Справа № 813/9212/13-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року Справа №
876/4845/14Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Буської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 04
квітня 2014 року у справі №813/9212/13-а за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство «Сидинівка»
до Буської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області про визнання дій протиправними
та скасування податкових повідомлень
рішень,-

В С Т А Н О В И В :

09.12.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Сільськогосподарське спеціалізоване
хмілярське підприємство «Сидинівка»
(далі-Товариство) звернулося з
адміністративним позовом в суд до
Буської об'єднаної Державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області (далі-ДПІ), просило визнати
протиправними та скасувати податкові
повідомлення-рішення від 16.08.2013р.
№/32/22-00, від 26.11.2013р. №/145/22-00,
від 27.11.2013р. №/146/22-00.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року адміністративний позов
задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ДПІ оскаржила його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову. Апеляційну
скаргу обґрунтовує тим, що судом при
винесенні постанови невірно
застосовано норми матеріального та
процесуального права. Зазначає, що
Товариство в березні 2011 року
здійснювало реалізацію великої
рогатої худоби (ВРХ) на адресу
переробних підприємств без реєстрації
коду виду діяльності (розведення ВРХ) в
свідоцтві про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування ПДВ, внаслідок чого
позивачем в березні 2011 року не
витримана питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг, яка
передбачена п.209.9 ст.209 Податкового
кодексу України, тому згідно вимог
п.209.11 ст.209 Податкового кодексу України
з березня 2011 року на підприємство не
поширюється спеціальний режим
оподаткування податком на додану
вартість (далі-ПДВ), про що судом не
надана належна оцінка.

В судовому засіданні представник
апелянта апеляційну скаргу підтримав.
Представники позивача щодо
апеляційної скарги заперечили та
вважали рішення суду першої інстанції
законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги в їх
сукупності на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та згідно наявної в матеріалах справи
копії довідки Львівського обласного
управління статистики № 1981 від 31.03.2000р.,
Товариство, код якого ,
місце знаходження 80600 Львівська
область, Бродівський район, с.
Сидинівка, зареєстроване 30.03.2000р.
Бродівською районною державною
адміністрацією; види діяльності згідно
ЗКГНГ: 21190 - вирощування інших культур;
21110 - вирощування зернових культур;- 21210 -
м'ясне та молочне скотарство; 71130 -
оптова торгівля недержавних
організацій, крім споживчої
кооперації; 71250 - роздрібна торгівля
недержавних організацій, крім
споживчої кооперації; згідно КВЕД: 01.11.0
- вирощування зернових, технічних та
решти культур, не віднесених до інших
класів рослинництва; 51.38.2 -
спеціалізована оптова торгівля іншими
видами продовольчих товарів; 52.11.0 -
роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
з продовольчим асортиментом.

Товариство зареєстроване як суб'єкт
спеціального режиму оподаткування ПДВ,
що підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування ПДВ №100192491 серії
НБ №096536, дата початку дії свідоцтва з
06.02.2009р., у переліку видів діяльності
відповідно до КВЕД, що підпадають під
дію спеціального режиму оподаткування
ПДВ, є вирощування зернових та
технічних культур з кодом за КВЕД - 01.11.0.

Згідно свідоцтва про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування ПДВ №100332751 серії НБ
№096951, дата початку дії свідоцтва
19.04.2011р., до переліку видів діяльності
відповідно до КВЕД, що підпадають під
дію спеціального режиму оподаткування
ПДВ включено:01.11.0 - вирощування
зернових та технічних культур;15.11.0 -
обробка чи переробка продукції,
одержаної в результаті діяльності
платника податку у сфері с/г та
лісового господарства і рибальства,
вважається за умови, якщо така
продукція вирощується, відгодовується,
виловлюється або збирається
(заготовлюється) безпосередньо
платником податку (крім їх придбання в
інших осіб); 01.13.0 - вирощування фруктів,
ягід, горіхів, культур для виробництва
напоїв та прянощів;01.21.0 - розведення
ВРХ.

Як встановлено судом першої інстанції,
ДПІ проведено документальну планову
виїзну перевірку Товариства з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2010р. по 31.12.2012р., за
наслідком якої складено акт №13/22-00/30786577
від 23.07.2013р. в якому зазначено про
встановлення порушень п. 198.1, 198.2, 198.3,
198.6 ст. 198, п. 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201, п. 209.6, 209.7,
209.10, 209.11, ст. 209, п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.
201.4, 201.6, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України від 02.12.2010р. №2756 з наступними
змінами та доповненнями (далі-ПК
України), п. 4, п. 6.4 розділу VІ Положення
про реєстрацію платників податку на
додану вартість, затвердженого наказом
ДПА України від 22.12.10р. №978
(далі-Положення №978), внаслідок чого
занижено ПДВ, що підлягає сплаті в
бюджет на загальну суму 789 816,00 грн., в
т.ч. за березень 2011 року - 116 845,00 грн., за
квітень 2011 року - 29 550,00 грн., за травень
2011 року - 51 432,00 грн., за червень 2011 року -
56 858,00 грн., за липень 2011 року - 47 804,00 грн.,
за серпень 2011 року - 11 166,00 грн., за
вересень 2011 року - 39 884,00 грн., за жовтень
2011 року - 57 286,00грн., за листопад 2011 року -
85 314,00 грн., за грудень 2011 року - 136
662,00грн., за січень 2012 року - 43 337,00 грн., за
лютий 2011 року - 46 656,00 грн., за березень 2012
року - 63 794,00 грн., за грудень 2012 року - 3
230,00 грн.

На підставі акта перевірки 16.08.2013р. ДПІ
винесено податкове
повідомлення-рішення №/32/22-00, яким
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на 923 603,00 грн., в т.ч. 789 816,00 грн. -
основний платіж та 133 787,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції (штрафи).

За наслідком апеляційного узгодження,
рішенням Головного управління
Міндоходів у Львівській області від
07.11.2013р. №15509/10/10-8005/818, податкове
повідомлення-рішення ДПІ №/32/22-00
від 16.08.2013р. скасоване в сумі 3,25 грн.
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), в іншій частині
залишене без змін, крім того,
донараховано 15 025,00 грн. основного
платежу з ПДВ, що стало підставою
прийняття ДПІ податкового
повідомлення-рішення №/146/22-00 від
27.11.2013р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 923 599,75
грн., в т.ч. 789 816,00 грн. - основний платіж
та 133 783,75 грн. - штрафні (фінансові)
санкції (штрафи) та №/145/22-00 від
26.11.2013р., яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з ПДВ на 15 025,00
грн. основного платежу, з якими не
погодилось Товариство оскарживши їх до
суду.

Перевіряючи законність та
обґрунтованість оскаржуваної
постанови суду першої інстанції,
колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи
перевіркою встановлено, що позивачем
не проведено коригування податкового
кредиту в грудні 2012 року, згідно
розрахунків коригувань кількісних і
вартісних показників до податкових
накладних ТзОВ «Агроскоп Україна»:
розрахунок коригувань від 25.12.12р. №261 до
податкових накладних ТзОВ «Агроскоп
Україна» від 16.07.12р. №18, від 17.07.12р. №21.
Сума ПДВ, що підлягає коригуванню, 2 409,24
грн. Розрахунок коригування від 25.12.12р.
№262 до податкової накладної від 17.07.12р.
№22. Сума ПДВ, що підлягає коригуванню,
дорівнює 820,51 грн. Дані обставини стали
підставою завищення Товариством
податкового кредиту з ПДВ за грудень 2012
року в сумі 3 230,00 грн., що, як встановлено
судом першої інстанції, позивачем не
заперечується.

Іншою підставою прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень слугували висновки
про те, що із наданих до перевірки
накладних, приймальних квитанцій,
податкових накладних тощо, встановлено
факт реалізації Товариством в березні
2011 року великої рогатої худоби (ВРХ) на
адресу переробних підприємств на
загальну суму 879 270,10 грн., в тому числі
ПДВ 146 545,01 грн. (ТзОВ «Спартак» на
загальну суму 479 525,0 грн., в т.ч. ПДВ 79 920,83
грн. та ТзОВ «Рута» на загальну суму 399
745,10 грн., в т.ч. ПДВ 66 624,18 грн.) без
реєстрації коду виду діяльності
(«розведення ВРХ») в реєстраційному
свідоцтві як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування.

Також в акті перевірки зроблено
висновок, що при проведенні перевірки
розрахунків питомої ваги
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг для
перебування Товариства на
спеціальному режимі оподаткування ПДВ
встановлено, що в березні 2011 року таким
не витримана питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
до вартості всіх товарів/послуг, яка
передбачена п. 209.9 ст. 209 ПК України, тому
згідно вимог п. 209.11 ст. 209 ПК України з
березня 2011 року на нього не поширюється
спеціальний режим оподаткування, в
результаті чого визначені суми
податкового зобов'язання сплачуються
до бюджету в загальному порядку.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки завищення Товариством
податкового кредиту з ПДВ за грудень 2012
року в сумі 3 230,00грн. та
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), яке Товариством
визнається, не можна виділити,
ідентифікувати, що є наслідком
визнання недійсним рішення в цілому.
Окрім того, хоч дійсно в березні 2011 року
позивач здійснював розведення ВРХ без
зазначення коду по КВЕД цього виду
діяльності в свідоцтві про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість №НБ 096536, як того вимагає п. 209.10
ст. 209 ПК України та Положення №978,
водночас, недодержання вимог даних
норм не є підставою для висновків про
несільськогосподарський характер
діяльності самого підприємства і,
відповідно, не є підставою для
перерахунку питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів
(послуг), які поставлялись таким
підприємством протягом березня 2011
року.

З такими висновками суду першої
інстанції частково погоджується суд
першої інстанції виходячи з
наступного.

Відповідно п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК
України, платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи із
врахуванням визначення терміну
«податкове зобов'язання», вказаного в
п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Кодексу.

Відповідно до п. 209.1 ст. 209 ПК України,
резидент, який проводить
підприємницьку діяльність у сфері
сільського, лісового господарства,
рибальства та відповідає критеріям,
встановленим у п.209.6 цієї статті, може
обрати спеціальний режим
оподаткування.

Пунктом 209.6 ст. 209 ПК України, в редакції,
чинній на момент існування вказаних в
акті перевірки правовідносин,
визначено, що сільськогосподарським
вважається підприємство, основною
діяльністю якого є постачання
вироблених (наданих) ним
сільськогосподарських товарів (послуг)
на власних або орендованих виробничих
потужностях, а також на давальницьких
умовах, в якій питома вага вартості
сільськогосподарських товарів/послуг
становить не менш як 75 відсотків
вартості всіх товарів/послуг,
поставлених протягом попередніх 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

Ця норма діє з урахуванням того, що:

а) для новоутвореного
сільськогосподарського підприємства,
зареєстрованого як суб'єкт
господарювання, який провадить
господарську діяльність менше ніж 12
календарних місяців, така питома вага
сільськогосподарських товарів/послуг
розраховується за наслідками кожного
окремого звітного податкового періоду;

б) з метою розрахунку такої питомої
ваги до складу основної діяльності
сільськогосподарського підприємства
не включаються оподатковувані
операції з постачання капітальних
активів, що перебували у складі його
основних фондів не менше ніж 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно, якщо такі операції не
були постійними і не становили окремої
підприємницької діяльності.

Умови, за яких сільськогосподарське
підприємство втрачає право
застосування спеціального режиму
оподаткування податком на додану
вартість, встановлені пунктом 209.11
статті 209 ПК України: якщо суб'єкт
спеціального режиму оподаткування
поставляє протягом попередніх 12
послідовних звітних податкових
періодів сукупно
несільськогосподарські
товари/послуги, питома вага яких
перевищує 25 відсотків вартості всіх
поставлених товарів/послуг, то:

а) на таке підприємство не поширюється
спеціальний режим оподаткування,
встановлений цією статтею. Таке
підприємство зобов'язане визначити
податкове зобов'язання з цього податку
за підсумками звітного податкового
періоду, в якому було допущено таке
перевищення, і сплатити податок до
бюджету в загальному порядку;

б) орган державної податкової служби
виключає таке підприємство з реєстру
суб'єктів спеціального режиму
оподаткування та може повторно
включити його до такого реєстру після
закінчення наступних 12 послідовних
звітних податкових періодів за
наявності підстав, визначених цією
статтею;

в) таке підприємство вважається
платником зазначеного податку на
загальних підставах з першого числа
місяця, в якому було допущено таке
перевищення.

Таким чином, визначальним для
встановлення права особи
застосовувати спеціальний режим
оподаткування ПДВ є дотримання
сільськогосподарським
товаровиробником критерію щодо
питомої ваги сільськогосподарських
товарів, яка має становити не менше 75
відсотків вартості всіх
товарів/послуг, поставлених протягом
послідовних звітних податкових
періодів сукупно.

При цьому сільськогосподарськими,
відповідно до п. 209.7 ст. 209 ПК України,
вважаються товари, зазначені у
товарних групах 1 - 24, товарних позиціях
4101, 4102, 4103, 4301 згідно з УКТ ЗЕД, та
послуги, які отримані в результаті
здійснення діяльності, на яку
відповідно до пункту 209.17 цієї статті
поширюється дія спеціального режиму
оподаткування у сфері сільського та
лісового господарства, а також
рибальства, якщо такі товари
вирощуються, відгодовуються,
виловлюються або збираються
(заготовляються), а послуги надаються,
безпосередньо платником податку -
суб'єктом спеціального режиму
оподаткування (крім придбання таких
товарів/послуг у інших осіб), які
поставляються зазначеним платником
податку - їх виробником.

Отже, єдиними критеріями для
віднесення товарів до
сільськогосподарських для цілей
застосування спеціального режиму
оподаткування ПДВ є належність цих
товарів до певної товарної групи, а
також створення цих товарів у процесі
діяльності, визначеної пунктом 209.17
статті 209 ПК України (які також
визначаються за відповідними групами
класифікатора видів економічної
діяльності).

Згідно п. 209.17 ст. 209 ПК України, дія
спеціального режиму оподаткування
діяльності у сфері сільського та
лісового господарства, а також
рибальства поширюється в тому числі на
розведення великої рогатої худоби (01.21.0
КВЕД): вирощування великої рогатої
худоби (п. 209.17.4 ст. 209 ПК України).

В свою чергу, п.п. 209.15.2 п. 209.15 ст. 209 ПК
України визначає поняття діяльності у
сфері сільського господарства, яка
зокрема включає:

а) виробництво продукції рослинництва,
а саме рослинних культур, а також
вирощування фруктів та овочів, квітів
та декоративних рослин (у відкритих або
закритих ґрунтах), грибів, насіння,
прянощів, саджанців та водоростей, а
також їх обробка, переробка та/або
консервація;

б) виробництво продукції тваринництва,
а саме свійських
сільськогосподарських тварин,
птахівництва, кролівництва,
бджільництва, а також розведення
шовкопрядів, змій та інших плазунів або
слимаків та інших наземних ссавців,
безхребетних та комах, а також їх
обробка, переробка та/або консервація;

в) надання послуг іншим
сільськогосподарським підприємствам з
використанням сільськогосподарської
техніки, крім надання її у фінансову
оренду (лізинг);

В українському класифікаторі товарів
ЗЕД в групі 01 під кодом 0102 вказано
номенклатуру товару - Велика рогата
худоба, жива (скорочено - ВРХ).

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
системний аналіз чинного
законодавства беззаперечно вказує на
те, що велика рогата худоба, в тому
числі в розумінні статті 209 ПК України,
являється сільськогосподарською
продукцією.

Отже, будучи сільськогосподарським
підприємством та здійснюючи
вирощування та реалізацію великої
рогатої худоби, позивач реалізовував
її як складову сільськогосподарської
продукції власного виробництва.

Згідно висновку ДПІ, викладеного на
стор. 5 акта перевірки, зазначено, що за
даними перевірки питома вага доходу
(виручки) від реалізації
сільськогосподарської продукції
власного виробництва за 2011 рік, поданих
до ДПІ у Бродівському районі, становить
82,2 відсотка, або 3379,7 тис. грн. до 4112,5 тис.
грн.

Відповідно до п. 209.10 ст. 209 ПК України,
для отримання свідоцтва про реєстрацію
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування сільськогосподарське
підприємство реєструється у
відповідному органі державної
податкової служби з дотриманням правил
та у строки, що визначені статтею 183
цього Кодексу для реєстрації платників
податку на додану вартість.

Згідно п. 2.2 розділу VI Положення №978 у
заяві за формою №1-РС
сільськогосподарським підприємством
вказується питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
у сукупній вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом 12
послідовних звітних податкових
періодів (місяців), які передують
місяцю, в якому подається заява.

Як встановлено судом першої інстанції,
з врахуванням вищезазначених
критеріїв сільськогосподарських
товарів, позивачем 05.04.2011р. подано заяву
про перереєстрацію платника податку із
спеціальним режимом оподаткування у
зв'язку з доповненнями в частині видів
діяльності.

При цьому, питома вага вартості
сільськогосподарських товарів (послуг)
у сукупній вартості всіх товарів
(послуг), поставлених протягом 12
послідовних звітних податкових
періодів (місяців) за видами
діяльності вказаними в цій заяві,
включала в себе реалізацію
сільськогосподарських товарів, в тому
числі - великої рогатої худоби.

У заяві, за формою №1-РС, яка подається
сільськогосподарським підприємством
для реєстрації (перереєстрації)
повинні зазначатися види діяльності,
які платник вважає за необхідне
включити до Свідоцтва і саме
реалізація товарів, які відносяться до
відповідних видів діяльності,
відображається у цій заяві при
обчисленні питомої ваги вартості
сільськогосподарських товарів
(послуг).

Зокрема, в цій заяві, на підставі якої
позивачу 19.04.2011р. видане Свідоцтво
№100332751, вказано такий вид діяльності,
як 01.21.0 - розведення ВРХ.

Колегія суддів аналізуючи обставини
справи та вимоги чинного законодавства
зазначає, що ні ПК України, ні жодним
іншим нормативним документом не
передбачено обов'язку платника
податків здійснювати лише діяльність,
зазначену у Свідоцтві про реєстрацію
сільськогосподарського підприємства
як суб'єкта спеціального режиму
оподаткування ПДВ, також не має
заборони відносити надані послуги до
спеціального режиму оподаткування,
якщо такі послуги визначені ст.209 ПК
України.

Також, колегією суддів враховано
рішення Європейського суду з прав
людини «Серков проти України» в якому
зазначено, що відповідне національне
законодавство не було чітким та
узгодженими та, відповідно, не
відповідало вимозі «якості» закону, що
мало наслідком суперечливе тлумачення
Верховним Судом України, а також
незастосування судами, всупереч
національному законодавству підходу,
який був би сприятливішим для заявника,
коли у його справі законодавство
припускало неоднозначне тлумачення.

Правильними є висновки суду першої
інстанції про те, що хоч позивач в
березні 2011 року здійснював розведення
ВРХ без зазначення коду по КВЕД цього
виду діяльності в свідоцтві про
реєстрацію сільськогосподарського
підприємства як суб'єкта спеціального
режиму оподаткування податком на
додану вартість № НБ 096536, як того
вимагає п. 209.10 ст. 209 ПК України та
Положення №978, проте недодержання
вимог даних норм не є підставою для
висновків про несільськогосподарський
характер діяльності самого
підприємства і, відповідно, не є
підставою для перерахунку питомої ваги
вартості сільськогосподарських
товарів (послуг), які поставлялись
таким підприємством протягом березня
2011 року.

Окрім того колегія суддів зазначає, що
висновки ДПІ про заниження податкових
зобов'язань з ПДВ за період з квітня 2011
року по березень 2012 року зроблені без
покликання на первинні документи
бухгалтерського обліку, що є
неприпустимим.

З висновками суду першої інстанції
щодо неможливості виокремлення
частини донарахованого зобов'язання з
ПДВ в частині заниження податкового
зобов'язання з ПДВ за грудень 2012 року на
суму 3 230,00 грн. та відповідно
застосованої штрафної (фінансової)
санкції (штрафу), які Товариством
визнаються колегія суддів не
погоджується, оскільки згідно поданих
суду апеляційної інстанції розрахунку
штрафної (фінансової) санкції (штрафу)
на суму заниження у грудні 2012 року така
визначена в 807,50 грн., що є наслідком
вважати, що спірні податкові
повідомлення-рішення №/32/22-00 від
16.08.2013р. та №/146/22-00 від 27.11.2013р.
слід визнати в цій частині
правомірними та скасувати.

Також, враховуючи, що рішенням
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 07.11.2013р.
№15509/10/10-8005/818, податкове
повідомлення-рішення ДПІ №/32/22-00
від 16.08.2013р. скасоване в сумі 3,25 грн.
застосованих штрафних (фінансових)
санкцій (штрафів), що судом першої
інстанції не враховано, а тому
постанова в цій частині підлягає
скасуванню з відмовою в позові.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

З врахуванням вимог ст.202 КАС України,
колегія суддів встановивши, що
висновки суду першої інстанції
частково не відповідають обставинам
справи, що призвело до неправильного
вирішення справи приходить до
переконання, що постанова суду
підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Буської об'єднаної
Державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Львівській області задовольнити
частково.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 04 квітня 2014
року у справі №813/9212/13-а в частині
задоволення позову щодо визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
16.08.2013р. №/32/22-00 в частині
збільшення грошового зобов'язання на
суму 3230,00грн. та застосованої штрафної
фінансової санкції (штрафу) на суму
810,75грн. та податкового
повідомлення-рішення від 27.11.2013р.
№/146/22-00 в частині збільшення
грошового зобов'язання на суму 3230,00грн.
та застосованої штрафної фінансової
санкції (штрафу) на суму 807,50грн. -
скасувати та в цій частині позову
відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді
Н.В. Ільчишин

В.Я. Макарик

Повний текст Постанови виготовлено
05.09.2014р.