Справа № 2а-0370/152/11
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 р.
Справа № 18810/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

представника відповідача
Захарчука С.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року по справі за позовом Приватного
підприємства «Флора» до Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції про скасування податкового
повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2011 року Приватне підприємство
«Флора» звернулося до суду з позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції про скасування
податкового повідомлення-рішення
відповідача від №/0 від 28 грудня
2010 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення є протиправним,
оскільки під час проведення перевірки
не зафіксовано будь-яких порушень по
взаємовідносинах Приватного
підприємства «Флора» з Приватним
підприємством «ТД Волиньінтерм»,
Приватним підприємством
«Агромехбудтрейд», Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техноторг» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агроресурс», у
зв'язку з чим зменшення суми податку на
додану вартість в розмірі 219 471 грн.,
заявленої позивачем до відшкодування,
є безпідставним.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
№/0 від 28 грудня 2010 року.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач правомірно
здійснив формування податкового
кредиту в розмірі 219 471 грн., що
підтверджено дослідженими податковими
накладними, а також платіжними
документами, що засвідчують сплату
грошових зобов'язань, в тому числі з
податку на додану вартість.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Луцька об'єднана державна
податкова інспекція подала апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати і прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує
тим, що оскаржувана постанова є
незаконною та необґрунтованою,
прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення представника відповідача,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції без змін, з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
за період з 25.11.2010 року по 29.11.2010 року
проведено документальну невиїзну
перевірку Приватного підприємства
«Флора» з питань дотримання вимог
податкового законодавства по
фінансово-господарських
взаємовідносинах Приватного
підприємства «Флора» з Приватним
підприємством «ТД Волиньінтерм»,
Приватним підприємством
«Агромехбудтрейд», Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Техноторг» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агроресурс» за
період з 01.07.2008 року по 31.07.2008 року, за
результатами якої складено акт від
29.11.2010 року № № 8895/23-3/32890325 (а.с.8-13).

В акті зазначено про порушення
позивачем п.1.8 ст.1, п.п.7.7.2 «а» п.7.7 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість».

На підставі зазначеного акта перевірки
відповідачем було прийнято податкове
повідомлення-рішення від /0 від 28
грудня 2010 року, яким Приватному
підприємству «Флора» зменшено до
відшкодування суми податку на додану
вартість в розмірі 219 471 грн (а.с.7).

Приймаючи оскаржувану постанову суд
першої інстанції прийшов до висновку
про неправомірність оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення.

Колегія суддів погоджується з
обґрунтованістю такого висновку суду
першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.8 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
бюджетне відшкодування - це сума, що
підлягає поверненню платнику податку з
бюджету у зв'язку з надмірною сплатою
податку у випадках, визначених цим
Законом.

У п. 1.3 ст. 1 Закону України «Про податок
на додану вартість» платника податку
визначено як особу, яка згідно із цим
Законом зобов'язана здійснювати
утримання та внесення до бюджету
податку, що сплачується покупцем.

Згідно з п. 10.2 ст. 10 цього Закону
платники податку, визначені у
підпунктах "а", "в", "г", "д" п. 10.1 цієї
статті, відповідають за дотримання
достовірності та своєчасності
визначення сум податку, а також за
повноту і своєчасність його внесення
до бюджету відповідно до закону.

Податкові зобов'язання з ПДВ у
відповідності до положень Закону
України «Про податок на додану
вартість» визначаються сальдовим
методом, який передбачає необхідність
врахування як надходжень сум податку
разом із вартістю товарів (послуг), що
поставляються платником податку, так і
витрат цього платника на сплату сум ПДВ
у складі ціни товарів (послуг), що
придбані ним з метою використання у
господарській діяльності (пп. 7.7.1 п. 7.7
ст. 7 цього Закону).

Відповідно до пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт, послуг),
вартість яких відноситься до складу
валових витрат виробництва (обігу) та
основних фондів чи нематеріальних
активів, що підлягають амортизації.

Згідно з пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7 зазначеного
Закону не дозволяється включення до
податкового кредиту будь-яких витрат
по сплаті податку, що не підтверджені
податковими накладними чи митними
деклараціями.

Згідно положення пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» якщо у наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з пп. 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг).

Виходячи зі змісту пп. 7.7.1 та пп. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», бюджетному
відшкодуванню підлягає частина
податку, сплачена платником податку, що
придбав товари та послуги, їх
постачальникам. Тобто, факт надмірної
сплати товару повинен розумітися як
сплата ПДВ у складі ціни товарів
(послуг), що придбані платником податку,
і розрахунки за які є здійсненими.

Із наведеного випливає, що платник
податку, самостійно несе
відповідальність за достовірність і
своєчасність обчислення та внесення
ним податку до бюджету відповідно до
законодавства України і не може нести
відповідальність за несплату податків
продавцем, порушення ним правил
здійснення господарської діяльності, а
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником ПДВ та
бюджетного відшкодування є рух товарів
(послуг) в оподатковуваних операціях у
межах господарської діяльності такої
особи - платника податку та наявність у
платника податків виданої йому
продавцем товару податкової накладної,
оформленої з дотриманням вимог чинного
законодавства.

Фактичне здійснення господарських
операцій між Приватним підприємством
«Флора» та Приватним підприємством «ТД
Волиньінтерм», Приватним
підприємством «Агромехбудтрейд»,
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Техноторг» та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агроресурс»
підтверджується дослідженими судом
доказами, які надав позивач, а саме:
договір №4 від 10.03.2008 року, на продаж
мінеральних добрив та засобів захисту
рослин (а.с.62-63), платіжне доручення №
74,№ 73 від 08.07.2008 року (а.с.64-65), накладна №
117 від 11.07.2008 року (а.с.66),податкова
накладна № 117 від 11.07.2008
року(а.с.67накладна № 118 від 11.07.2008 року
(а.с.68),податкова накладна № 118 від 11.07.2008
року (а.с. 69), договір від 28.07.2008 року про
купівлю продаж сільгосптехніки (а.с.70-71)
з додатком № 1 (специфікація товару),
додатком № 2 (акт приймання - передачі
від 04.08.2008 року), додатком № 2 (акт
приймання - передачі від 26.08.2008 року) та
відповідні видаткові накладні №
ТОВВ000154 від 26.08.2008 року та № ТОВВ000198 від
30.07.2008 року(а.с. 72-74 та на звороті),
рахунок фактура № № ТОВВ000198 та акт
рекламації від 01.09.2008 року (а.с.75),
податкова накладна № 000129 від 31.07.2008
року, видаткова накладна № ТОВВ000133 (а.с.
77), податкова накладна № АРС -0700726 від
31.07.2008 року (а.с.83), видаткова накладна №
02852 від 12.08.2008 року (а.с.84), довідка про
вартість виконаних підрядних робіт за
червень 2008 року(а.с.85-86), акт приймання
виконаних підрядних робіт за червень
2008 року № 117 (а.с.87-95), договір від 05.02.2007
року на виконання робіт по
комплектації, будівництву,
випробуванні та здачі системи
краплинного зрошення лохини кущової з
додатковою угодою до договору від
04.07.2007 року (а.с.96-99), податкова накладна
№ 77 від 31.07.2008 року (а.с.100).

Наведеними документами, які, як
вбачається з їх змісту, відповідають
вимогам до первинних документів,
встановленим Законом України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», підтверджується
фактичне отримання позивачем товарів
та послуг від контрагентів ПП «ТД
Волиньінтерм», ПП «Агромехбудтрейд»,
ТзОВ «Техноторг» та ТзОВ «Агроресурс»

Також зазначені податкові накладні не
мали недоліків, а порядок їх заповнення
відповідає чинному на момент їх
виписки законодавству.

Отже, з дня отримання податкових
накладних у позивача виникло право
формувати податковий кредит по
взаєморозрахунках з даними
контрагентами.

Разом з тим, Закон України «Про податок
на додану вартість» не обмежує
можливості врахування під час
визначення розміру бюджетного
відшкодування сум ПДВ, сплачених у
складі ціни придбаних товарів та
послуг. Також Законом не передбачено
можливості зменшення суми бюджетного
відшкодування через відсутність актів
проведення зустрічних перевірок
постачальників платника податку, який
має право на бюджетне відшкодування, по
ланцюгу, встановлення факту сплати
ними податкових зобов'язань та
наявності чи відсутності платника
податку за місцем реєстрації.

Таким чином, непроведення зустрічної
перевірки контрагента щодо
підтвердження сплати ПДВ не впливає на
право позивача (покупця) віднесення до
складу податкового кредиту сплаченого
ПДВ такому постачальнику товару та
заявлення до бюджетного відшкодування
від'ємного значення з ПДВ з наступним
його отриманням.

За таких обставин, колегія суддів не
погоджується з твердженнями
податкового органу щодо
непідвердження позивачем сформованої
суми бюджетного відшкодування за
відповідні періоди, оскільки такі
твердження спростовуються
дослідженими судом первинними
документами, які належить складати від
певного виду господарської діяльності,
копії яких містяться в матеріалах
справи.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, ухвалив законне та
обґрунтоване судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, а тому підстав для його
скасування немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п.1 ст.
198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 01 березня
2011 року по справі № 2а-152/11/0370 - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

В.В.Ніколін