютий 2013
року до Пенсійного фонду України не
нараховувався. У зв'язку з цим,
Бориспільський міськрайонний центр
зайнятості дійшов висновку про те, що
заробітна плата не повинна бути
відображена у довідці від 21.03.2013 №
3.01-1-03/722, а дані про середню заробітну
плату, що відображені у довідці від
21.03.2013 № 3.01-1-03/722 не відповідають даним
бухгалтерського обліку підприємства.

Одеським міським центром зайнятості
прийнято наказ від 07.03.2014 № 96 «Про
відшкодування коштів, виплачених
ОСОБА_1», відповідно до якого прийнято
рішення надіслати ПрАТ «Авіакомпанія
«Аеросвіт».

Листом від 12.03.2013 № 1087/19/06 Одеський
міський центр зайнятості надіслав ПрАТ
«Авіакомпанія «Аеросвіт» претензію, в
якій просив сплатити 3410,45 грн.

Проте, вимоги претензії відповідачем
не виконано.

Надаючи правову оцінку відносинам, які
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття», Порядку розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення
безробітним, затвердженого спільним
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України, Державної
податкової адміністрації від 13.02.2009
року № 60/62 і постановою правління
Пенсійного Фонду України від 13.02.2009
року № 7-1, який зареєстрований в
Міністерстві юстиції України 12.03.2009
року №232/16248, центрами зайнятості
проводяться розслідування страхових
випадків і обґрунтованості виплати
матеріального забезпечення.

Для проведення зазначених
розслідувань центри зайнятості
взаємодіють з Державною податковою
адміністрацією України і Пенсійним
фондом України, шляхом обміну
інформацією про отримані особами, які
перебувають на обліку в державній
службі зайнятості як безробітні,
доходи від провадження
підприємницької діяльності, виконання
робіт за трудовим договором, у тому
числі за сумісництвом, під час роботи
за кордоном, виконання робіт (надання
послуг) за цивільно-правовими
договорами, ведення особистого
селянського господарства, отримання
пенсії.

Обмін інформацією здійснюється між
Державним центром зайнятості, ДПА
України та ПФУ, як центральними
органами виконавчої влади. Даний обмін
інформацією здійснюється з метою
перевірки достовірності даних, які є
підставою для надання особі статусу
безробітної і визначення розміру
матеріального забезпечення.

Як було зазначено судом і вбачається з
матеріалів справи Бориспільським
міськрайонним центром зайнятості, на
підставі звернення Одеського міського
центру зайнятості від 25 жовтня 2013 року
№4446/13/02 проведено розслідування
страхових випадків і обґрунтованості
виплат матеріального забезпечення
відповідно до Закону України «Про
зайнятість населення».

Результати розслідування оформлені
Актом від 22 січня 2014 року № 16.

В ході розслідування встановлено, що
ОСОБА_1 відповідачем було нараховано
заробітну плату за січень і лютий 2013 у
сумі 4292,89 грн. і 2385,02 грн. відповідно.
Проте, розслідуванням встановлено, що
заробітну плату за лютий 2013 ОСОБА_1 не
виплачено, а єдиний соціальний внесок з
січень і лютий 2013 до Пенсійного фонду
України не перераховувався.

Таким чином, було встановлено, що
інформація про середню заробітну
плату, відображена у довідці від 21.03.2013
№ 3.01-1-03/722 не відповідає даним
бухгалтерського обліку підприємства,
оскільки у довідці зазначені
недостовірні відомості про виплачену
заробітну плату і сплачені страхові
внески за січень і лютий 2013 року, що в
подальшому призвело до
необґрунтованих виплат допомоги по
безробіттю ОСОБА_1

Згідно зі статтею 1 Основ законодавства
України про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від 14
січня 1998 року №16/98-ВР (з урахуванням
відповідних змін; далі - Основи
законодавства №16/98)
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом (далі - роботодавець),
громадянами, а також бюджетних та інших
джерел, передбачених законом.

Одним із видів соціальних послуг та
матеріального забезпечення за
загальнообов`язковим державним
соціальним страхуванням відповідно до
статті 25 Основ законодавства №16/98 є
допомога по безробіттю.

Стаття 26 Основ законодавства № 16/98
визначає, що допомога по безробіттю
належить до страхових випадків, з
настанням яких надаються матеріальне
забезпечення та соціальні послуги.

Законом України «Про зайнятість
населення» від 05 липня 2012 року № 5067-VI (в
редакції, чинній на момент виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон
України № 5067) визначено, що зайнятість -
не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно.

У статті 2 Закону України № 5067
передбачено, що безробітними
визнаються особи віком від 15 до 70 років,
які через відсутність роботи не мають
заробітку або інших передбачених
законодавством доходів як джерела
існування, готові та здатні приступити
до роботи.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 лютого 2007 року № 219 (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) затверджено Порядок
реєстрації, перереєстрації та ведення
обліку громадян, які шукають роботу, і
безробітних (далі - Порядок № 219).

Пунктом 11 Порядку № 219 передбачено, що
за відсутності підходящої роботи
рішення про надання громадянам статусу
безробітних приймається державною
службою зайнятості за їх особистою
заявою з восьмого дня після реєстрації
у центрі зайнятості за місцем
проживання як таких, що шукають роботу,
і оформляється наказом центру
зайнятості, номер і дата якого
зазначаються у картці. З наказом про
надання чи ненадання статусу
безробітного, визначення розміру і
строку виплати допомоги по безробіттю
чи припинення виплати такої допомоги
громадянин повинний ознайомитися під
розписку в картці обліку прийнятих
рішень центру зайнятості.

Відповідно до пункту 12 Порядку № 219 для
одержання статусу безробітного
громадянин особисто подає у день, що
настає після закінчення встановленого
строку для пошуку підходящої роботи, до
центру зайнятості заяву з зазначенням
у ній інформації про те, що він не
займається видами діяльності, що
визначені у частині 3 статті 1 Закону
України №5067, і не отримує пенсію на
пільгових умовах, а також копію довідки
про його ідентифікаційний номер.

Статтею 23 Закону України «Про
загальнообов`язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття» від 02 березня 2000 року №
1533-III (з урахуванням відповідних змін;
далі - Закон України № 1533) передбачений
порядок визначення розміру допомоги по
безробіттю, за частиною 6 якої порядок
надання допомоги по безробіттю, у тому
числі - одноразової її виплати, для
організації безробітним
підприємницької діяльності,
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сферах
трудових відносин, соціального захисту
населення, за погодженням з правлінням
Фонду.

Згідно з пунктом 1.3 Порядку надання
допомоги по безробіттю, у тому числі
одноразової її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженого наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20 листопада 2000
року № 307, зареєстровано в Міністерстві
юстиції України 14 грудня 2000 року за №
915/5136 (далі - Порядок № 307), допомога по
безробіттю призначається центрами
зайнятості, на які покладено функції
робочих органів виконавчої дирекції
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття, за
місцем перебування безробітного на
обліку і виплачується в установленому
порядку через банківські установи.

Функції робочих органів виконавчої
дирекції Фонду покладаються на центр
зайнятості Автономної республіки Крим,
обласні, Київський і Севастопольський
міські, районні, міськрайонні, міські
та районні центри зайнятості (пункт 2
статті 12 Закону України № 1533).

Відповідно до пункту другого частини
другої статті 35 Закону № 1533
роботодавець, зокрема, зобов'язаний
подавати центральному органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері зайнятості населення
та трудової міграції, в установленому
порядку відповідно до законодавства
відомості про розмір заробітної плати
та використання робочого часу
працівників.

Зі змісту статей 7 та 16 Закону № 1533
вбачається, що виплата допомоги по
безробіттю здійснюється саме за
рахунок коштів Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття.

Відповідно до пункту 6.2 Порядку № 307
допомога по безробіттю призначається
на підставі особистої заяви
безробітного, довідки (довідок) про
середню заробітну плату (дохід) за
останнім місцем (декількома місцями)
роботи чи служби, трудової книжки,
військового квитка, копії
цивільно-правового договору, за
пред'явленням, у разі наявності,
свідоцтва про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування та
паспорта або іншого документа, що
посвідчує особу.

Відповідно до статті 12 Закону України
№ 1533 виконавча дирекція Фонду та її
робочі органи, контролюють
правильність нарахування,
своєчасність сплати страхових внесків,
а також витрат за страхуванням на
випадок безробіття, проводять
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення в порядку, встановленому
центральними органами виконавчої
влади у сфері праці та соціальної
політики, державної податкової
політики, Пенсійним фондом України за
погодженням з правлінням Фонду.

Розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення здійснюється шляхом
звіряння даних, зазначених у
документах страхувальника, з базою
даних Пенсійного фонду України та
Державної податкової адміністрації
України, а в разі необхідності - шляхом
проведення виїзних планових та
позапланових перевірок
страхувальників.

Згідно з частиною 3 статті 35 Закону № 1533
достовірність зазначених у документах
даних перевіряється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері зайнятості
населення та трудової міграції. У разі
подання недостовірних відомостей,
передбачених пунктом 2 частини другої
цієї статті, використання роботодавцем
коштів Фонду з порушенням
встановленого порядку роботодавець
добровільно чи на підставі рішення
суду повинен відшкодувати страховику
заподіяну шкоду.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6 Порядку
розслідування страхових випадків та
обґрунтованості виплати матеріального
забезпечення безробітним,
затвердженого спільним наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України, Державної податкової
адміністрації від 13.02.2009 року № 60/62 та
постановою правління Пенсійного Фонду
України від 13.02.2009 року № 7-1, який
зареєстрований в Міністерстві юстиції
України 12.03.2009 року №232/16248, якщо
відомості про доходи особи, на підставі
яких призначено матеріальне
забезпечення, є недостовірними з вини
роботодавця, центри зайнятості
проводять перерахунок страхових
виплат з дня їх призначення. Суми
незаконно виплачених коштів
повертаються роботодавцем.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем у ході розслідування, з
метою підтвердження розміру середньої
заробітної плати ОСОБА_1 подано до
Фонду довідку від 21.03.2013 № 3.01-1-03/722 (а.с.
21), що містить інші відомості про розмір
середньої заробітної плати та суми
сплачених страхових внесків, ніж у
довідці від 12.08.2013 № 3.01-1-03/1405 (а.с. 22), на
підставі якої позивачем розраховано та
призначено допомогу по безробіттю.

Так, розбіжності стосуються, зокрема,
сум заробітної плати і страхових
внесків за січень і лютий 2013 року,
середньоденної (середньогодинної)
заробітної плати.

Відповідно до довідки від 21.03.2013 №
3.01-1-03/722, ОСОБА_1 у січні і лютому 2013 року
виплачено заробітну плату у сумі 6677,91
грн. і сплачено до Фонду страхових
внесків за цей же період у сумі 240,40 грн.

У свою чергу, відповідно до даних
реєстрів позивача і Пенсійного фонду
України, вказані суми заробітної плати
та страхових внесків відповідачем
виплачені (сплачені) не були, що
підтверджується довідкою про середню
заробітну плату від 12.08.2013 № 3.01-1-03/1405
(а.с. 22), з якої вказані суми заробітної
плати та страхових внесків за січень і
лютий 2013 року виключені.

Суд також звертає увагу, що між
довідкою від 21.03.2013 № 3.01-1-03/722 і від
12.08.2013 № 3.01-1-03/1405 існує також
розбіжність у розмірі середньоденної
(середньогодинної) заробітної плати
(доходу) - 140,34 грн. і 103,45 грн. відповідно.

Доказів, які б підтверджували
достовірність відомостей про середню
заробітну плату та суми сплачених
страхових внесків, що містяться у
довідці від 21.03.2013 № 3.01-1-03/722
відповідач не надав і не повідомив про
причини неможливості надати такі
докази.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується висновок про
невідповідність інформації про
середню заробітну плату, наведену у
довідці від 21.03.2013 № 3.01-1-03/722 з фактичним
розміром виплаченої заробітної плати і
сплачених страхових внесків, що
призвело до необґрунтованої виплати
матеріального забезпечення
безробітньому у розмірі 3410,45 грн.

Відповідно до частини першої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи викладене, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Станом на час розгляду даної справи в
суді сторонами не надано доказів про
добровільне виконання відповідачем
вимог Одеського міського центру
зайнятості щодо сплати надмірно
виплаченої допомоги по безробіттю.

Керуючись статтями 14, 70, 71, 86, 128, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Авіакомпанія «Аеросвіт»
() на користь Одеського
міського центру зайнятості надміру
виплачені кошти як допомоги по
безробіттю у сумі 3410 (три тисячі
чотириста десять) грн. 45 коп

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд.

Згідно з частиною другою статті 186
Кодексу адміністративного судочинства
України апеляційна скарга на постанову
суду першої інстанції подається
протягом десяти днів з дня її
проголошення. У разі застосування
судом частини третьої статті 160 цього
Кодексу, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови

Суддя
Панова Г. В.