Справа № 2а-5068/12/2670
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
2а-5068/12/2670 Головуючий у 1-й
інстанції: Погрібніченко І.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.

суддів
Кучми А.Ю., Карпушової О.В.,

при секретарі
Таран А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги позивача
ОСОБА_2 та Міністерства внутрішніх
справ України на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2013 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Міністерства внутрішніх справ України
про зобов'язання вчинити дії, стягнення
коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до
Міністерства внутрішніх справ України,
в якому просив стягнути з Міністерства
внутрішніх справ України на його
користь 14541 (Чотирнадцять тисяч п'ятсот
сорок одну) гривню 00 коп. та зобов'язати
Міністерства внутрішніх справ України
надати нову довідку про фактичну
заробітну плату в розмірі 2525 (дві
тисячі п'ятсот двадцять п'ять) крб. 35
коп. на підставі особистих рахунків,
платіжних відомостей та інших
документів про нараховану та сплачену
заробітну плату для переоформлення
пенсії в Пенсійному фонді України.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2013 адміністративний позов
задоволено частково.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх
справ України надати довідку про
фактичну заробітну плату в розмірі 2525
крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_2
від 30 січня 2012 року.

В задоволенні решти позовних вимог
позивачу було відмовлено.

Не погодившись із постановою суду,
позивач та відповідач подали
апеляційні скарги, в яких позивач
просить постанову суду скасувати та
прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі, а
відповідач - відмовити в задоволенні
адміністративного позову в повному
обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у справі доказами, колегія
суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, ОСОБА_2 проходив
службу в органах внутрішніх справ УРСР
та України з 1967 року по 1996 рік.

В липні 1986 року був відряджений до зони
відчуження для прийняття участі у
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС. В період з 11 липня
1986 року по 25 липня 1986 року ОСОБА_2
працював у зоні відчуження 15 днів, з них
в 3ій зоні небезпеки - 11 діб, в 2ій зоні
небезпеки - 2 доби, 1ій зоні небезпеки - 2
доби. Також позивач працював з 25 липня
1986 року по 12 серпня 1986 року 19 діб, з них в
3ій зоні небезпеки - 10 діб, в 1ій зоні
небезпеки - 9 діб. Протягом вказаних
періодів в м. Чорнобиль знаходився
безвиїзно.

Наведені факти підтверджуються
наявними в матеріалах справи довідками
від 25.07.1986 року, від 12.08.1986 року та
наказами МВС УРСР від 26.08.1986 року №243 та
від 03.08.1991 року №342.

За роботу в населених пунктах зони
відчуження: м. Чорнобиль, м. Прип'ять з 11
липня 1986 року по 12 серпня 1986 року,
позивачу відповідно до відомості № 3
від 20.08.1986 року було нараховане та
виплачене грошове утримання у сумі 1 285
крб. 88 коп., що підтверджується довідкою
МВС України від 15 грудня 2003 року № 15/3-584
та позивачем не заперечувалося.

У 2004 році ОСОБА_2 звернувся до
Печерського районного суду м. Києва зі
скаргою на дії МВС України, в якій
просив зобов'язати суб'єкт оскарження
здійснити перерахунок заробітної
плати за період роботи в зоні ЧАЕС з
11.07.1986 року по 12.08.1986 року на підставі
довідок від 25.07.1986 року та від 12.08.1986
року, а також визнати дії МВС України
стосовно відмови в такому перерахунку
неправомірними.

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 13 серпня 2004 року, залишеними
без змін ухвалами колегії суддів
Судової палати з цивільних справ
Апеляційного суду м. Києва від 20 січня
2005 року та Вищого адміністративного
суду України від 16 листопада 2006 року,
визнано неправомірними дії МВС України
щодо відмови в перерахунку заробітної
плати за період роботи ОСОБА_2 в зоні
Чорнобильської АЕС з 11.07.1986 року по
12.08.1986 року з урахуванням підвищених
тарифних ставок, кратності по зонах,
збереженої заробітної плати та доплати
за роботу у вихідні дні; зобов'язано МВС
України провести перерахунок
заробітної плати за період роботи
ОСОБА_2 у зоні Чорнобильської АЕС з
11.07.1986 року по 12.08.1986 року з урахуванням
підвищених тарифних ставок, кратності
по зонах, збереженої заробітної плати
та доплати за роботу у вихідні дні.

При цьому судом у мотивувальній
частині вказаного рішення було
зазначено, що довідки про перебування
ОСОБА_2 в зоні відчуження безвиїзно, на
які посилається заявник, можуть бути
лише безумовним доказом його роботи у
вихідні та святкові дні та не можуть
беззаперечно засвідчити факт роботи у
надурочний час.

Також, Печерський районний суд м. Києва
дійшов висновку, що за період
перебування у зоні відчуження
відповідно до діючого на той час
законодавства грошове утримання
ОСОБА_2 складає 2 525 крб. 35 коп.

На виконання рішення Печерського
районного суду м. Києва від 13 серпня 2004
року Міністерством внутрішніх справ
України ОСОБА_2 видано довідку від
27.03.2007 року № 15/4-921 про нарахування
останньому грошового утримання у
розмірі 2 525 крб. 35 коп. за роботу в
населених пунктах зони відчуження: м.
Чорнобиль, м. Прип'ять з 11 липня 1986 року
по 12 серпня 1986 року, яка Департаментом
фінансових ресурсів та
бухгалтерського обліку МВС України
була надіслана позивачу супровідним
листом від 26.03.2007 року № 15/2-К-578.

Дану довідку позивач подавав до
Пенсійного фонду України, але отримав
відмову в її урахуванні при обчисленні
пенсії по інвалідності за нормами
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», оскільки вона видана з
урахуванням доплати за роботу в
вихідні та святкові дні, підвищеної на
100 відсотків денної тарифної ставки та
з застосуванням показників кратності 2,
3, 4 (в залежності від зон небезпеки в
яких проводилися роботи).

Вирішуючи даний спір, колегія суддів
звертає увагу на таке.

Статтею 1 Закону України «Про звернення
громадян» визначено, що громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 Закону
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

30 січня 2012 року ОСОБА_2 звернувся до
Міністра внутрішніх справ України
Генерала внутрішньої служби України
Захарченка В.Ю. з вимогами про
визначення заявнику часу роботи понад
встановлену тривалість робочої доби,
як за роботу в надурочний час та про
проведення перерахунку заробітної
плати (грошового утримання) за період
роботи заявника у зоні Чорнобильської
АЕС з 11 липня 1986 року по 12 серпня 1986 року
з урахуванням доплати за роботу в
надурочний час, підвищених тарифних
ставок, кратності по зонах, збереженої
заробітної плати, за роботу у вихідні
дні на підставі Постанови ЦК КПРС,
Президії Верховної Ради СРСР, Ради
Міністрів СРСР та ВЦРПС від 07.05.1986 року
за № 524-156, Розпорядження Ради Міністрів
СРСР від 03.07.1986 року за № 1345, Постанови
Ради Міністрів і ВЦРПС від 05.06.1986 року
за № 665-195, Постанови Ради Міністрів
УРСР і УРРПС від 10.06.1986 року за № 207-7,
наказу МВС СРСР за № 0130 від 11.05.1986 року,
вказівки МВС СРСР за № 35 с від 30.05.1986
року та надання необхідних документів
для переоформлення пенсії до
Пенсійного фонду України.

На дане звернення Департаментом
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку Міністерства
внутрішніх справ України ОСОБА_2 було
надано відповідь за № 15/2-К-129 від 28
лютого 2012 року, в якій повідомлялося, що
довідку про грошове забезпечення з
урахуванням служби в понаднормований
час, видати не можливо, через
відсутність оплати за службу ОСОБА_2 в
понаднормований час 1986 році.

Колегія суддів апеляційного
адміністративного суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що вказаний висновок відповідача є
необґрунтованим, оскільки його
зроблено виключно виходячи з факту
наявності чи відсутності інформації
щодо оплати за службу в
понаднормований час.

Оскільки, відповідачем було
проігноровано та не взято до уваги
додані до заяви від 30.01.2012 року
документи та не надано до суду доказів
вжиття заходів, щодо перевірки
відомостей, викладених у заяві наявних
архівних документів, судова колегія
вважає, що відповідь Департаменту
фінансового забезпечення та
бухгалтерського обліку МВС України від
28 лютого 2012 року № 15/2-К-129 є неповною та
невмотивованою, яка потягла за собою
безпідставну відмову у видачі
необхідних документів, в тому числі і
довідки про фактичну заробітну плату
ОСОБА_2 для переоформлення пенсії
останнього в Пенсійному фонді України.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з судом першої
інстанції про необхідність
зобов'язання Міністерства внутрішніх
справ України надати довідку про
фактичну заробітну плату в розмірі 2 525
крб. 35 коп. на підставі звернення ОСОБА_2
від 30 січня 2012 року, за наслідками
належного її розгляду.

Вимога про стягнення з Міністерства
внутрішніх справ України на користь
позивача 14541 грн. 00 коп. задовленню не
підлягає.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що доводи
викладені в апеляційних скаргах не
знайшли свого підтвердження,
оскаржувана постанова прийнята судом
відповідно до норм матеріального та
процесуального права, а тому підстави
для задоволення апеляційних скарг
відсутні.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 200, 205, 206, 212, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2 та
Міністерства внутрішніх справ України
на Постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
02 квітня 2013 року - залишити без
задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва 02 квітня 2013 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

(Повний текст Ухвали виготовлений
09.09.2014 року)

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Карпушова О.В.

Кучма А.Ю.