Справа № 808/4315/14
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2014 року Справа № 808/4315/14
м.Запоріжжя Запорізький окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Калашник Ю.В.

при секретарі Стратулат С.В.

за участі:

представника позивача: не з'явився,

представника відповідача:не з'явився,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до Бердянської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2014 року до Запорізького
окружного адміністративного суду
надійшла позовна заява Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (далі позивач, або
ФОП ОСОБА_1) до Бердянської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі відповідач
або Бердянська ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області), в якій просить визнати
противоправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення № від
24.06.2014 року.

Позивач в судове засідання не з'явився,
проте направив на адресу суду заяву про
підтримання позовних вимог в повному
обсязі та про розгляд справи без його
участі.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, проте направив
на адресу суду клопотання, в якому
просить відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі та про розгляд справи без його
участі. В матеріалах справи
знаходяться письмові заперечення на
позов.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням приписів статті 41 та 128
КАС України, фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось, справу розглянуто в
порядку письмового провадження на
підставі наявних матеріалів.

Розглянувши подані документи судом
установлені наступні обставини.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична
особа - підприємець з 29.01.2003, що
підтверджується випискою з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців.

ФОП ОСОБА_1 здійснює підприємницьку
діяльність у магазині, розташованому
за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується
торговим патентом НОМЕР_2, виданим
21.02.2011р., та ліцензією на роздрібну
торгівлю алкогольними напоями, виданою
13.03.2014р., реєстраційний НОМЕР_3.

10.04.2014 року працівниками Бердянської
ОДПІ було проведено повірку позивача
за адресою АДРЕСА_1.

Перевірка проводилась у присутності
реалізатора ОСОБА_2 та позивача ФОП
ОСОБА_1

За результатами перевірки складено
протокол огляду та вилучення від
10.04.2014р. та відносно позивача складено
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, за продаж
алкогольного напою на розлив без
наявності відповідного торгового
патенту. Інших порушень не було
встановлено.

24.06.2014 Бердянською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області складено податкове
повідомлення-рішення від 24.06.2014,
№, яким за порушення вимог ч.6
ст.15-3 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (продаж
алкогольних напоїв на розлив для
споживання на місці), та постанови КМУ
від 30.10.2008р. №957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово- відпускних
цін на окремі види алкогольних напоїв»
(реалізація алкогольних напоїв за
цінами, нижчими за встановлені
мінімальні ціни) було застосовано до
позивача штрафні (фінансові) санкції,
передбачені абз. 9 ч.2 ст.17 та абз. 14 ч.2 ст.
17 Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР, у розмірі
11 800грн.

Позивач вважає, що податкове
повідомлення-рішення не відповідає
вимогам діючого законодавства України
та підлягає скасуванню в зв'язку з чим
звернувся до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, суд вважає позовні
вимоги такими, що не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Як було встановлено із матеріалів
справи та з'ясовано в судовому
засіданні 12.08.2014, працівниками ВПМ
Бердянської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області протоколом від
10.04.2014 в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», який
розташований за адресою: АДРЕСА_1, та
належить позивачу, зафіксовано факт
реалізації на розлив 100 грам горілки
«Пшенична» без наявності у позивача
статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування за ціною 4 грн.
25 коп., при встановленій мінімальній
роздрібній ціні на горілку 6 грн. 02 коп.,
тобто за ціною нижчою ніж встановлена
мінімальна роздрібна ціна, 24.06.2014р.
Бердянської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Запорізькій області за порушення
позивачем вимог ч.6 ст.15-3 Закону України
«Про державне регулювання виробництва
і обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95- ВР
(далі - Закон №481). та вимог Постанови
КМУ від 30.10.2008р. № 957 «Про встановлення
розміру мінімальних оптово-відпускних
і роздрібних цін на окремі види
алкогольних напоїв».

За результатами перевірки складено
протокол огляду та вилучення від
10.04.2014р. та відносно позивача складено
протокол про вчинення
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП, за продаж
алкогольного напою на розлив без
наявності відповідного торгового
патенту. Інших порушень не було
встановлено.

24.06.2014 Бердянською ОДПІ Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області складено податкове
повідомлення-рішення від 24.06.2014,
№про застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій у сумі:
11800 грн., а саме 6800 грн., за роздрібну
торгівлю алкогольними напоями на
розлив без наявності статусу
громадського харчування. 5000 грн. - за
роздрібну торгівлю алкогольними
напоями за цінами нижчими ніж
встановлені мінімальні роздрібні ціни.

Також як встановлено із матеріалів
справи постановою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 29.04.2014 ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 164 ч.1 КУпАП та на нього на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340грн. з
конфіскацією в дохід держави
алкогольних напоїв, вилучених згідно
протоколу огляду та вилучення від
10.04.2014.

Постановою Апеляційного суду
Запорізької області від 29.05.2014,
постанову Бердянського міськрайонного
суду Запорізької області від 29.04.2014,
якою ОСОБА_1 притягнуто до
адміністративної відповідальності за
ст. 164 ч.1 КУпАП та на нього на нього
накладено адміністративне стягнення у
виді штрафу в розмірі 340грн. з
конфіскацією в дохід держави
алкогольних напоїв, вилучених згідно
протоколу огляду та вилучення від
10.04.2014 алкогольних напоїв, скасовано, а
провадження у справі закрито на
підставі п.1 ст. 247 КУпАП за відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Постанова Апеляційного суду
Запорізької області від 29.05.2014 набрала
законної сили.

В судовому засіданні 12.08.2014 була
допитана у якості свідка ОСОБА_2, яка
пояснила, що проходила стажування в
магазині позивача на вакантну посаду
продавця в її обов'язки входило
реалізація продуктів харчування,
сигарет та алкогольної продукції. Щодо
перевірки також пояснила, що 10.04.2014
вона знаходилась на робочому місці в
магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» та продала
молодому чоловіку 100гр. горілки
«Пшенична» вартістю 4,25грн. вказану
горілку залишилась від попередніх
відвідувачів, які на передодні вживали
спиртне в магазині та вирішила її
допродати. Таким чином, свідок
підтвердила реалізацію горілки на
розлив.

Спеціальним Законом, який визначає
основні засади державної політики щодо
регулювання виробництва, експорту,
імпорту, оптової і роздрібної торгівлі
спиртом етиловим, коньячним і плодовим,
спиртом етиловим ректифікованим
виноградним, спиртом етиловим
ректифікованим плодовим,
спиртом-сирцем виноградним,
спиртом-сирцем плодовим, алкогольними
напоями та тютюновими виробами,
забезпечення їх високої якості та
захисту здоров'я громадян, а також
посилення боротьби з незаконним
виробництвом та обігом алкогольних
напоїв і тютюнових виробів на
території України, є Закон України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів» від 19.12.1995 р. №481/95-ВР
(далі - Закон № 481/95-ВР).

Так, згідно зі статтею 15 Закону № 481/95-ВР
роздрібна торгівля алкогольними
напоями (крім столових вин) або
тютюновими виробами може
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності, у
тому числі їх виробниками, за наявності
у них ліцензії.

Статтею 15-3 Закону № 481/95-ВР передбачено,
що продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці дозволяється
тільки суб'єктам господарювання
громадського харчування та
спеціалізованим відділам, що мають
статус суб'єктів господарювання
громадського харчування, суб'єктів
господарювання з універсальним
асортиментом товарів.

Положення аналогічного змісту
викладені в Правилах роздрібної
торгівлі алкогольними напоями,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 30.07.1996 року № 854
(далі - правила роздрібної торгівлі), що
визначають основні вимоги до
роздрібної торгівлі горілкою і
лікеро-горілчаними виробами, вином
виноградним та плодово-ягідним,
коньяком шампанським та іншими
алкогольними напоями.

Правила роздрібної торгівлі
поширюються на всіх суб'єктів
господарювання на території України,
які зареєстровані у встановленому
порядку та мають ліцензію на право
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями.

Відповідно до абзацу другого пункту 2
зазначених Правил роздрібна торгівля
алкогольними напоями - діяльність з
продажу алкогольних напоїв
безпосередньо громадянам та іншим
кінцевим споживачам для їх особистого
некомерційного використання незалежно
від форми розрахунків, у тому числі на
розлив у ресторанах, кафе, барах, інших
підприємствах громадського
харчування.

Роздрібна торгівля алкогольними
напоями здійснюється через
спеціалізовані підприємства, в тому
числі фірмові, спеціалізовані відділи
(секції) підприємств з універсальним
асортиментом продовольчих товарів,
підприємства чи спеціалізовані
відділи (секції) магазинів споживчої
кооперації, а також підприємства
громадського харчування.

Продаж алкогольних напоїв на розлив
для споживання на місці здійснюється
тільки підприємствами громадського
харчування та спеціалізованими
відділами підприємств, що мають статус
підприємств громадського харчування,
підприємств з універсальним
асортиментом товарів (п. 22 Правил
роздрібної торгівлі).

Визначення закладу громадського
харчування містилося в Правилах роботи
закладів (підприємств) громадського
харчування, що затверджені наказом
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
24.07.2002 року № 219 (далі по тексту -
Правила). Правила регулюють основні
вимоги щодо роботи суб'єктів
господарської діяльності (закладів,
підприємств) усіх форм власності, що
здійснюють діяльність на території
України у сфері громадського
харчування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.3 Правил
заклад громадського харчування -
організаційно-структурна статистична
одиниця у сфері громадського
харчування, яка виробляє, доготовляє та
продає кулінарну продукцію, булочні,
борошняні кондитерські вироби та
Наказом Міністерства економіки
України від 9 жовтня 2006 року № 309
внесено ряд змін до наказу
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
24.07.2002 року №219. Зокрема, у назві та
тексті Правил слова «громадське
харчування» в усіх відмінках замінено
словами «ресторанне господарство»,
абзац 2 пункту 1.3 був викладений у новій
редакції: «заклад ресторанного
господарства -
організаційно-структурна одиниця у
сфері ресторанного господарства, яка
здійснює виробничо-торговельну
діяльність: виробляє і (або) доготовляє,
продає і організовує споживання
продукції власного виробництва і
закупних товарів, може організовувати
дозвілля споживачів».

Пунктом 1.5 Правил передбачено, що
заклади (підприємства) ресторанного
господарства поділяються за типами:
фабрики-кухні, фабрики-заготівельні,
ресторани, бари, кафе, їдальні,
закусочні, буфети, магазини кулінарних
виробів, кафетерії, а ресторани та бари
- також на класи (перший, вищий, люкс).
Вибір типу закладу (підприємства)
ресторанного господарства та класу
ресторану або бару здійснюється
суб'єктом господарської діяльності
самостійно з урахуванням вимог
законодавства України.

Згідно змін, внесених в Національні
стандарти України (Зміна № 1 ДСТУ 3862-99
Громадське харчування. Терміни та
визначення) визначено у п. 5.6 тип
закладу - кафе: заклад ресторанного
господарства з широким асортиментом
страв нескладного приготування,
кондитерських виробів і напоїв, в якому
застосовуються самообслуговування або
обслуговування офіціантами; у п. 5.8 -
закусочна: шинок - заклад ресторанного
господарства самообслуговування, де
переважає асортимент гарячих і
холодних закусок, страв нескладного
приготування, призначений для швидкого
обслуговування споживачів.

Відповідно до пункту 1.6 Правил суб'єкти
господарської діяльності у сфері
ресторанного господарства при
облаштуванні закладу (підприємства)
згідно з обраним типом (класом) повинні
мати необхідні виробничі, торговельні
та побутові приміщення, а також
обладнання для приготування та продажу
продукції.

Вимоги, що пред'являються до
виробничих, торговельних та побутових
приміщень закладів (підприємств)
ресторанного господарства, обладнання,
інвентарю, переліку послуг,
технологічних режимів виробництва
продукції, встановлюються
законодавством України.

Відкриття закладу (підприємства)
ресторанного господарства
узгоджується з органами місцевого
самоврядування, установами державної
санітарно-епідеміологічної служби в
установленому законодавством порядку.

Згідно з матеріалами перевірки
магазина «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить
позивачу, встановлено, що продавцем
зазначеного магазину 16.04.2014 року
продано 100 грам горілки «Пшенична» на
розлив без наявності у позивача
статусу суб'єкта господарювання
громадського харчування, що
підтверджується протоколом огляду від
16.04.201 року та поясненнями продавця гр.
ОСОБА_2

Позивач має патент на право здійснення
торгової діяльності НОМЕР_2 від 21.02.2011
року та ліцензію НОМЕР_4 від 13.03.2014 року,
видану регіональним управлінням
Департаменту контролю за виробництвом
та обігом спирту, алкогольних напоїв і
тютюнових виробів ДПС України у
Запорізькій області, згідно з якою
позивачу надано право на здійснення
роздрібної торгівлі алкогольними
напоями вітчизняного та імпортного
виробництва у період з 01.04.2014р. до
01.04.2015р у відділі магазину, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Однак, вказаній об'єкт не є закладом
(підприємством) ресторанного
господарства, в розумінні наказу
Міністерства економіки та з питань
європейської інтеграції України від
24.07.2002 № 219, оскільки позивач не
узгоджував відкриття закладу
(підприємства) ресторанного
господарства з органами місцевого
самоврядування, установами державної
санітарно-епідеміологічної служби в
установленому законодавством порядку.

Магазин позивача не є спеціалізованим
підприємством у розумінні статті 15-3
Закону №481/95-ВРта пунктів 2, 22 Правил,
тому позивач не має права здійснювати в
ньому продаж алкогольних напоїв на
розлив для споживання на місці.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що відповідачем
доведена правомірність винесення
податкового повідомлення - рішення
№ від 24.06.2014 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку (ч.3 ст.2 КАС України).

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням викладеного, у
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст.161-163, 167 КАС України,
суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету України суму
судового збору в розмірі 1644(одна тисяча
шістсот сорок чотири) грн. 30 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі буде
виготовлено відповідно до ч.3 ст.160 КАС
України.

Суддя
Ю.В.Калашник