Справа № 9101/188300/2012
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-04-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2013 рокусправа № 444/2761/12
Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на постанову Центрально-Міського
районного суду м. кривого Рогу від 19
червня 2012 року у справі № 444/2761/12 за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Виконкому Центрально-Міської районної
у м. Кривому Розі ради про визнання
протиправними дій,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Виконкому
Центрально-Міської районної у м.
Кривому Розі ради, в якому просила
зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок та виплати позивачу
одноразової компенсації, у зв'язку зі
смертю її чоловіка у розмірі 60
мінімальних заробітних плат, з
урахуванням отриманих сум, згідно ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Постановою Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровської області від 19 червня
2012 року у задоволені адміністративного
позову відмовлено. Суд першої
інстанції виходив з того, що відповідач
діяв в межах наданих йому повноважень,
та здійснив виплату одноразової
компенсації сім'ї, як втратила
годувальника, ліквідатора аварії на
ЧАЕС, в розмірі 7568,00 грн. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.04.2007 №649, що є правомірним,
відповідає нормам законодавства.

Позивач, не погодившись з постановою
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу (а. с. 36-39), в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги.

Дана адміністративна справа
розглянута апеляційним судом
відповідно до ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи,
законність і обґрунтованість
постанови суду в межах апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 є
дружиною померлого громадянина із
числа ліквідаторів 1 категорії, смерть
якого пов'язана з Чорнобильської
катастрофи, що підтверджується
посвідченням НОМЕР_1, виданим 12.07.2011
(а.с.4), користується пільгами,
встановленими законодавством України
для сімей загиблих (померлих) ветеранів
війни (посвідчення серія НОМЕР_2 - а.с.4).

Спір з приводу статусу позивача та його
права на отримання одноразової
компенсації відповідно до ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
між сторонами відсутній.

12 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулась з
заявою до відповідача про виплату
одноразової компенсації у зв'язку зі
смертю чоловіка, ліквідатора аварії на
ЧАЕС, в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат.

Листом від 24.10.2011 №170 Управління праці
та соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у м. Кривому Розі ради відмовило у
здійсненні такої виплати з посиланням
на те, що позивачу здійснено виплату в
розмірі 7568,00 грн. відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.04.2007 №649 «Про встановлення
розмірів виплат деяким категоріям
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», внаслідок
чого підстав для перерахунку
одноразової компенсації немає (а.с.6).

З огляду на фактичні обставини справи,
норми законодавства, що регулюють
спірні правовідносини, колегія суддів
не погоджується з висновками суду
першої інстанції.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в редакції,
відновленій згідно Рішення
Конституційного Суду № 10-рп/2008 від
22.05.08, одноразова компенсація сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в розмірі 60
мінімальних заробітних плат.

Виплата здійснюється з мінімальної
заробітної плати, яка склалася на
момент встановлення інвалідності чи
втрати годувальника.

На момент виникнення обставин, за яких
у позивача виникло право на отримання
одноразової компенсації (20.03.2011), дія
ст.48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» не обмежена, підлягає
застосуванню.

Законом України «Про державний бюджет
України на 2011 рік» установлено, що у 2011
році норми і положення статей 39, 50, 51, 52,
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Проте дія статті 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» зупинена
чи змінена не була.

Таким чином, в 2011 році відповідач
повинен був виплатити позивачу
одноразову компенсацію сім'ям, які
втратили годувальника в розмірі,
встановленому ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», тобто в
розмірі 60 мінімальних заробітних плат.

Посилання відповідача на приписи
постанови Кабінету Міністрів України
від 20.04.2007 №649, якою встановлено розміри
компенсацій за шкоду, заподіяну
здоров'ю, в абсолютних сумах, з чим
погодився суд першої інстанції,
колегія суддів вважає помилковим. За
конституційними нормами, виходячи із
загальних засад пріоритетності
законів над іншими підзаконними
нормативними актами, при визначенні у
2011 році розміру виплат одноразової
компенсації застосуванню підлягають
положення ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про законність
та обґрунтованість позовних вимог в
частині зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок та виплати
позивачу одноразової компенсації у
розмірі 60 мінімальних заробітних плат
з урахуванням фактично здійснених
виплат.

Щодо вимог позивача про стягнення з
відповідача боргу за недоотриману
одноразову компенсацію у сумі 51514 грн.
колегія суддів вважає, що означені
вимоги задоволенню не підлягають з
огляду на визначений позивачем спір та
те, що обов'язок нарахування
одноразової компенсації ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(визначення конкретної суми, яка
належать до сплати позивачу), є
виключною компетенцією відповідача.

Отже в цій частині позовні вимоги не
відповідають законодавчо
встановленому способу захисту прав
позивача, внаслідок чого задоволенню
не підлягають.

Суд першої інстанції при вирішенні
справи невірно застосував норми права,
не в повному обсязі з'ясував обставини,
що мають значення для справи, що
відповідно до ст. 202 КАС України є
підставою для скасування постанови
суду і ухвалення нового рішення про
часткове позову.

Керуючись ст.ст. 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -
задовольнити.

Постанову Центрально-Міського
районного суду м. Кривого Рогу
Дніпропетровській області від 19 червня
2012 року у справі №444/2761/12 - скасувати.

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
виконкому Центрально-Міської районної
у м. Кривому Розі ради здійснити
перерахунок та виплату ОСОБА_1
одноразову компенсацію, передбачену
ст. 48 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, в розмірі 60 мінімальних
заробітних плат, з урахуванням
фактично здійснених виплат.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
шляхом подання касаційної скарги в
порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України..

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко