Справа № 701/186/14-а
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
701/186/14-а (2 тома) Головуючий у 1-й
інстанції: Калієвський І.Д.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

Іменем України

11 вересня 2014 року
м. Київ

колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого -
судді Земляної Г.В.

суддів
Межевича М.В., Сорочко Є.О.

за участю
секретаря Тищенко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову
Маньківського районного суду
Черкаської області від 23 травня 2014 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області, державного інспектора
Самелюка Миколи Петровича,
Маньківської селищної ради, треті
особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач, ОСОБА_2, звернувся з позовом до
Державної інспекції сільського
господарства в Черкаській області,
державного інспектора Самелюка Миколи
Петровича, Маньківської селищної ради,
треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
скасування постанови №000224 від 21.07.2013
року в справі про адміністративне
правопорушення, визнання недійсними
рішеннь Маньківської селищної ради №
50-12 від 15.12.2009 року, №7-21 від 13.09.2012 року,
№26-31 від 23.11.2012 року, та визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 709121,серії ЯК № 396056 та договору
дарування земельної ділянки від 19.05.2011
року.

Постановою Маньківського районного
суду Черкаської області від 23 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено в
повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою ОСОБА_2
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та винести нове рішення, яким
позов задовольнити в повному обсязі. В
своїй апеляційній скарзі апелянт
посилається на незаконність,
необґрунтованість та необ'єктивність
рішення суду, неповне з'ясування всіх
обставин, що мають значення для
вирішення справи, порушення судом норм
матеріального та поцесуального права,
що є підставою для скасування судового
рішення

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 липня 2014
року відмовлено у відкритті
апеляційного провадження за
апеляційною скаргою ОСОБА_2 на
постанову Маньківського районного
суду Черкаської області від 23 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства в Черкаській
області Самелюка Миколи Петровича про
скасування постанови №000224 від 21.07.2013
року по справі про адміністративне
правопорушення, так як постанова суду в
цій частині не оскаржується в
апеляційному порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що
з'явились в судове засідання,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а постанову суду
слід залишити без змін, з наступних
підстав.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 статі 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд першої інстанції всебічно, повно та
об'єктивно розглянув справу, правильно
встановив обставини справи, наданим
доказам дав правильну правову оцінку і
прийшов до обґрунтованого висновку про
відмову в задоволенні позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
позивач 20.08.2010 звернувся до
Маньківської селищної ради із заявою
про надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 0.30 га. йому в оренду,
оскільки він визнав, що вже реалізував
свої права на безоплатну приватизацію
землі за попереднім місцем проживання
і рішенням сесії селищної ради №56-4Л/
від 26.08.2010 року заяву позивача було
задоволено частково, а саме рішення №
28-8Л/ про надання йому у власність
земельної ділянки площею 0.30 га
скасоване і заявнику надано в оренду
дану земельну ділянку та зобов'язано
виготовити технічну документацію та
провести реєстрацію договору оренди
землі, оскільки у відповідності до ст.
116 ЗК України передача земельних
ділянок безоплатно у власність
громадянам України проводиться один
раз по кожному виду використання 28.01.2011
позивач повторно звернувся до селищної
ради з проханням збільшити розмір
орендованої земельної ділянки з 0,30 га
до 0,3165 га, в чому йому було відмовлено.

Рішення Маньківської селищної ради
№26-31Д/І від 23.11.2012 року, згідно якого
скасовано рішення селищної ради від
20.04.2012 року №19-42А/І "Про клопотання
відділу Держкомзему в Маньківському
районі Черкаської області" та надано
позивачу дозвіл на виготовлення
технічної документації із землеустрою
щодо передачі в оренду земельної
ділянки площею 0,15 га. по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських споруд та
будівель, а також зобов'язано позивача
виготовити технічну документацію та
заключити договір оренди до 01.06.2013 року

Позивач не погоджуючись з вказаним
рішенням звернувся до суду за захистом
своїх права.

Також позивач вважає, що право позивача
на отримання земельної ділянки у
власність та користування порушено,
внаслідок прийняття селищною радою
рішень № 50-12 від 15.12.2009 року, №7-21 від
13.09.2012 року, №26-31 від 23.11.2012 року, та
видачею державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 709121,серії ЯК № 396056 та договором
дарування земельної ділянки від 19.05.2011
року, а тому просить їх скасувати також.

Суд першої інстанції відмовляючи в
задоволенні позову прийшов до висновку
про необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що
позивач проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно договору купівлі-продажу від
20.12.2005 року (а.с.48 т.1), позивач став
власником даного будинку, проте
земельна ділянка на якій розташований
даний будинок перебувала в колишньої
власниці ОСОБА_7 в користуванні і
фактично на момент купівлі-продажу
будинку у власності територіальної
громади.

Згідно земельно-кадастрової книги за
ОСОБА_7 рахувалась земельна ділянка
розміром 0,30 га яка перебувала у її
користуванні.

Згідно ст. 377 ЦК України ( в редакції на
момент виникнення правовідносин -
20.12.2005 року), якщо житловий будинок,
будівля або споруда розміщенні на
земельній ділянці, наданій у
користування, то у разі їх відчуження
до набувача переходить право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій вони розміщенні, та
частиною ділянки, яка-необхідна для їх
обслуговування, а згідно ст. 377 ЦК
України (в редакції від 10.12.2009) до особи,
яка набула права власності на житловий
будинок, будівлю та споруди переходить
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщенні, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землекористувача.

Позивач 27.02.2006 року звернувся до
Маньківської селищної ради з заявою
про безоплатну передачу йому у
власність даної земельної ділянки.

Згідно рішення Маньківської селищної
ради №28-8/І/ від 01.03.2006 року дана заява
була задоволена. Проте було
встановлено, що згідно рішення
Харківської сільської ради
Маньківського району за останнім
місцем проживання позивача від 15.12.2009
року №30-5А/, йому було передано у
власність земельні ділянки для
будівництва і обслуговування жилого
будинку, господарських будівель та
споруд розміром 0,1499 га по АДРЕСА_2 та
для ведення особистого селянського
господарства розміром 0,5071 га. по
АДРЕСА_2, на які було видано відповідні
державні акти, що відповідно до ст. 72
КАС України є обставинами, які
визнаються сторонами і не підлягають
доказуванню перед судом, оскільки
сторони проти них не заперечують, а в
суду не виникає сумніву щодо
достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Позивач 20.08.2010 звернувся до
Маньківської селищної ради із заявою
про надання земельної ділянки по
АДРЕСА_1 площею 0.30 га. йому в оренду,
оскільки він визнав, що вже реалізував
свої права на безоплатну приватизацію
землі за попереднім місцем проживання
і рішенням сесії селищної ради №56-4Л/
від 26.08.2010 року заяву позивача було
задоволено частково, а саме рішення №
28-8Л/ про надання йому у власність
земельної ділянки площею 0.30 га
скасоване і заявнику надано в оренду
дану земельну ділянку та зобов'язано
виготовити технічну документацію та
провести реєстрацію договору оренди
землі

Щодо позовних вимог в частині
незаконної безоплатної приватизації
ОСОБА_3 земельної ділянки загальною
площею 0,2373 га. по АДРЕСА_1 судом першої
інстанції встановлено, що 13.01.2004 року
ОСОБА_3 звернулась із письмовою заявою
до Маньківської селищної ради щодо
безоплатної передачі їй у власність
земельної ділянки площею 0,40 га. ( 0,25 га.
по АДРЕСА_3, та 0,15 га по АДРЕСА_1), для
ведення особистого селянського
господарства, згідно свідоцтва про
право на спадщину за законом від 07.01.2003
року №56.

Вказану заяву було 30.03.2004 року винесено
на розгляд сесії селищної ради та
відповідно до рішення № 17-21 від 30.03.2004
року ОСОБА_3 передано у власність
вищевказані земельні ділянки.

До винесення даного рішення зазначені
земельні ділянки рахувалися за її
покійним чоловіком ОСОБА_8 Згідно
земельно-кадастрової книги №2
Маньківської селищної ради, за ОСОБА_3
рахувалась земельна ділянка по АДРЕСА_1
площею 0,15 га., але після фактичних
обмірів відділом Маньківського ДЗК
площа була уточненою та становила 0,2373
га, про що складено акт погодження меж
даної земельної ділянки. Маньківською
селищною радою 23.02.2011 року, з ініціативи
прокуратури Маньківського району,
створено робочу групу, яка мала
повторно провести виміри спірних
земельних ділянок і даною комісією в
складі службових осіб.

17.03.2011 року проведені обміри земельних
ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Відповідно до земельно-кадастрової
книги за ОСОБА_4 рахується земельна
ділянка площею 0,30 га, а фактично при
обмірах - 0,2268 га, за ОСОБА_2 відповідно
до земельно-кадастрової книги по
АДРЕСА_1, рахується земельна ділянка
площею 0,30 га, фактично при обмірах - 0,30
га про що складено відповідний акт
обстеження земельної ділянки.

Згідно рішення Маньківської селищної
ради №7-21Л/І від07.04.2011 року затверджено
технічну документацію із землеустрою
щодо складання документів, що
посвідчують право власності на
земельну ділянку та передано у
власність земельну ділянку площею 0,2268
га розташовану по АДРЕСА_1 для ведення
особистого селянського господарства
гр. ОСОБА_4 та скасоване рішення
селищної ради від 16.07.2010 року №55-14Л/ в
частині надання дозволу на
виготовлення технічної документації
із землеустрою щодо складання
документів, що посвідчують право
власності на земельну ділянку площею
0,30 га. розташовану по АДРЕСА_1.

Згідно договору дарування від19.05.2011
року ОСОБА_3 подарувала земельну
ділянку площею 0,2373 га по АДРЕСА_1
(державний акт серія ЯК №709121) гр. ОСОБА_5

Рішенням Маньківської селищної ради
№26-31Л/І від 23.11.2012 року скасовано
рішення селищної ради від 20.04.2012 року
№19-42Л/Г «Про клопотання відділу
Держкомзему в Маньківському районі
Черкаської області» та надано позивачу
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
передачі в оренду земельної ділянки
площею 0,15 га. по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських споруд та
будівель, а також зобов'язано позивача
виготовити технічну документацію та
заключити договір оренди до 01.06.2013 року,
оскільки позивач не виготовив технічну
документацію на дану площу земельної
ділянки та не зареєстрував договір
оренди в ДЗК, тобто фактично відмовився
від права на користування земельною
ділянкою в розмірі 0,30 га., що фактично
стало наслідком прийняття рішення
Маньківської селищної ради №26-31Д/І від
23.11.2012 року, згідно якого скасовано
рішення селищної ради від 20.04.2012 року
№19-42А/І "Про клопотання відділу
Держкомзему в Маньківському районі
Черкаської області" та надано позивачу
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
передачі в оренду земельної ділянки
площею 0,15 га. по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських споруд та
будівель

Однак на даний час правовстановлююча
документація за даним рішенням не
виготовлена, позивач не вживає будь
яких дій по її виготовленню та фактично
самовільно використовує дану земельну
ділянку.

Позивач вважає, що його право порушено
внаслідок прийняття селищною радою
рішень № 50-12 від 15.12.2009 року, №7-21 від
13.09.2012 року, №26-31 від 23.11.2012 року, та
видачею державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 709121,серії ЯК № 396056 та договором
дарування земельної ділянки від 19.05.2011
року.

Однак суд першої інстанції
обґрунтовано не приймає до уваги
вказану позицію позивача, оскільки у
відповідності до ст. 152 ЗК України
визначені способи захисту прав на
земельні ділянки, що свідчить проте , що
захищається порушене право тільки при
наявності такого права.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивач вже реалізував свої права на
безоплатну приватизацію землі за
попереднім місцем проживання по даній
категорії земель.

Згідно ст.377 ЦК України та ст. 120 ЗК
України вбачається, що до особи, яка
набула права власності на житловий
будинок, будівлю та споруди переходить
право користування на земельну
ділянку, на якій вони розміщенні, без
зміни її цільового призначення в
обсязі та на умовах, встановлених для
попереднього землекористувача, тобто
0,30 га.

Проте позивач не виконав умов рішень
селищної ради щодо передачі даної
ділянки йому в оренду, а саме не
виготовив технічну документацію на
дану площу земельної ділянки та не
зареєстрував договір оренди в ДЗК,
тобто фактично відмовився від права на
користування земельною ділянкою в
розмірі 0,30 га., що фактично стало
наслідком прийняття рішення
Маньківської селищної ради №26-31Д/І від
23.11.2012 року, згідно якого скасовано
рішення селищної ради від 20.04.2012 року
№19-42А/І "Про клопотання відділу
Держкомзему в Маньківському районі
Черкаської області" та надано позивачу
дозвіл на виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
передачі в оренду земельної ділянки
площею 0,15 га. по АДРЕСА_1 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських споруд та
будівель, а також зобов'язано позивача
виготовити технічну документацію та
заключити договір оренди до 01.06.2013 року,
що на даний час позивачем не виконано,
що підтверджується матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що не
знайшли свого підтвердження факти
незаконності рішення Маньківської
селищної ради №50-12 від 15.12.2009 про
передачу у власність земельної ділянки
площею 0,2373 гр. ОСОБА_3 та видачі їй
відповідного державного акту, рішення
№7-21 від 13.09.2012 про затвердження
технічної документації по передачі у
приватну власність гр. ОСОБА_4
земельної ділянки для ведення
особистого селянського господарства
площею 0,2268 га та видачі йому
відповідного державного акту, рішення
№26-31 від 23.11.2012 щодо скасовання рішення
селищної ради від 20.04.2012 року №19-42Л/І
«Про клопотання відділу Держкомзему в
Маньківському районі Черкаської
області».В зв'язку з чим, суд першої
інстанції правомірно не знайшов
підстав щодо визнання договору
дарування від19.05.2011 року гр. ОСОБА_3
земельної ділянки площею 0,2373 га по
АДРЕСА_1 (державний акт серія ЯК №709121)
гр. ОСОБА_5

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
закріплено, що виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради вирішуються відповідно до
закону питання регулювання земельних
відносин. Відповідно до рішення від
16.04.2009 № 7-рп/2009 Конституційний Суд
України зазначив, що в ст. З Конституції
України закріплено принцип, за яким
права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення, а також закріплено
питання щодо скасування актів органів
виконавчої влади, які не відповідають
Конституції чи законам України, іншим
актам законодавства, рішенням ради,
прийнятим у межах її повноважень,
вирішуються виключно на пленарних
засіданнях сільської, селищної,
міської ради.

Крім того в ст. 59 Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
зазначено, що акти органів та посадових
осіб місцевого самоврядування з
мотивів їхньої невідповідності
Конституції або законам України
визнаються незаконними в судовому
порядку. За органами місцевого
врядування закріплено право на зміну
та скасування власних рішень, оскільки
вони мають право самостійно вирішувати
питання місцевого значення шляхом
прийняття рішень, що є обов'язковими до
виконання на відповідній території,
оскільки вони є суб'єктами
правотворчості, яка передбачає право
формування приписів, їх зміну чи
скасування.

Згідно ст. 3 Конституції України
закріплено принцип, за яким права і
свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність, що
знайшло своє відображення і у ст. 74
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», згідно з
якою органи місцевого самоврядування є
відповідальними за свою діяльність
перед юридичними і фізичними особами.

Таким чином, органи місцевого
самоврядування не можуть скасовувати
свої попередні рішення, вносити до них
зміни, якщо відповідно до приписів цих
рішень виникли правовідносини,
пов'язані з реалізацією певних
суб'єктивних прав та охоронюваних
законом інтересів, і суб'єкти цих
правовідносин заперечують проти їх
зміни чи припинення. Ненормативні
правові акти місцевого самоврядування
є актами одноразового застосування,
вони вичерпують свою дію фактом
їхнього виконання, а тому не можуть
бути скасовані чи змінені органом
місцевого самоврядування після їх
виконання.

Відповідно до ст. 2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З урахуванням викладеного судом
встановлено, що позивач після
прийняття відповідачем рішення про
надання йому дозволу на оренду
земельної ділянки площею 0,30 га не
вчиняв дій спрямованих на виконання
даного рішення, тобто можна вважати
вичерпаним це рішення шляхом його
виконання, оскільки позивач свідомо
його не виконував, тому суд суд першої
інстанції правомірно прийшов до
висновку, що позов позивача в частині
визнання недійсними рішень
Маньківської селищної ради № 50-12 від
15.12.2009 року, №7-21 від 13.09.2012 року. №26-31 від
23.11.2012 року, і як наслідок визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельну ділянку серії ЯК
№ 709121,серії ЯК № 396056 та договору
дарування земельної ділянки від 19.05.2011
року не підлягає до задоволення в
зв'язку з не обгрунтованістю та не
доведеністю.

Враховуючи наведене, суд першої
інстанції дійшов до обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню

При цьому апеляційна скарга не містить
посилання на обставини, передбачені
статтями 202

- 204 Кодексу адміністративного
судочинства України, за яких рішення
суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявником в
апеляційній скарзі були предметом
дослідження суду першої інстанції і не
знайшли свого належного підтвердження.

Вказані в апеляційних скаргах
процесуальні порушення не призвели до
неправильного вирішення справи і не є
підставою для скасування судового
рішення.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
вірно встановив фактичні обставини
справи, дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, в зв'язку з чим
апеляційні скарги залишаються без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 207, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без
задоволення.

Постанову Маньківського районного
суду Черкаської області від 23 травня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів із дня
складання у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України у
порядку ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Г.В.Земляна

Судді:
М.В. Межевич

Є.О. Сорочко

Повний текст виготовлено 12 вересня 2014
року

Головуючий суддя
Земляна Г.В.

Судді:
Межевич М.В.

Сорочко Є.О.