Справа № 826/11510/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі судді Гарника К.Ю.,
при секретарі судового засіданні
Непомнящій О.А., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_2 до Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві про визнання протиправними дії,
скасування постанови та зобов'язання
06 серпня 2014 року (відповідно до
відмітки служби діловодства суду)
ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві (далі по тексту -
відповідач) в якому просить суд:
визнати незаконними дії державного
виконавця Коваленко В.О. Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві щодо винесення
постанови від 04 липня 2014 року про
відкриття виконавчого ВП №
43855341; визнати незаконною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04 липня 2014 року про відкриття
виконавчого ВП № 43855341; зобов'язати
Відділ державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві відмовити у
відкритті виконавчого провадження на
підставі постанови № 395633 від 06 травня
2014 року в справі про адміністративне
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 серпня 2014 року
відкрито провадження в
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 18 серпня 2014 року, яке
відкладалось на 21 серпня 2014 року у
зв'язку з необхідністю отримання
додаткових доказів по справі.
У судовому засіданні 21 серпня 2014 року
позивач підтримав адміністративний
позов, просив суд задовольнити його.
Представник відповідача заперечив
проти задоволення позов в частині
визнання протиправними дій.
Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.
Постановою державного виконавця
Коваленко В.О. Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04 липня 2014 року відкрито
виконавче провадження № 43855341 по
примусовому виконанню постанови ВДАІ
Солом'янського району від 06 травня 2014
року № 395633 про стягнення штрафу на
користь Держави у розмірі 255,00 грн.
Не погоджуючись із вказаною
постановою, позивач зазначає, що
виконавчий документ, в даному випадку,
постанова ВДАІ Солом'янського району
від 06 травня 2014 року № 395633, повинна
виконуватись у Відділі державної
виконавчої служби Шевченківського
районного управління юстиції у місті
Києві, оскільки зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1, майна у
Солом'янському районі міста Києва не
має, та установа, в якій працює не
знаходиться у Солом'янському районі
міста Києва.

Представник відповідача заперечив
проти позовної вимоги про визнання
протиправними дій державного
виконавця Коваленко В.О. Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві щодо винесення
постанови від 04 липня 2014 року про
відкриття виконавчого ВП № 43855341 та
зазначив, що відповідно до
розпорядження Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 08 січня 2014 року № 1 «Про
розподіл виконавчих документів у
відділі» вул. Політехнічна відноситься
до дільниці 34 Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному порядку
визначає Закону України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до статті 1 цього Закону
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець відкриває виконавче
провадження на підставі виконавчого
документа, зазначеного в статті 17 цього
Закону: за заявою стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення; за заявою прокурора у випадках
представництва інтересів громадянина
або держави в суді; у разі якщо
виконавчий лист надійшов від суду на
підставі ухвали про надання дозволу на
примусове виконання рішення
іноземного суду в порядку,
встановленому законом; в інших
передбачених законом випадках.

В свою чергу, частина 1 статті 20 Закону
України «Про виконавче провадження»
встановлює, що виконавчі дії
провадяться державним виконавцем за
місцем проживання, перебування, роботи
боржника або за місцезнаходженням його
майна. У разі якщо боржник є юридичною
особою, то виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач зареєстрований та проживає за
адресою: АДРЕСА_1, майна у
Солом'янському районі міста Києва не
має.

Судом встановлено, що позивач
перебував у трудових відносинах із
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Факторингова
Компанія «Кванта», що знаходиться за
адресою: 03110, місто Київ, Солом'янський
район, вул. Івана Клименка, будинок 39/8.
Проте, згідно наказу № 2/1-к від 30 травня
2014 року зазначені трудові відносини
припинені за згодою сторін.

Відтак, на момент відкриття спірного
виконавчого провадження (04 липня 2014
року) позивач вже не перебував у
трудових відносинах із Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Факторингова Компанія «Кванта».

Матеріали справи містять копію
паспорту позивача серії СО291054,
виданого Шевченківським РВ ГУ МВС
України в місті Києві 06 вересня 2012 року,
в якому зазначено, що останній
прописаний за адресою: АДРЕСА_1.

Відтак, суд погоджується із доводами
позивача та вважає, що з урахуванням
місця реєстрації та проживання ОСОБА_2,
відсутності майна у Солом'янському
районі міста Києва та не перебування у
трудових відносинах із установою або
організацією, що зареєстрована у
Солом'янському районі, постанова ВДАІ
Солом'янського району від 06 травня 2014
року № 395633 повинна виконуватись у
Відділі державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у місті Києві, тобто виконавчі
дії повинні проводитись державним
виконавцем за місцем проживання
Боржника.

Таким чином, вимога про скасування
постанови Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04 липня 2014 року про відкриття
виконавчого ВП № 43855341 підлягає
задоволенню.

Разом з тим, суд не погоджується із
вимогою про визнання незаконними дії
державного виконавця Коваленко В.О.
Відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві щодо винесення
постанови від 04 липня 2014 року про
відкриття виконавчого ВП № 43855341,
оскільки відповідача, в тому числі
посадову особу органу виконавчої
служби, наділено повноваженнями щодо
вчинення дій, спрямованих на примусове
виконання рішень судів та інших
органів, що в даному випадку не можливо
без відкриття виконавчих проваджень,
тому, посилання на неправомірність дій
відповідача є необґрунтованими.

Щодо вимоги про зобов'язання Відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві відмовити у
відкритті виконавчого провадження на
підставі постанови № 395633 від 06 травня
2014 року в справі про адміністративне
право порушення суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно
до норм чинного законодавства,
повноваження відповідача щодо
примусового виконання рішень судів та
інших органів є дискреційним
повноваженням та виключною
компетенцією уповноваженого органу, в
даному випадку - органів виконавчої
служби.

Як випливає зі змісту Рекомендації
Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2
стосовно здійснення адміністративними
органами влади дискреційних
повноважень, прийнятої Комітетом
Міністрів 11.03.1980 р. на 316-й нараді під
дискреційним повноваженням слід
розуміти повноваження, яке
адміністративний орган, приймаючи
рішення, може здійснювати з певною
свободою розсуду -тобто, коли такий
орган може обирати з кількох юридично
допустимих рішень те, яке він вважає
найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим ч.3 ст.2 КАС України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання прав та вимог
законодавства, інакше було б порушено
принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - ключовим завданням якого
є здійснення правосуддя.

Таким чином, позовна вимога про
зобов'язання Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві відмовити у відкритті
виконавчого провадження на підставі
постанови № 395633 від 06 травня 2014 року в
справі про адміністративне право
порушення розцінюється Окружним
адміністративним судом м. Києва саме
втручанням в дискреційні повноваження
відповідача та виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства, а тому, на думку суду,
задоволена бути не може.

Крім цього, відповідно до частини
5 статті 20 Закону України «Про
виконавче провадження» у разі якщо у
процесі виконавчого провадження
державним виконавцем отримано
документальне підтвердження про зміну
або встановлення місця проживання,
перебування чи місцезнаходження
боржника, його майна, місця його роботи
на території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
з'ясувалося, що майно боржника, на яке
можна звернути стягнення, відсутнє на
території, на яку поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі зазначені обставини,
надсилає виконавчий документ за новим
місцем проживання чи
місцезнаходженням боржника, місцем
його роботи чи місцезнаходженням майна
боржника, про що повідомляє стягувачу.

Частиною 6 цієї статті встановлено, що
виконавче провадження може бути
передано від одного органу державної
виконавчої служби до іншого, від одного
державного виконавця до іншого в
порядку, встановленому Міністерством
юстиції України.

Наведене свідчить, що державний
виконавець наділений повноваженнями
щодо передачі до іншого органу
державної виконавчої служби
виконавчого документу за новим місцем
проживання чи місцезнаходженням
боржника, місцем його роботи чи
місцезнаходженням майна боржника, про
що повідомляє стягувачу.

Таким чином, суд не може перебирати на
себе повноваження органів державної
виконавчої служби, всупереч
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження», зобов'язуючи
Відділ державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві відмовити у
відкритті виконавчого провадження на
підставі постанови № 395633 від 06 травня
2014 року в справі про адміністративне
право порушення.

Відповідно до частини другої
статті 19 Конституції України органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, відповідачем не
доведено правомірність винесення
оскаржуваного рішення з урахуванням
вимог, встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ОСОБА_2 підлягає частковому
задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2
задовольнити частково.

2. Визнати незаконною та скасувати
постанову Відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04 липня 2014 року про відкриття
виконавчого ВП № 43855341.

3. В решті вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник