Справа № 755/31806/13-а(2а/755/166/14)
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Савлук Т.В.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

26 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Глущенко Я.Б., Романчук О.М.

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 29.01.14р. у справі
№755/31806/13-а за позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва про
визнання відмову неправомірною та
зобов'язання вчинити дії

В С Т А Н О
В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом
про визнання відмови відповідача у
проведенні перерахунку неправомірною
та зобов'язання провести перерахунок
пенсії згідно ст. 37-1 Закону України
«Про державну службу» на підставі
поданої заяви та довідки виданої
Апеляційним судом Київської області
від 05.12.13р. з 06.12.13р.

Постановою Дніпровського районного
суду м. Києва від 29.01.14р.
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим,
що судом першої інстанції не враховано,
що відповідно до ст. 37 Закону України
«Про державну службу» та Постанови
Кабінету Міністрів України №865 від
31.05.00р. «Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії»
перерахунок пенсії державним
службовцям проводиться у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючих державних службовців
відповідно до рішень Кабінету
Міністрів України, а оскільки жодних
рішень стосовно підвищення заробітної
плати працюючих державних службовців
не приймалось, підстав для перерахунку
пенсії немає.

Враховуючи вимоги пункту третього
частини першої статті 1832 КАС України,
розгляд апеляційної скарги було
проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами у відповідності до статті
197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу відповідача, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
позивач перебуває на обліку в
Управлінні та отримує пенсію за віком
відповідно до Закону №3723-ХП.

На даний час позивач працює суддею
Верховного суду України, при цьому
пенсію було оформлено працюючи на
посаді судді Апеляційного суду
Київської області.

Відповідно до довідки від 05.12.13р.
№04-25/157, виданої Апеляційним судом
Київської області, заробітна плата
судді, який працює на відповідні посаді
складає: станом на 01.01.12р.: посадовий
оклад - 9 442грн., вислуга років 60% - 4 721
грн., всього -14 163 грн., станом на 01.04.12р.:
посадовий оклад - 9 627 грн., вислуга років
60% - 4 813,50 грн., всього - 14 440,50 грн., станом
на 01.07.12р.: посадовий оклад - 9 698 грн.,
вислуга років 60% - 4 849 горн., всього - 14 548
грн., станом на 01.10.12р.: посадовий оклад -
9 838 грн., вислуга років 60% - 4 919 грн.,
всього - 14 757 грн., станом на 01.12.12р.: 9 979
грн., вислуга років 60% - 4 989,50 грн., всього
- 14 968,50 грн., станом на 01.01.13р.: посадовий
оклад - 12 617 грн., вислуга років 60% - 6 308,50
грн., всього - 18 925,50 грн., станом на
01.12.13р.: посадовий оклад - 13 398 грн.,
вислуга років 60% - 6 699 грн., всього - 20 097
грн.

На підставі довідки позивач звернулась
до відповідача із заявою про
перерахунок пенсії, однак у
задоволенні заяви пенсійним органом
було відмовлено з підстав відсутності
рішень КМУ стосовно підвищення
заробітної плати працюючих державних
службовців.

Задовольняючи адміністративний позов,
суд першої інстанції виходив з того, що
з підвищенням розміру заробітної
плати, позивач має право на перерахунок
пенсії відповідно до вимог ст. 37-1
Закону України «Про державну службу».

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції,
виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону
України «Про статус суддів» судді є
посадовими особами судової влади, які
відповідно до Конституції України
наділені повноваженнями здійснювати
правосуддя і виконувати свої обов'язки
на професійній основі в
Конституційному Суді України та судах
загальної юрисдикції.

Статтею 1 Закону України «Про державну
службу» державна служба в Україні
визначена як професійна діяльність
осіб, які займають посади в державних
органах та їх апараті щодо практичного
виконання завдань і функцій держави та
одержують заробітну плату за рахунок
державних коштів.

Згідно зі статтею 2 вказаного Закону
посада - це визначена структурою і
штатним розписом первинна структурна
одиниця державного органу та його
апарату, на яку покладено встановлене
нормативними актами коло службових
повноважень.

Аналіз зазначених норм дає підстави
вважати, що суддя, на якого поширюється
дія положень статей 1, 2 Закону України
«Про державну службу», є державною
службовою особою, яка здійснює функції
представника державної судової влади
на постійній основі, наділений
повноваженнями здійснювати правосуддя
та одержує суддівську винагороду за
рахунок державних коштів.

Пенсійне забезпечення державних
службовців регулюється статтею 37
Закону України «Про державну службу»,
яка, зокрема, визначає підстави для
виходу на пенсію державних службовців
та її розмір, а також передбачає, що
пенсія державному службовцю
виплачується незалежно від його
заробітку (прибутку), одержуваного
після виходу на пенсію.

Конституцією України та Законом
України «Про статус суддів» визначено
граничний вік перебування судді на
посаді - 65 років.

Крім того, визначені Конституцією та
законами України гарантії
незалежності суддів є невід'ємним
елементом їх статусу, поширюються на
всіх суддів України та є необхідною
умовою здійснення правосуддя
неупередженим, безстороннім і
справедливим судом. Такими гарантіями
є надання суддям за рахунок держави
матеріального забезпечення та надання
їм у майбутньому статусу судді у
відставці. Право судді у відставці на
пенсійне або щомісячне довічне грошове
утримання є гарантією належного
здійснення правосуддя і незалежності
працюючих суддів та дає підстави
висувати до них високі вимоги,
зберігати довіру до їх компетентності
і неупередженості. Про це неодноразово
наголошував у своїх рішеннях
Конституційний Суд України.

Відповідно до частини четвертої статті
43 Закону України «Про статус суддів»
судді, який пішов у відставку, за
наявності відповідного віку і стажу
роботи виплачується пенсія на умовах,
передбачених статтею 37 Закону України
«Про державну службу».

Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді. Судді у
відставці, який має стаж роботи на
посаді судді менше 20 років і досяг
55-річного віку (для жінок - 50 років),
розмір щомісячного грошового
утримання обчислюється пропорційно
кількості повних років роботи на
посаді судді. При досягненні таким
суддею пенсійного віку за ним
зберігається право на одержання
щомісячного довічного грошового
утримання в зазначеному розмірі або, за
його вибором, призначається пенсія на
умовах, передбачених статтею 37 Закону
України «Про державну службу».

Аналіз статті 43 Закону України «Про
статус суддів» свідчить про те, що вона
регулює відносини, пов'язані з
відставкою судді, яка, у свою чергу, є
підставою для виникнення спеціальної
правоздатності у судді для набуття
особливого соціального забезпечення.

Зазначена стаття, як і в цілому Закон
України «Про статус суддів», посилює
гарантії незалежності суддів
порівняно з іншими категоріями
державних службовців, право на пенсію
яких передбачено статтею 37 Закону
України «Про державну службу». Зокрема,
вона передбачає можливість вибору
суддею одного з двох варіантів
соціального забезпечення у разі виходу
у відставку - отримання пенсії на
умовах, визначених статтею 37 Закону
України «Про державну службу», або
неоподаткованого щомісячного
довічного грошового утримання.

Статус судді та його елементи, зокрема
матеріальне забезпечення судді після
припинення його повноважень, є не
особистим привілеєм, а засобом
забезпечення незалежності працюючих
суддів і надається для гарантування
верховенства права та в інтересах осіб,
які звертаються до суду та очікують
неупередженого правосуддя. Про це
зазначив Конституційний Суд України в
Рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013.

Виходячи з особливого статусу суддів
як носіїв державної влади з
притаманним їм спеціальним соціальним
захистом та конституційними
гарантіями їхньої незалежності
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
стаття 43 Закону України «Про статус
суддів» не суперечить положенням
статті 37 Закону України «Про державну
службу» та не обмежує право суддів на
отримання пенсії державних службовців,
а встановлює для них додаткові
гарантії. У зв'язку з цим судді мають
право на отримання пенсії на
визначених Законом України «Про
державну службу» умовах в разі
досягнення ними пенсійного віку.

У зв'язку з набранням чинності Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Статтею 129 вказаного Закону визначено
вид, склад, розмір суддівської
винагороди, яка складається з
грошового утримання, яке включає в себе
посадовий оклад та доплати за вислугу
років, перебування на адміністративній
посаді в суді, науковий ступінь, роботу,
яка передбачає доступ до державної
таємниці.

Згідно Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» з 1 січня 2012 року
працюючим суддям підвищено посадові
оклади.

Вказане також дає підстави для
здійснення перерахунку пенсій суддям,
що вийшли на пенсію і які отримують
пенсії як державні службовці.

Конституційним Судом України
викладені правові позиції стосовно
гарантій незалежності суддів у
рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002,
від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11
жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22
травня 2008 року № 10-рп/2008 та від 3 червня
2013 року №3-рп/2013.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо наявності правових
підстав для здійснення ОСОБА_2
перерахунку пенсії, відповідно до ст.
37-1 Закону України «Про державну
службу».

Аналогічна правова позиція
узгоджується з практикою ВАСУ
викладеною в ухвалі від 22.05.14р. у справі
№ К/800/8404/14.

Приймаючи до уваги те, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
висновки суду доводами апелянта не
спростовані, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст.195, 197, 200, 205, 206 КАС
України, Київський апеляційний
адміністративний суд

У Х
В А Л И В:

апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Дніпровському районі м. Києва на
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 29.01.14р. у справі
№755/31806/13-а - залишити без задоволення, а
постанову Дніпровського районного
суду м. Києва від 29.01.14р. у справі
№755/31806/13-а - без змін.

Дана ухвала, відповідно до ч. 10 ст. 1832,
ст. 254 КАС України, є остаточною,
оскарженню не підлягає та набирає
законної сили з моменту постановлення.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді :
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Глущенко Я.Б.

Романчук О.М