Справа № К/9991/55555/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року м.
Київ К/9991/55555/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л.,
Мойсюка М.І., Тракало В.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, Відділу освіти Нижньогірської
районної державної адміністрації
Автономної Республіки Крим про
відшкодування витрат, за касаційною
скаргою Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим на постанову Нижньогірського
районного суду Автономної Республіки
Крим від 22 грудня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року ОСОБА_4 звернулася з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим (далі УПСЗН), Відділу освіти
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим, про стягнення коштів в рахунок
відшкодування витрат на тверде паливо
та освітлення за 2009 рік в сумі 725,50 грн. В
обґрунтування позову зазначала, що
працює вчителем загальноосвітньої
школи, проживає у сільській місцевості
в будинку з пічним опаленням, а тому
згідно статті 57 Закону України «Про
освіту» має право на соціальні пільги з
відшкодування зазначених комунальних
витрат .

Постановою Нижньогірського районного
суду Автономної Республіки Крим від 22
грудня 2010 року, залишеної без змін
ухвалою Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 22 липня 2011 року позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з УПСЗН
на користь позивача заборгованість за
тверде паливо у розмірі 658 грн., в решті
позову відмовлено.

У касаційній скарзі УПСЗН, посилаючись
на неправильне застосування судами
норм матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати
та в задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
відхилення скарги з таких підстав.

Задовольняючи частково позов суди, на
підставі наявних у справі даних
встановили і правильно виходили з того,
що позивач як вчитель
загальноосвітньої школи, який проживає
у сільській місцевості має право на
соціальні пільги, передбачені статтею
57 Закону України «Про освіту».

Згідно частини 4 статті 57 Закону
України «Про освіту» (у редакції
спірного періоду) педагогічним
працівникам, які працюють у сільській
місцевості і селищах міського типу, а
також пенсіонерам, які раніше
працювали педагогічними працівниками
в цих населених пунктах і проживають у
них, держава відповідно до чинного
законодавства забезпечує безплатне
користування житлом з опаленням і
освітленням у межах встановлених норм.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
до статті 57 Закону України «Про освіту»
були внесені зміни, якими виплата пільг
на безоплатне користування житлом з
опаленням та освітленням,
передбачалась у порядку визначеному
Кабінетом Міністрів України, чим
істотно звужено права громадян на
вказані пільги.

Разом з тим, рішенням Конституційного
Суду України за №10-рп/2008 від 22 травня 2008
року зміни, внесені Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», були
визнані неконституційними, тобто
стаття 57 Закону України «Про освіту»
відновила свою редакцію згідно статті
152 Конституції України.

Постановою Ради Міністрів АР Крим за
№101 від 3 березня 2009 року «Про
затвердження норм забезпечення
твердим паливом і зрідженим газом
пільгових категорій громадян у 2009
році» (далі Постанова РМ АРК №101)
затверджені норми забезпечення
твердим паливом для пільгових
категорій громадян на одне
домоволодіння у розмірі одна тонна на
рік.

Гранична вартість однієї тонни
твердого палива складає 658,00 грн. (пункт
1.2 Постанови РМ АРК №101).

У відповідності з пунктом 1.3 Постанови
РМ АРК №101, у 2009 році надаються пільги
на тверде паливо і зріджений газ у
натуральному вигляді або за готівковим
розрахунком за бажанням громадян.

Особа, яка має право на виплати, подає
до закладу чи установи, де працює або
працювала, заяву, документи, що
підтверджують оплату відповідних
комунальних послуг у вищезазначений
період (крім документів, які
підтверджують придбання твердих видів
палива), а також довідки про
призначення (непризначення) субсидії
(пункт 12 Порядку погашення
кредиторської заборгованості
державного бюджету з виплат,
установлених абзацом 1 частини 4 статті
57 Закону України «Про освіту» щодо
безоплатного користування житлом з
опаленням і освітленням, затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України за №679 від 28.11.2005р.).

Крім того, пунктом 14 вказаного Порядку
передбачено, що виплату заборгованості
особам, які мають право на такі виплати,
здійснюють безпосередньо заклади чи
установи відповідно до помісячних
обсягів асигнувань.

Оскільки Рішення Конституційного Суду
України мають перспективну дію, а
також враховуючи те, що дія статті 57
Закону України «Про освіту» протягом
2009 року не зупинялась і не
скасовувалась, суди дійшли
обґрунтованого висновку про часткове
задоволення позовних вимог.

Виходячи з наведеного, рішення судів
відповідають дійсним обставинам
справи та нормам процесуального права,
доводи касаційної скарги їх висновків
не спростовують, такі ґрунтуються на
помилковому трактуванні правових норм,
а тому підстав для скасування судових
рішень колегія суддів не вбачає.

За правилами частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд касаційної інстанцій
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Не може бути скасовано правильне і
справедливе рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Керуючись статтями 220-1, 223, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України колегія суддів Вищого
адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Нижньогірської районної державної
адміністрації Автономної Республіки
Крим відхилити, а постанову
Нижньогірського районного суду
Автономної Республіки Крим від 22
грудня 2010 року та ухвалу
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не
підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало