Справа № 9101/35942/2011
Суддя: Проценко О.А.
Дата ухвалення: 2013-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

10 липня 2013 року

справа № 2а-0870/729/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Проценко О.А.

суддів: Шлай А.В. Туркіної Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Запорізької митниці

на постанову: Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2011р. у справі № 2а-0870/729/11

за позовом: Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь"

до: Запорізької митниці

про: визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

Відкрите акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі по тексту – ВАТ "Запоріжсталь", позивач) звернулось до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Запорізької митниці (далі по тексту – відповідач, митний орган) щодо визначення митної вартості товару №112000006/2010/002460/1 від 01.12.2010р.

Постановою суду першої інстанції позов задоволено. При цьому суд зазначив, що відповідачем використовувалась інформація з бази ЄАІС ДМСУ, та митницею не досліджувалися інші джерела, які можуть містити необхідну інформацію. Суд вважає, що відповідачем не доведена правомірність прийнятого рішення, а тому позовні вимоги є доведеними, обґрунтованим.

Не погодившись з висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржує дану постанову в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційних вимог зазначається, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не встановив та не дослідив належним чином фактичні обставини. Апелянт вказує, що декларантом не в повному обсязі були надані додаткові документи, тому був застосований шостий метод оцінки товару. Апелянт вважає судове рішення незаконним, просить скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

Позивачем надано заперечення на апеляційну скаргу. Позивач вважає судове рішення законним та обгрунтованим, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.

При цьому, вартість вказаного товару відповідно до зовнішньоекономічного контракту у розрахунку складає: вогнетривкий бетон Metpump HP-10 вартістю 1700,00 доларів. США за тонну, колодіїдно-кремнеземисте сполучення Metset Binder вартістю 0,50 доларів. США за літр.

Для проведення митного оформлення смоли кам’яновугільної, позивачем до митного органу була подана ВМД №112030000/2010/030479 від 30.11.2010. Митна вартість товару була визначена декларантом відповідно до ст.ст. 266, 267 МК України в розмірі 1700,00 доларів. США за тонну, колодіїдно-кремнеземисте сполучення Metset Binder вартістю 0,50 доларів. США за літр., виходячи з ціни, встановленої сторонами у зовнішньоекономічному контракті (метод визначення митної вартості № 1) на умовах поставки DDU м. Запоріжжя, митний пост "Запоріжсталь", Україна, згідно Інкотермс-2000.

Судом встановлено, що Запорізькою митницею від позивача були витребувані додаткові документи, про що зазначено на зворотному боці ДМВ-1 №112030000/2010/030479 від 30.11.2010, а саме: договір з третіми особами, що пов'язаний з договором (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; відповідна бухгалтерська документація: документ згідно якого Товар було відвантажено зі складу відправника Товару (відвантажний ордер, накладна тощо); інші документи для підтвердження заявленої у декларації митної вартості Товарів.

На вимогу митного органу позивач надав відвантаж.ордер, та зазначив про неможливість надання додаткових документів, оскільки контракт був укладений безпосередньо із виробником, що підтверджується листом №65-RU від 09.08.2010 р., а також про наявність у митниці відповідних первинних документів, які вже попередньо було надано під заявлену ВМД, про що було зроблено відповідний запис на зворотньому боці ДМВ-1 №112030000/2010/030479 від 30.11.2010.

Згідно з матеріалами справи 01.12.2010 митним органом прийнято рішення про визначення митної вартості товару №112000006/2010/002460/1 за шостим (резервним) методом.

На підставі рішення від 01.12.2010 №112000006/2010/002460/1 позивач здійснив митне оформлення товару за митною вартістю, визначеною відповідачем за методом № 6 шляхом подання нової ВМД №112030000/2010/0300668 від 02.12.2010р., яка була оформлена у встановленому порядку.

Аналіз матеріалів справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, показав наступне.

Згідно зі ст.313 Митного кодексу України митні органи класифікують товари, тобто відно сять товари до класифікаційних групувань, зазначених у УКТЗЕД. Рішення митних органів що до класифікації товарів для митних цілей є обов'язковими для підприємств і громадян.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, здійснюється за такими методами:

1) за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

3) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

4) на основі віднімання вартості;

5) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

6) резервного.

Основним є метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за методом 1 згідно з положеннями статті 267 цього Кодексу, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, відповідно до вимог статей 268 і 269 цього Кодексу за основу може братися або ціна, за якою оціню вані ідентичні, або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продав цем покупцю відповідно до вимог статті 271, або обчислена відповідно до вимог статті 272 цьо го Кодексу вартість товарів.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосову ватися у будь-якій послідовності на розсуд декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначаєть ся за резервним методом відповідно до вимог, установлених статтею 273 цього Кодексу.

Так, за нормами ст.273 Митного кодексу України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 267-272 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не су перечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (ГАТТ). При цьому митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті і повинна щонайбільшою мірою ґрунтуватися на раніше визначеній за методами 1 -6 митній вартості, однак при визначенні мит ної вартості відповідно до цієї статті допускається гнучкість при застосуванні цих методів. Так, митна вартість визначається на під ставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартос тей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подіб них (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 272 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

Якщо ця норма застосовується митним органом на вимогу декларанта, митний орган зобо в'язаний письмово поінформувати його про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Крім того, для визначення митної вартості за резервним методом митний орган надає декла ранту цінову інформацію, що є у його розпорядженні.

Статтею 267 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, є вартість операції, тобто ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі по треби відповідно до частини другої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або які повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів на користь продавця та/або на користь продавця через третіх осіб, та/або на пов'язаних з продавцем осіб. Такі платежі можуть бути здійснені прямо або опосередковано шляхом переказу грошей, акредитиву, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо). Термін "ціна, що була фактично сплачена або під лягає сплаті" стосується тільки ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов'язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об'єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

Відповідно до ст.265 Митного кодексу України у разі відсутності даних, що підтверджують правильність визначення заявленої декларантом митної вартості товарів, або за наявності обґру нтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей митний орган може само стійно визначити митну вартість товарів, що декларуються послідовно, застосовуючи методи ви значення митної вартості, встановлені цим Кодексом, на підставі наявних у нього відомостей, у тому числі цінової інформації щодо ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів з користуванням, що здійснюється згідно з цим Кодексом.

При цьому, визначаючи митну вартість за товарами, які поставляються на митну територію України, необхідно враховувати умови поставки за зовнішньоекономічними контрактами, тривалість зв'язків контрагентів, а також інші умови, які виступають підставами для формування ціни на продукцію.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2006р. №1766 затверджено «Порядок декларування митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, та подання відомостей для її підтвердження» (далі – Порядок №1766).

Згідно з п.7 вказаного Порядку №1766 для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів декларант зобов'язаний подати: зовнішньоекономічний договір (контракт) і додатки до нього; рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу; банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено), а також інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; рішення митного органу про визначення митної вартості раніше ввезених ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, якщо воно прийнято за одним договором (контрактом); пакувальні листи; копію ліцензії на ввезення (вивезення) товарів, імпорт (експорт) яких підлягає ліцензуванню.

Відповідно до п. 11 Порядку №1766 для підтвердження митної вартості товарів на вимогу митного органу декларант зобов'язаний подати додаткові документи.

Для підтвердження заявленої декларантом митної вартості оцінюваних товарів можуть подаватися: договір з третіми особами, що пов'язаний з договорам (контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; рахунки про сплату комісійних, брокерських (посередницьких) послуг, пов'язаних з виконанням умов договору (контракту); відповідна бухгалтерська документація; ліцензійний чи авторський договір (контракт); каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) фірми - виробника товару; калькуляція фірми виробника товару; копія вантажної митної декларації країни відправлення, а в разі, коли в такій країні товар розміщувався в митному режимі, яким не передбачено сплату податків і відповідно до якого товар перебував під митним контролем, - копія вантажної митної декларації, оформленої в попередній експорту митний режим; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; сертифікат про походження товару; відомості про якісні характеристики товару; інформація зовнішньоторговельних та біржових організацій про вартість товару та/або сировини.

Окрім того, відповідачем від ВАТ “ЗМК “Запоріжсталь” витребувані додаткові документи. На виконання вказаної вимоги митного органу позивачем надано відвантажений ордер. Щодо інших додаткових документів позивач зазначив про неможливість їх надання, оскільки контракт укладений безпосередньо із виробником, що підтверджується листом №65-RU від 09.08.2010 р., а також про наявність у митниці відповідних первинних документів, які вже попередньо було надано під заявлену ВМД., про що було зроблено відповідний запис на зворотному боці ДМВ-1 №112030000/2010/030479 від 30.11.2010.

З аналізу спірного рішення відповідача вбачається, що митну вартість товару було визначено лише з використанням ці нової інформації на подібні (аналогічні) товари, які містяться в базі даних ЄАІС ДМСУ, без врахування наданих позивачем документів.

Разом з тим, слід зазначити, що ані Митний кодекс України, ані Порядок №1766 не зобов'язує декларанта надати повний перелік документів відповідно до п.11 Порядку. При цьому, саме формулювання вказаної норми - “можуть подаватися”, вказує на те, що витребовування таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Таких доказів сумнівності відповідачем не надано.

У рішенні відповідача від 01.12.2010 №112000006/2010/002460/1 митним органом вказано, що метод №1 неможливо застосувати у зв’язку із відмовою декларанта надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Методи №2, 3 не застосовані в зв’язку з невідповідністю умов передбачених ст.ст. 268,269 МК України. При визначенні митної вартості застосована наявна у митного органу інформація по попереднім рішенням за методом №6. Проте, митним органом не зазначено причин ігнорування методів оцінки №№4, 5, а одразу використано метод оцінки №6 (резервний).

За таких обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд об’єктивно, повно і всебічно дослідив обставини, які мають значення для справи; висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними по справі доказами. Апеляційні скарги задоволенню не підлягають. Судове рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Запорізької митниці на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2011р. у справі № 2а-0870/729/11 залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2011р. у справі № 2а-0870/729/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.254 КАС України і може бути оскаржена у касаційному порядку згідно зі ст.212 КАС України.

Дата виготовлення повного тесту ухвали - 08.08.2014р.

Головуючий: О.А. Проценко

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: Л.П. Туркіна