Справа № 815/4156/14
Суддя: Токмілова Л. М.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4156/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2014 року

м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Токмілової Л.М.,

за участю: секретаря - Музики А.О.,

позивач - не прибув,

представник відповідача - не прибув,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Одесі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції про
визнання дії неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії ,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 з
адміністративним позовом до Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Біляївського районного
управління юстиції про визнання дій
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції
неправомірними та зобов'язання Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Біляївського районного
управління юстиції зареєструвати
народження доньки ОСОБА_2 (місце
народження с. Мирне Біляївського
району Одеської області), народженою
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 року, та видати
свідоцтво про народження.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
18.03.2014р. висновком у справі по
реєстрації народження з пропуском
встановленого строку відповідачем
відмовлено в реєстрації народження з
пропуском строку у відношенні
громадянки ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що у
дитини заявника немає необхідного
документу, що підтверджує особу (на
момент подання заяви дитині
виповнилось 20 років), а отримати
паспорт без свідоцтва про народження
не уявляється можливим (а.с. 9),

Позивач у судове засідання не
з'явилася, подала клопотання про
розгляд справи без її участі. Позовні
вимоги підтримала в повному обсязі та
просила суд задовольнити їх.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про місце, час та дату
судового розгляду повідомлений
належним чином, жодних клопотань чи
заяв про розгляд справи за його
відсутності до суду не надходило, як і
заперечень на адміністративний позов.

Відповідно до ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Відповідно до вимог ст. 122 КАС України
адміністративна справа має бути
розглянута і вирішена протягом
розумного строку, але не більше місяця
з дня відкриття провадження у справі,
якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно приписів ст. 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, визначено, що кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справ упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, якій вирішить
спір щодо його прав та обов'язків.

При цьому вжиття заходів для
прискорення процедури розгляду справ є
обов'язком не тільки для держави, а й
осіб, які беруть участь у справі. Так,
Європейський суд з прав людини в
рішенні від 21 грудня 2006 року у справі
"Мороз та інші проти України" зазначив,
що розумність строку проваджень
повинна оцінюватись у світлі обставин
справи та з урахуванням наступних
критеріїв: складність справи,
поведінка заявників і відповідних
органів державної влади та того, яку
важливість для заявників мало питання,
що розглядалося.

Отже, суд вважає, що вжив всі залежні
від нього заходи для повідомлення
відповідача належним чином про час і
місце розгляду судової справи за його
участю для реалізації ним права
судового захисту своїх прав та
інтересів.

Крім того, саме національним судам
належить функція керування
провадженнями таким чином, щоб вони
були швидкими та ефективними (рішення
Європейського суду з прав людини від 21
грудня 2006 року справа "Мороз та інші
проти України").

З огляду на викладене суд вважає, що
справу можливо розглянути без участі
відповідача, належним чином
повідомленого про розгляд справи, на
підставі наявних у ній доказів.

Розглянувши подані позивачем
документи, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позов підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває
у шлюбі з ОСОБА_3, зареєстрованому
27.12.1986р. виконавчим комітетом
Мирненської сільської ради
Біляївського району Одеської області
(а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_1. у Біляївському пологовому
відділенні у громадянки ОСОБА_1
народилася дитина жіночої статі, що
підтверджується дублікатом медичного
свідоцтва про народження №157, виданого
комунальним закладом «Біляївська
центральна районна лікарня»
18.04.2013р.(а.с.13).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2002 року перебуває під
наглядом Мирненської АОЗПСМ (а.с. 15).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та
проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

18.03.2014р. відділом державної реєстрації
актів цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції
відмовлено позивачці в реєстрації із
пропуском встановленого строку її
доньки - ОСОБА_2, що підтверджується
наявною у матеріалах справи копією
висновку у справі по реєстрації
народження з пропуском встановленого
строку від 18.03.2014р. (а.с. 8-9).

Дослідивши надані докази та
проаналізувавши положення нормативних
актів, які регулюють спірні
правовідносини між сторонами, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає задоволенню в частині
зобов'язання відповідача
зареєструвати народження ОСОБА_2,
виходячи з наступного.

Відповідно до абз. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч1. ст.8 Закону України
«Про державну реєстрацію актів
громадянського стану» (надалі - Закон)
діяльність органів державної
реєстрації актів цивільного стану
ґрунтується на принципах додержання
законності, захисту прав і законних
інтересів громадян та держави,
додержання таємниці державної
реєстрації актів цивільного стану,
належного документального оформлення
проведеної державної реєстрації.

Згідно ст. 49 Цивільного кодексу України
(надалі - ЦКУ) актами цивільного стану є
події та дії, які нерозривно пов'язані з
фізичною особою і започатковують,
змінюють, доповнюють або припиняють її
можливість бути суб'єктом цивільних
прав та обов'язків. Актами цивільного
стану є народження фізичної особи,
встановлення її походження, набуття
громадянства, вихід з громадянства та
його втрата, досягнення відповідного
віку, надання повної цивільної
дієздатності, обмеження цивільної
дієздатності, визнання особи
недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу,
усиновлення, позбавлення та поновлення
батьківських прав, зміна імені,
інвалідність, смерть тощо. Державній
реєстрації підлягають народження
фізичної особи та її походження,
громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у
випадках, передбачених законом, зміна
імені, смерть. Реєстрація актів
цивільного стану провадиться
відповідно до закону. Народження
фізичної особи та її походження,
усиновлення, позбавлення та поновлення
батьківських прав, шлюб, розірвання
шлюбу, зміна імені, смерть підлягають
обов'язковому внесенню до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян в органах юстиції в порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону державній
реєстрації відповідно до цього Закону
підлягають народження фізичної особи
та її походження, шлюб, розірвання
шлюбу у випадках, передбачених законом,
зміна імені, смерть.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону державна
реєстрація актів цивільного стану у
встановлених законом випадках є
обов'язковою. Відомості про народження
фізичної особи та її походження,
усиновлення, позбавлення та поновлення
батьківських прав, шлюб, розірвання
шлюбу, зміну імені, смерть підлягають
обов'язковому внесенню до Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян та Єдиного державного
демографічного реєстру в обсязі,
визначеному Законом України "Про
Єдиний державний демографічний реєстр
та документи, що підтверджують
громадянство України, посвідчують
особу чи її спеціальний статус".

Згідно з ч. 3. ст. 13 Закону державна
реєстрація народження дитини
проводиться не пізніше одного місяця з
дня її народження, а у разі народження
дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Частиною 5. ст. 9 Закону передбачено, що
правила проведення державної
реєстрації актів цивільного стану,
внесення змін до актових записів
цивільного стану, їх поновлення та
анулювання затверджуються
Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.4. ст. 13 Закону Підставою
для проведення державної реєстрації
народження дитини є визначені
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
політики у сфері охорони здоров'я,
документи, що підтверджують факт
народження.

Відповідно до п. 2 Глави 1 розділу III
Правил державної реєстрації актів
цивільного стану в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин), підставами для
проведення державної реєстрації
народження дитини є: а) медичне
свідоцтво про народження (форма N 103/о),
форма якого затверджена наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N
1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про
народження), що видається закладами
охорони здоров'я незалежно від
підпорядкування та форми власності, де
приймаються пологи. У разі народження
дитини поза закладом охорони здоров'я
державна реєстрація народження
проводиться на підставі медичного
свідоцтва про народження або медичної
довідки про перебування дитини під
наглядом лікувального закладу (форма N
103-1/о), форма якої затверджена наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 08 серпня 2006 року N 545, зареєстрованим
у Міністерстві юстиції України 25
жовтня 2006 року за N 1150/13024 (із змінами)
(далі - медична довідка про перебування
дитини під наглядом лікувального
закладу), та висновку про підтвердження
факту народження дитини поза закладом
охорони здоров'я за формою,
встановленою у додатку 3 до Порядку
підтвердження факту народження дитини
поза закладом охорони здоров'я,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 09 січня 2013 року N
9; б) медичне свідоцтво про народження,
медична довідка про перебування дитини
під наглядом лікувального закладу. Ці
документи подаються для державної
реєстрації народження дитини, яка
досягла одного року і більше. Медична
довідка про перебування дитини під
наглядом лікувального закладу
заповнюється лікарем, під наглядом
якого перебуває новонароджений, і
засвідчується підписом керівника
закладу охорони здоров'я та круглою
печаткою закладу; в) акт, складений
відповідними посадовими особами
(капітаном судна, командиром,
начальником потяга тощо) за участю двох
свідків і лікаря або фельдшера (якщо
лікар або фельдшер були на
транспортному засобі), у випадку
народження дитини на морському,
річковому, повітряному судні, у потязі
або в іншому транспортному засобі. У
разі відсутності лікаря або фельдшера
державна реєстрація народження
проводиться на підставі вказаного акта
та медичної довідки про перебування
дитини під наглядом лікувального
закладу; г) лікарське свідоцтво про
перинатальну смерть (форма N 106-2/о),
форма якого затверджена наказом
Міністерства охорони здоров'я України
від 08.08.2006 N 545, зареєстрованим у
Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за N
1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про
перинатальну смерть), у разі
мертвонародження. Якщо реєстрація
народження дитини, народженої в іншій
державі, не була проведена
компетентним органом такої держави або
дипломатичним представництвом чи
консульською установою України,
підставою для проведення державної
реєстрації в Україні є медичний
документ іншої держави, що підтверджує
факт народження дитини, належним чином
легалізований, якщо інше не
передбачено міжнародними договорами
України, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Ці
документи подаються до органу
державної реєстрації актів цивільного
стану, де реєструється народження. При
відсутності підстав для державної
реєстрації народження, визначених у
цьому пункті, державна реєстрація
народження проводиться на підставі
рішення суду про встановлення факту
народження даною жінкою. У разі подання
до органу державної реєстрації актів
цивільного стану дубліката медичного
свідоцтва про народження державна
реєстрація народження здійснюється
після перевірки за даними, вказаними в
цьому документі, факту проведення
державної реєстрації народження за
місцем народження дитини, за місцем
проживання батьків дитини на момент її
народження. Відсутність актового
запису про народження підтверджується
повним витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
відсутність актового запису
цивільного стану за формою, наведеною у
додатку 24 до Інструкції з ведення
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 24
липня 2008 року N 1269/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25 липня
2008 року за N 691/15382 (із змінами).

Згідно з п.3.4 Правил внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
12.01.2011 N 96/5, відсутність актового запису
цивільного стану підтверджується
повним витягом з Державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
відсутність актового запису
цивільного стану за формою, наведеною у
додатку 24 до Інструкції з ведення
Державного реєстру актів цивільного
стану громадян, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від 24
липня 2008 року N 1269/5, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 25 липня
2008 року за N 691/15382.

Частиною 1 ст.18 Закону встановлено, що
про факт державної реєстрації акта
цивільного стану органами державної
реєстрації актів цивільного стану
видається відповідне свідоцтво. Бланки
свідоцтв про державну реєстрацію актів
цивільного стану виготовляються за
затвердженими Кабінетом Міністрів
України зразками та їх описами.

Відповідно до п.6 розділу 1 Правил
державної реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2000
№ 52/5, про факт державної реєстрації
акту цивільного стану органами
державної реєстрації актів цивільного
стану видаються відповідні свідоцтва
про народження, шлюб, розірвання шлюбу,
зміну імені, смерть на бланках,
виготовлених за зразками та їх описами,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 "Про
затвердження зразків актових записів
цивільного стану, описів та зразків
бланків свідоцтв про державну
реєстрацію актів цивільного стану".

З матеріалів справи вбачається, що
позивач звернулася до Відділу
державної реєстрації актів цивільного
стану Біляївського районного
управління юстиції із заявою про
реєстрацію народження із пропуском
встановленого строку своєї доньки -
ОСОБА_2. До заяви позивачем додані такі
документи: Витяг з державного реєстру
актів цивільного стану громадян про
відсутність актового запису
цивільного стану №1 від 18.10.2013
року, медичне свідоцтво про народження
№157 (дублікат) від 18.04.2013 року, видане
Біляївською ЦРЛ Одеської області,
пологовим відділенням; довідка з місця
проживання дитини заявника видана
Мирненською сільською радою
Біляївського району Одеської області
19.09.2013 року №1934; медична довідка про
перебування дитини під наглядом
лікувального закладу видана
Мирненською амбулаторією Біляївського
району Одеської області 19.09.2013 року; акт
встановлення особи ОСОБА_2, складений
Біляївським РВ ГУМВС України в
Одеській області 27.12.2013 року; копія
паспорту заявника (матері дитини)
НОМЕР_2 виданий Біляївським РВ ГУМВС
України в Одеській області 04.07.2006 року;
копія свідоцтва про шлюб НОМЕР_1 видане
відділом ДРАЦС Біляївського МРУЮ в
Одеській області 18.04.2013 року; копія
актового запису про шлюб №44 від 27.12.1986
року складена виконкомом Мирненської
с-ради Біляївського району Одеської
області.

Відмову у здійсненні державної
реєстрації народження ОСОБА_2
відповідач вмотивував наступним.
Відповідно до Правил внесення змін до
актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
12.01.2011 N 96/5, заявник до відділу разом з
заявою повинен представити перелік
документів, необхідних для реєстрації
актового запису з пропуском
встановленого строку, в тому числі -
виписку з паспорта або паспортного
документу дитини. А оскільки у дитини
заявника не має необхідного документу,
який підтверджує особу (а на момент
подання заяви дитині виповнилося 20
років), в реєстрації народження дитини
заявнику відмолено.

Згідно ч. 1. ст. 21 Закону у державній
реєстрації актів цивільного стану може
бути відмовлено, якщо: 1) державна
реєстрація суперечить вимогам
законодавства України; 2) державна
реєстрація повинна проводитися в
іншому органі державної реєстрації
актів цивільного стану; 3) з проханням
про державну реєстрацію звернулася
недієздатна особа або особа, яка не має
необхідних для цього повноважень.

Відповідно до ч. 2. ст. 21 Закону орган
державної реєстрації актів цивільного
стану на прохання особи, якій
відмовлено в державній реєстрації
актів цивільного стану у зв'язку з
наявністю однієї з підстав, зазначених
у частині першій цієї статті, повинен
викласти причину такої відмови в
письмовій формі.

Згідно з абз. 3 п.3.6 Правил внесення змін
до актових записів цивільного стану, їх
поновлення та анулювання затверджених
Наказом Міністерства юстиції України
12.01.2011 N 96/5, державна реєстрація
народження дитини, яка досягла 16 років,
але актовий запис про народження не був
своєчасно складений, може бути
проведена за її письмовою заявою з
пред'явленням паспорта при складанні
висновку. Складений актовий запис про
народження із зазначенням після
порядкового номера: "Державна
реєстрація з пропуском строку" -
включається до книги поновлених
актових записів про народження.

Відповідно до абз.4 п. 3.1 Правил внесення
змін до актових записів цивільного
стану, їх поновлення та анулювання
затверджених Наказом Міністерства
юстиції України 12.01.2011 N 96/5, реєстрація
заяв про поновлення втрачених актових
записів цивільного стану, поданих до
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану заявником особисто та
отриманих від інших відділів,
проводиться у журналі обліку заяв
встановленої форми. У цьому журналі
реєструються заяви про державну
реєстрацію народження з пропуском
установленого законодавством строку, а
також заяви про державну реєстрацію
смерті: після одного року з дня
настання смерті; на підставі рішення
суду про оголошення особи померлою; на
підставі рішення суду про встановлення
факту смерті, якщо з дня настання
смерті минуло більше року.

Частиною 8. ст. 13 Закону визначено, що
державна реєстрація народження дитини,
яка досягла одного року і більше,
проводиться органом державної
реєстрації актів цивільного стану за
місцем проживання дитини за заявою
батьків або інших заінтересованих осіб
за наявності документів про народження
і перебування дитини під наглядом
закладу охорони здоров'я та довідки з
місця проживання дитини. У разі
досягнення дитиною шістнадцяти років
державна реєстрація її народження може
проводитися за її особистою заявою з
пред'явленням паспорта громадянина
України.

Відповідно до п.3 розділу 2 Правил
державної реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2000
№ 52/5 (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) для
державної реєстрації актів цивільного
стану подаються документи, які
підтверджують факти, що підлягають
державній реєстрації, а також паспорт
або паспортний документ заявника.
Особи, які не досягли шістнадцяти
років, пред'являють свідоцтво про
народження та довідку з місця
проживання. Особи, які досягли
шістнадцятирічного віку, але не
отримали паспорт громадянина України,
пред'являють свідоцтво про народження
та довідку з місця проживання за умови,
якщо від дня досягнення зазначеного
віку минуло менше ніж один місяць.

Пунктом 24 розділу 3 Правил державної
реєстрації актів цивільного стану в
Україні, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2000
№ 52/5 якщо заява про державну
реєстрацію народження дитини, яка
досягла одного року і більше (додаток 6)
надійшла після закінчення одного року
з дня народження дитини і до досягнення
нею 16 років, то державна реєстрація
народження проводиться відділом
державної реєстрації актів цивільного
стану за місцем проживання дитини на
загальних підставах (за заявою
будь-кого з осіб, визначених статтею 144
Сімейного кодексу України, але після
перевірки наявності державної
реєстрації народження за місцем
народження дитини, за місцем
проживання батьків дитини на момент її
народження або за даними Державного
реєстру актів цивільного стану
громадян). У цих випадках одночасно
подаються один із документів,
передбачених у пункті 2 цієї глави,
медична довідка про перебування дитини
під наглядом лікувального закладу, а
також довідка з місця проживання
дитини. За відсутності такої довідки
дані про місце проживання дитини
можуть бути підтверджені паспортом або
паспортним документом одного з батьків
чи законних представників дитини.
Водночас подаються документи, що
підтверджують походження дитини.
Складений актовий запис про народження
із зазначенням після порядкового
номера: "Державна реєстрація з
пропуском строку" включається до книги
поновлених актових записів про
народження. У разі досягнення дитиною 16
років державна реєстрація її
народження може проводитися за її
особистою заявою з пред'явленням
паспорта та відповідно до
законодавства, яке регулює порядок
поновлення актових записів цивільного
стану.

Системний аналіз зазначених правових
норм вказує на те, що приписи
нормативно-правових актів, які
регулюють порядок реєстрації актів
громадянського стану, зокрема,
народження дитини, визначають право, а
не обов'язок, особи, яка досягла
16-річного віку, звернутися до органів,
що здійснюють реєстрацію актів
громадянського стану, самостійно. При
цьому умовою реалізації права такою
особою є наявність в неї паспорта
громадянина України.

Відповідно до п. 13 Положення про
паспорт громадянина України,
затвердженого Постановою Верховної
Ради України від 26 червня 1992 року N 2503-XII,
для одержання паспорта громадянин
подає: заяву за формою, встановленою
Міністерством внутрішніх справ
України; свідоцтво про народження; дві
фотокартки розміром 35 х 45 мм; у
необхідних випадках - документи, що
підтверджують громадянство України.

Оскільки ОСОБА_2, в інтересах якої до
відповідача звернулася її мати -
ОСОБА_1, свідоцтво про народження не
видавалося, що підтверджується
відсутністю актового запису
цивільного стану згідно Витягу №1
від 18.10.2013 року, ОСОБА_2 паспорту
громадянки України не має та
відповідно до 13 Положення про паспорт
громадянина України, затвердженого
Постановою Верховної Ради України від
26 червня 1992 року N 2503-XII, не може отримати
паспорт у зв'язку з відсутністю
свідоцтва про народження.

Таким чином, ОСОБА_2 фактично
позбавлена права самостійно
звернутися до органу, що проводить
реєстрацію актів цивільного стану.
Відтак в її інтересах під час звернення
до Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції в якості
заявника виступила мати ОСОБА_2 -
громадянка ОСОБА_1.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем на виконання вимог п.3
розділу 2 Правил державної реєстрації
актів цивільного стану в Україні,
затверджених Наказом Міністерства
юстиції України від 18.10.2000 № 52/5 (в
редакції, що діяла на момент виникнення
спірних правовідносин) до заяви про
реєстрацію народження дитини додано
копію паспорта ОСОБА_1 (а.с. 8).

Відповідно до п. 4 розділу 2 Правил
державної реєстрації актів цивільного
стану в Україні, затверджених Наказом
Міністерства юстиції України від 18.10.2000
№ 52/5 (в редакції, що діяла на момент
виникнення спірних правовідносин) у
державній реєстрації актів цивільного
стану може бути відмовлено, якщо
державна реєстрація суперечить
вимогам законодавства України;
державна реєстрація повинна
проводитись в іншому органі державної
реєстрації актів цивільного стану; з
проханням про державну реєстрацію
звернулась недієздатна особа або
особа, яка не має необхідних для цього
повноважень. Орган державної
реєстрації актів цивільного стану на
прохання особи, якій відмовлено в
державній реєстрації актів цивільного
стану у зв'язку з наявністю однієї з
підстав, зазначених в абзаці першому
цього пункту, повинен викласти причину
такої відмови в письмовій формі.

Згідно ч.1. ст.9 Закону державна
реєстрація актів цивільного стану
проводиться з метою забезпечення
реалізації прав фізичної особи та
офіційного визнання і підтвердження
державою фактів народження фізичної
особи та її походження, шлюбу,
розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Проаналізувавши положення вище
наведених нормативно-правових актів,
суд дійшов висновку про те, що відмова
позивача зареєструвати народження
ОСОБА_2 порушує її конституційні права
та перешкоджає подальшому набуттю нею
громадянських прав та здійснення
обов'язків.

Згідно з приписами абз. 1 ст. 55
Конституції України права і свободи
людини і громадянина захищаються
судом. Абз. 2 цієї ж статті визначає, що
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб. Відповідно
до абз. 5 ст. 55 Конституції України кожен
має право будь-якими не забороненими
законом засобами захищати свої права і
свободи від порушень і протиправних
посягань.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Належними є докази, які
містять інформацію щодо предмету
доказування.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Керуючись ст.ст. 7,8,9,14,158-163, 167 КАС
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Біляївського
районного управління юстиції про
визнання дії неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Зобов`язати Відділ державної
реєстрації актів цивільного стану
Біляївського районного управління
юстиції зареєструвати факт народження
ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4. в с.
Мирне Біляївського району Одеської
області, та видати свідоцтво про
народження.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Одеський окружний адміністративний
суд апеляційної скарги на постанову
суду протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Одеського апеляційного
адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги на постанову, встановленого
статтею 186 КАС України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя

Л.М.Токмілова

04 серпня 2014 року