Справа № 826/9989/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Аблова Є.В., судді
Келеберди В.І., Каракашьян С.К.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу за позовом
державного підприємства «Український
центр механізації колійних робіт» до
Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Безруцького Євгена Юрійовича про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
України, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України
Безруцького Євгена Юрійовича про
визнання протиправним та скасування
рішення, зобов'язання вчинити дії,
обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим,
що державний реєстратор безпідставно
відмовив позивачу в реєстрації права
власності на цілісний майновий
комплекс, оскільки позивачем було
подано всі документи необхідні для
проведення державної реєстрації, що
призвело до порушення прав та
інтересів позивача.

В позовній заяві позивач просить суд:
визнати протиправним рішення
державного реєстратора прав на
нерухоме майно Безруцького Є.Ю. про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень від 02.04.14р. №12104119
державному підприємству «Український
центр механізації колійних робіт»;
скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Безруцького Є.Ю. про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 02.04.14р. №12104119; зобов'язати
Державну реєстраційну службу України
зареєструвати право власності (форма
власності - державна) за державним
підприємством «Український центр
механізації колійних робіт».

В судовому засіданні, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представники відповідача-1 та
відповідача-2, в судове засідання не
з'явились, про дату час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
провадження.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем подано заяву про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, для
проведення державної реєстрації права
власності форма власності: державна, на
єдиний майновий комплекс, що
розташований: м. Київ, вул. Качалова,7 та
подано наступні документи: копію
паспорта громадянина України ОСОБА_2
серія НОМЕР_1; копію ідентифікаційного
коду ОСОБА_2; копію свідоцтва НОМЕР_2 про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 13.03.01р.; копію довідки з
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій №336461 від
25.06.12р. відділом статистики у
Святошинському районі м. Києва; копію
свідоцтва про державну реєстрацію
юридичної особи №072354. виданого від
14.02.2001 року Святошинською районною в
місті Києві державною адміністрацією;
копію наказу Державної адміністрації
залізничного транспорту України
«Укрзалізниці» «Про створення
державного підприємства «Український
центр механізації колійних робіт» від
11.12.2000 року № 568-Ц; копію Статуту
державного підприємства «Український
центр механізації колійних робіт»
зареєстрованого в Державній
адміністрації Ленінградського району
м. Києва №6828 від 14.02.2001р.; копію змін та
доповнень до статуту затверджених
наказом Державної адміністрації
залізничного транспорту України №231-Ц
від 27.08.2003р. та зареєстровано в
Державній адміністрації
Святошинського району №6828 від 14.02.01р.;
копію змін та доповнень до статуту
затверджених наказом Державної
адміністрації залізничного транспорту
України №264-Ц від 26.07.2012р.та
зареєстровано в Святошинській
районній в місті Києві державній
адміністрації № 58005718 від 06.08.2012
року; довідку державного підприємства
«Український центр механізації
колійних робіт» від 26 березня 2013 року №
УЦМКР-6/367; акт приймання-передачі
будівель, інженерних мереж та
обладнання з частиною території від
Київської колійної машинної станції
ДТГО «Південно-Західна залізниця» до
ДП «Український центр механізації
колійних робіт» від 19.03.2001року; копію
державного акту на право постійного
користування , серія та номер І-КВ № 007135
зареєстрованого в Книзі записів
державних актів на право постійного
користування землею за № 75-4-00035; дозвіл
на виконання будівельних робіт від
19.01.2010 №1839-Св/Т виданні Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у місті Києві; Декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації від
02.11.2011 №КВ 1 зареєстрованої в
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві; довідку Головного управління
економіки та інвестицій щодо пайової
участі у створенні соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
м. Києва від 22.10.2012 №049-08/6318-12; копія
довідки Головного управління
економіки та інвестицій щодо пайової
участі у створенні соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
м. Києва від 21.04.05р.№049-08/3112; довідка
Головного управління економіки та
інвестицій щодо пайової участі у
створенні соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
м Києва від 15.08.2012 №049-18/4855-12;
довіреність Міністерства
інфраструктури України від 17.02.2014
№2111/16/14-14; копія розпорядження
Святошинської районної у місті Києві
Державної адміністрації від 04.04.2003 року
№ 512 «Про присвоєння поштової адреси
Державному підприємству «Український
центр механізації колійних робіт»;
копію розпорядження Київської міської
державної адміністрації від 06.07.04р.
«Про надання дозволу ДП «Український
центр механізації колійних робіт» на
реконструкцію та будівництво»;
технічний паспорт на нежитловий
будинок (приміщення) за адресою м. Київ,
вул. Качалова, 7 літера «К» «Ангар №2»;10
грудня 2008 року технічний паспортна
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою м. Київ, вул. Качалова, 7 літера
«М» «Матеріальний склад»;10 грудня 2008
року технічний паспортна нежитловий
будинок (приміщення) за адресою м. Київ.
вул. Качалова, 7 літера «Л» «Санітарно
побутове приміщення»;12 березня 2008 року,
технічний паспорт на нежитловий
будинок (приміщення) за адресою м. Київ,
вул. Качалова, 7 літера «Ж» «Гараж №9»,
літера «З» «Гараж №10», ТІ» «Механічний
цех»;12 березня 2008 року, технічний
паспорт на нежитловий будинок
(приміщення) за адресою м. Київ, вул.
Каналова, 7 літера «В» «Будівля учбових
класів і побутових приміщень», літера
«Г» «Адміністративний будинок»;10
грудня 2008 року технічний паспортна
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою м. Київ. вул. Каналова, 7 літера
«П» «Майстерня вузлів та агрегатів»;01
лютого 2012 року технічний паспортна
нежитловий будинок (приміщення) за
ілресою м. Київ, вул. Каналова, 7 літера
«О» «Ангар 1/3»;12 березня 2008 року,
технічний паспорт на нежитловий
будинок (приміщення) -і адресою м. Київ,
вул. Каналова, 7 літера «Д» «Прохідна»,
літера «Е» «Котельна»;10 грудня 2008 року
технічний паспортна нежитловий
будинок (приміщення) за -лресою м. Київ,
вул. Каналова, 7 літера «Р»
«Трансформаторна підстанція № 1570»;12
березня 2008 року, технічний паспорт на
нежитловий будинок (приміщення) за
адресою м. Київ, вул. Каналова, 7 літера
«Б» «Ангар №4»;10 грудня 2008 року
технічний паспортна нежитловий
будинок (приміщення) за -лресою м. Київ,
вул. Каналова, 7 літера «Н» «Цех ремонту
вузлів та агрегатів»; 01 лютого 2012 року
технічний паспортна нежитловий
будинок (приміщення) за адресою м. Київ,
вул. Каналова, 7 літера «Т»
«Трансформаторна».

За результатами розгляду заяви про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень та поданих документів,
державний реєстратор прав на нерухоме
майно та їх обтяжень Березуцьким Є.Ю.
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень від 02.04.14р. №12104119, яким
встановлено, що позивачем не надано
документ, який підтверджує виникнення
права власності за заявником. Окрім
того, з поданих документів встановлено,
що зазначене майно є власністю держави
в особі Міністерства інфраструктури
України, а ДП«Український центр
механізації колійних робіт» належить
на праві господарського відання, що є
правом, похідним від права власності.
Та встановлено, що документи не
відповідають вимогам та не дають змоги
встановити відповідність заявлених
прав документам, що їх посвідчують, у
зв'язку з чим на підставі п.24 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», п.п.20, 28 «Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» від 17.10.13р. №868, відмовив у
державній реєстрації права власності,
форма власності - державна, на єдиний
майновий комплекс, що розташований м.
Київ, вул. Качалова,7 за ДП«Український
центр механізації колійних робіт».

Як встановлено судом, державне
підприємство «Український центр
механізації колійних робіт» засновано
на державній власності відповідно до
наказу Міністерства транспорту
України від 24.11.2000 року №651 відноситься
до сфери управління Міністерства
інфраструктури України (орган
управління майном) і входить до складу
Державної адміністрації залізничного
транспорту України. Відповідно до п.2.1
статті 2 Статуту - Підприємство (ДП
«УЦМКР») створено з метою задоволення
потреб колійного господарства в
механізованому ремонті колійних робіт,
поліпшення експлуатаційного стану
колій, виконання кредитної угоди від
06.12.1999 року між Державною
адміністрацією залізничного
транспорту України та Європейським
банком реконструкції та розвитку,
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів України від 15.12.1992 року № 8-92
«Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності» та
Закону України «Про підприємства в
Україні».

Відповідно до постанови Центрального
комітету КП України від 07.07.1964 року та
розпорядження Ради Міністрів УРСР №
1008-р від 17.07.1964 року виконавчий комітет
Київської міської Ради депутатів
трудящих рішенням №1015 від 28 липня 1964
року закріплено за рельсо-зварочним
поїздом №5 Південно-Західної залізниці
земельну ділянку площею 3.0 га по вул.
Качалова. № 5 у між путті
Пост-Волинський станція Святошино, та
дозволити побудувати на цій ділянці
виробниче приміщення та залізничну
колію.

З метою задоволення потреб колійного
господарства в механізованому ремонті
колійних робіт, поліпшення
експлуатаційного стану колії,
виконання кредитної угоди від 06.12.1999
року між Державною адміністрацією
залізничного транспорту України та
Європейським банком реконструкції,
відповідно до Декрету Кабінету
Міністрів країни від 15.12.1992 року № 8-92
«Про управління майном, що є у
загальнодержавній власності» та
Закону України «Про підприємства в
Україні» та відповідно до пункту 1
наказу від 24 листопада 2000 року № 651
Міністерства транспорту України було
створено державне підприємство
«Український центр механізації
колійних робіт» та віднесено
новостворене підприємство до сфери
управління Міністерства транспорту
України і включено до складу Державної
адміністрації залізничного транспорту
України.

Згідно пункту 8 наказу першого
заступника Міністра транспорту
України - Генерального директора
Укрзалізниці від 11 грудня 2000 року №568-Ц
передбачено передачу з балансу
державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно- Західна
залізниця» на баланс державного
підприємства «Український центр
механізації колійних робіт»
приміщення та обладнання які
знаходяться на території Київської
колійної станції та використовуються
для другорядних робіт.

Розпорядженням, від 19.03.2001 року № ЦЗ-1-576,
заступника генерального директора
державної адміністрації залізничного
транспорту України було створено
комісію по прийманні-передачі основних
засобів. 27 березня 2001 року комісією
було проведено обстеження території з
розміщеними на ній будівлями,
інженерними мережами та обладнанням за
адресою м. Київ, вул. Качалова, 5-а, яка
належить Київській колійній станції і
передано з розподільчим балансом на
01.04.2001 року на баланс державного
підприємства «Український центр
механізації колійних робіт».

Відповідно до рішення Київської
міської ради від 24 квітня 2003 року № 412/572
державному підприємству «Український
центр механізації колійних робіт» було
виділено земельну ділянку для
постійного користування площею 3.9226
гектарів землі за адресою м. Київ, вул.
Качалова,7 у Святошинському районі м.
Києва га 06.08. 2003 року видано Акт серія
1-КВ №007135 кадастровий номер
:75:317:0016.

Розпорядженням Святошинської районної
у місті Києві Державної адміністрації
від « 01» «квітня» 2003 року № 512 присвоєно
державному підприємству «Український
центр механізації колійних робіт»
поштову адресу вул. Каналова. 7

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 06 лютого
2004 року № 1194 дозволено державному
підприємству «Український центр
механізації колінних робіт» здійснити
реконструкцію виробничої бази
підприємства та будівництво трьох
модульних споруд для зберігання
колійної техніки на вул. Каналова, у
Святошинському районі відповідно до
погодженої та затвердженої у
встановленому порядку
проектно-кошторисної документації.

Київським міським бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна
було видано технічні паспорти на
об'єкти нерухомості розташовані за
адресою м.Київ, вул.Качалова,7.

Процедуру проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, перелік
документів, необхідних для її
проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна,
визначає Порядок державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень і
Порядкок надання інформації з
Державного реєстру речових прав на
нерухоме майно", затверджений
постановою КМ України від 17.10.2013, № 868.

За змістом п.2 Порядку №868, державну
реєстрацію прав шляхом внесення
записів до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно (далі - Державний
реєстр прав) проводять орган державної
реєстрації прав та нотаріус як
спеціальний суб'єкт, на якого
покладаються функції державного
реєстратора прав на нерухоме майно
(далі - нотаріус).

Орган державної реєстрації прав
проводить: державну реєстрацію речових
прав на нерухоме майно за місцем
розташування такого майна; державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно незалежно від місця
розташування такого майна; облік
безхазяйного нерухомого майна за
місцем розташування такого майна.

Умови та порядок здійснення реєстрації
прав на нерухоме майно встановлені
Законом України "Про державну
реєстрацію речових прав на майно та їх
обмежень" від 01.07.2004 №IV.

У відповідності до ст. 4 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень",
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування, а
саме: 1) право власності на нерухоме
майно; 2) право володіння; право
користування (сервітут); право
користування земельною ділянкою для
сільськогосподарських потреб
(емфітевзис); право забудови земельної
ділянки (суперфіцій); право
господарського відання; право
оперативного управління; право
постійного користування та право
оренди земельної ділянки; право
користування (найму, оренди) будівлею
або іншими капітальними спорудами, їх
окремими частинами; іпотека; довірче
управління майном; 3) інші речові права
відповідно до закону; 4) податкова
застава, предметом якої є нерухоме
майно, та інші обтяження. Речові права
на нерухоме майно, зазначені в пунктах 2
і 3 частини першої цієї статті, є
похідними і реєструються після
державної реєстрації права власності
на таке майно. Право власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини) може бути
зареєстровано незалежно від того, чи
зареєстровано право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані. Право власності на
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення може бути зареєстровано
незалежно від того, чи зареєстровано
право власності на житловий будинок,
будівлю, споруду (їх окремі частини), в
яких вони розташовані.

Згідно із ст. 19 Закону № 1952-IV, державна
реєстрація прав проводиться на
підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Державна реєстрація обтяжень
здійснюється на підставі: 1)
встановленої законом заборони
користування та/або розпорядження
нерухомим майном; 2) рішень судів, що
набрали законної сили; 3) постанови
органів досудового слідства,
державного виконавця про накладення
арешту на нерухоме майно; 4) накладення
заборони на відчуження нерухомого
майна нотаріусом; 5) рішення органу
місцевого самоврядування про
віднесення об'єктів нерухомого майна
до застарілого житлового фонду; 6) інших
актів відповідних державних органів та
посадових осіб згідно із законом; 7)
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до п.4 Порядку №868, у
Державному реєстрі прав реєструються
речові права та їх обтяження на об'єкти
нерухомого майна, а саме на земельну
ділянку, підприємство як єдиний
майновий комплекс, житловий будинок,
будівлю, споруду або їх окремі частини,
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення.

У разі коли законодавством встановлено
вимогу щодо прийняття в експлуатацію
об'єкта нерухомого майна, державна
реєстрація права власності на нього
проводиться після прийняття такого
об'єкта в експлуатацію в установленому
законодавством порядку.

Державна реєстрація права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду або їх окремі частини
проводиться незалежно від того, чи
зареєстроване право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розташовані.

Державна реєстрація права власності на
квартиру, житлове та нежитлове
приміщення проводиться незалежно від
того, чи зареєстроване право власності
на житловий будинок, будівлю, споруду
або їх окремі частини, в яких вони
розташовані.

Державна реєстрація речових прав на
земельні ділянки проводиться після
державної реєстрації земельних
ділянок у Державному земельному
кадастрі.

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно, що є похідними від
права власності, проводиться після
державної реєстрації права власності
на таке майно відповідно до вимог цього
Порядку, крім випадків, коли державна
реєстрація речового права, що є
похідним від права власності,
проводиться одночасно з державною
реєстрацією права власності, а також
коли державна реєстрація права
власності проведена до 1 січня 2013 р.
відповідно до законодавства, що діяло
на момент його виникнення.

Не підлягають державній реєстрації
речові права та їх обтяження на
копалини, рослини, а також на малі
архітектурні форми, тимчасові,
некапітальні споруди, що розташовані
на земельній ділянці, переміщення яких
можливе без їх знецінення та зміни
призначення.

За змістом п.8 Порядку №868, для
проведення державної реєстрації прав
заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву,
форму та вимоги до заповнення якої
встановлює Мін'юст. Заява подається
окремо щодо кожного об'єкта нерухомого
майна. У разі коли право власності на
житловий будинок, будівлю або споруду
набувається одночасно з набуттям у
відповідної заінтересованої особи
речових прав на земельну ділянку, на
якій вони розташовані, заявник подає
органові державної реєстрації прав,
нотаріусові одну заяву щодо таких
об'єктів.

У разі проведення державної реєстрації
речового права на нерухоме майно, що є
похідним від права власності,
одночасно з проведенням державної
реєстрації права власності на таке
майно заявник подає органові державної
реєстрації прав, нотаріусові заяву про
державну реєстрацію права власності на
таке майно та заяву про державну
реєстрацію речового права, що є
похідним від права власності.

Під час розгляду заяви і документів, що
додаються до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями, зокрема
щодо: 1) обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках); 2)
повноважень заявника; 3) відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; 4) наявності обтяжень прав
на нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; 5) наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав (п.15 Порядку №868).

Статтею 15 Закону №1952-IV зокрема
передбачено, що перелік документів для
здійснення державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п.36,37 Порядку №868, для
проведення державної реєстрації
речових прав необхідними документами є
документи, що підтверджують
виникнення, перехід або припинення
таких прав на нерухоме майно, та інші
документи, визначені цим Порядком.

Для проведення державної реєстрації
речового права на нерухоме майно, що є
похідним від права власності,
одночасно з проведенням державної
реєстрації права власності на таке
майно заявником подаються документи,
необхідні для проведення державної
реєстрації права власності на таке
майно та державної реєстрації речового
права, що є похідним від нього.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, є: 1)
укладений в установленому законом
порядку договір, предметом якого є
нерухоме майно, права щодо якого
підлягають державній реєстрації, або
речове право на нерухоме майно чи його
дублікат; 2) свідоцтво про право
власності на частку в спільному майні
подружжя в разі смерті одного з
подружжя, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 3) свідоцтво про право на
спадщину, видане нотаріусом або
консульською установою України, чи
його дублікат; 4) видані нотаріусом
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів) та
свідоцтво про придбання майна з
прилюдних торгів (аукціонів), якщо
прилюдні торги (аукціони) не відбулися,
чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право
власності на нерухоме майно, видане
державним реєстратором відповідно до
закону; 6) свідоцтво про право
власності, видане органом приватизації
наймачам житлових приміщень у
державному та комунальному житловому
фонді, чи його дублікат;7) свідоцтво про
право власності на нерухоме майно чи
його дублікат, видані до 1 січня 2013 р.
органом місцевого самоврядування або
місцевою держадміністрацією; 8) рішення
про закріплення нерухомого майна на
праві оперативного управління чи
господарського відання, прийняте
власником нерухомого майна чи особою,
уповноваженою управляти таким майном;
9) державний акт на право приватної
власності на землю, державний акт на
право власності на землю, державний акт
на право власності на земельну ділянку
або державний акт на право постійного
користування землею; 10) рішення суду, що
набрало законної сили, щодо права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно; 11) ухвала суду про
затвердження (визнання) мирової угоди;
12) заповіт, яким установлено сервітут
на нерухоме майно; 13) закон, яким
установлено сервітут на нерухоме
майно; 14) рішення уповноваженого
законом органу державної влади про
повернення об'єкта нерухомого майна
релігійній організації;15) рішення
власника майна, уповноваженого ним
органу про передачу об'єкта нерухомого
майна з державної у комунальну
власність чи з комунальної у державну
власність або з приватної у державну чи
комунальну власність;16) інші документи,
що підтверджують виникнення, перехід
та припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем для проведення державної
реєстрації права власності подано акт
приймання-передачі будівель,
інженерних мереж та обладнання з
частиною території від Київської
колійної машинної станції ДГТО
«Південно-Західної залізниці» до ДП
«Український центр механізації
колійних робіт» Укрзалізниці від
27.03.2001р., відповідно до якого, інженерні
мережі та обладнання з частиною
території, за адресою: м. Київ, вул.
Качалова, 5-а, яка належить Київській
колійній машинній станції ДГТО
«Південно-Західної залізниці»
передано розподільчим балансом на
01.04.201р. ДП «Український центр
механізації колійних робіт».

Крім того суд звертає увагу на те, що
перебування майна на балансі
підприємства не є безспірною ознакою
його права власності, оскільки баланс
підприємства є формою бухгалтерського
обліку, визначення складу і вартості
майна та обсягу фінансових зобов'язань
на конкретну дату та не визначає
підстав виникнення чи перехід права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно.

Таким чином, факт передачі нежитлової
будівлі, за адресою: м. Київ, вул.
Качалова, 5-а - на баланс позивача не є
підставою виникнення права власності
та інших речових прав на нерухоме майно
відповідно до закону.

Окрім того, позивачем разом із заявою
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, для проведення державної
реєстрації права власності подано
державний акт на право постійного
користування ДП «Український центр
механізації колійних робіт» земельною
ділянкою, розташованою, за адресою,
м.Київ, вул. Качалова,7, серія та номер
І-КВ № 007135 зареєстрованого в Книзі
записів державних актів на право
постійного користування землею за №
75-4-00035.

Вказаний акт посвідчує право позивача
постійного користування 3,9226га землі, в
межах згідно з планом
землекористування для експлуатації та
обслуговування будівель та споруд на
вул.Качалова,7, що свідчить про
невідповідність заявлених прав,
документам, що їх посвідчують.

За результатами розгляду заяви та
документів, необхідних для проведення
державної реєстрації прав, державний
реєстратор приймає рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації.

У разі проведення державної реєстрації
прав на житловий будинок, будівлю або
споруду одночасно з державною
реєстрацією прав на земельну ділянку,
на якій вони розташовані, державний
реєстратор приймає одне рішення про
державну реєстрацію прав або рішення
про відмову в такій реєстрації щодо
таких об'єктів(п.20 Порядку №868).

Відповідно до п.28 Порядку №868,
державний реєстратор приймає рішення
про відмову в державній реєстрації
прав виключно за наявності підстав для
відмови в державній реєстрації прав, що
визначені Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно в п.4 ст. 24 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обмежень" у
державній реєстрації права може бути
відмовлено в разі, якщо подані
документи не відповідають вимогам та
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав,
документам, що їх посвідчують.

Таким чином, позивачем не доведено, а
судом не встановлено, що подані
документи відповідають вимогам,
встановленим Законом України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень" та дають
змогу встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Крім того, суд звертає увагу на
положення п.4 Порядку №868, відповідно до
якого, встановлено, що державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно, що є похідними від права
власності, проводиться після державної
реєстрації права власності на таке
майно відповідно до вимог цього
Порядку, крім випадків, коли державна
реєстрація речового права, що є
похідним від права власності,
проводиться одночасно з державною
реєстрацією права власності, а також
коли державна реєстрація права
власності проведена до 1 січня 2013 р.
відповідно до законодавства, що діяло
на момент його виникнення.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що Державний реєстратор,
приймаючи рішення про відмову позивачу
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень на об'єкти нерухомого майна,
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень"

Щодо вимоги про зобов'язання
відповідача зареєструвати право
державної власності на спірне нерухоме
майно, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини четвертої статті
9 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" (далі - Закон),
державний реєстратор самостійно
приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову в такій реєстрації.

Згідно з Порядком взаємодії органів
державної реєстрації прав га їх
посадових осіб, затвердженим Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2013
року №607/5, державні реєстратори
Укрдержреєстру проводять державну
реєстрацію права власності та/або
речових прав на нерухоме у випадках,
передбачених у пункті 1 наказу.

Втручання будь-яких органів, посадових
і службових осіб, громадян та їх
об'єднань у діяльність державного
реєстратора, пов'язану з проведенням
державної реєстрації прав,
забороняється і тягне за собою
відповідальність згідно із законом
(частина четверта статті 9 Закону).

Як випливає зі змісту Рекомендації № R
(80) 2 Комітету Міністрів державам-членам
стосовно реалізації адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень від 11.03.1980 під дискреційним
повноваженням слід розуміти
повноваження, яке адміністративний
орган, приймаючи рішення, може
здійснювати з певною свободою розсуду
тобто, коли такий орган може обирати з
кількох юридично допустимих рішень те,
яке він вважає найкращим за даних
обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Суд не може замінити установлену
законом процедуру розгляду документів
та прийняття рішення про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
перебираючи на себе функції державного
реєстратора.

За таких обставин, Суд приходить до
висновку про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог в
частині зобов'язання зареєструвати
право власності на спірне майно, а
відтак, відсутність підстав для їх
задоволення.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3
ст. 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обмежень" відмова в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень не позбавляє заявника права
повторно звернутися із заявою для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає заявлені
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,-

П О С Т А Н
О В И В:

Відмовити в задоволенні позовних вимог
державного підприємства «Український
центр механізації колійних робіт» в
повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня її
проголошення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає до Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була
подана у строк, встановлений ст. 186 КАС
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Головуючий Суддя
Є.В.
Аблов

Суддя
В.І.
Келеберда

Суддя
С.К.
Каракашьян