Справа № 826/5436/14
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2014 року 16:10 № 826/5436/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Шрамко Ю.Т., суддів
Гарника К.Ю., Скочок Т.О, розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Кабінету Міністрів України,
Міністерства соціальної політики
України провизнання постанови
Кабінету Міністрів України №102 від
16.04.2014 р. недійсною в частині,
зобов'язання вчинити дії В С Т А Н О В И
ОСОБА_1, (далі - позивач), звернувся до
Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом до
Кабінету Міністрів України, (далі -
відповідач-1, КМУ), Міністерства
соціальної політики України, (далі -
відповідач-2, Мінсоцполітики), про
визнання постанови Кабінету Міністрів
України № 102 від 16.04.2014 р. недійсною в
частині, зобов'язання вчинити дії.
У позовних вимогах позивач просив:
- визнати Постанову Кабінету Міністрів
України №102 від 16.04.2014 р. в частині
встановлення меншого розміру
одноразової грошової допомоги
інвалідам війни 1 групи, ніж
передбачено ч.5 ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" - недійсною;
- зобов'язати Кабінет Міністрів України
забезпечити фінансування перерахунку
та виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги
за 2014 рік у відповідності з ч.5 ст.13
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
у розмірі 10 мінімальних пенсій за
віком, у відповідності з ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування";
- зобов'язати Міністерство соціальної
політики України виконати перерахунок
коштів структурним підрозділам
соціального захисту для перерахунку та
виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги за
2014 рік у відповідності з ч.5 ст.13 Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту" у
розмірі 10 мінімальних пенсій за віком,
у відповідності з ч.1 ст.28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування".
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
оскаржуваними положеннями постанови
КМУ №102 від 16.04.2014 р. встановлено менший
розмір одноразової грошової допомоги
інвалідам війни 1 групи, ніж
передбачено ч.5 ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", що призвело до
порушення законних прав та інтересів
Відповідачі позовні вимоги не визнали,
просили у задоволенні позову відмовити
повністю, оскільки Кабінет Міністрів
України при прийнятті оскаржуваних
положень постанови КМУ №102 від 16.04.2014 р.
діяв у межах та у спосіб, передбачені
чинним законодавством України, відтак,
для відповідача - 2 відсутні
зобов'язання виконати перерахунок
коштів структурним підрозділам
соціального захисту для перерахунку та
виплати ОСОБА_1 одноразової допомоги за
В судове засідання 11.06.2014 р. не прибули
належним чином повідомлені про дату,
час та місце розгляду справи
представник позивача, який подав
клопотання про розгляд справи без його
участі, та представник відповідача-2.
Необхідність у заслуховуванні свідка
чи експерта у справі відсутня, так
само, як і відсутні перешкоди для
розгляду справи у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
Розглянувши подані сторонами
документи та матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
та вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
Відповідно до посвідчення серії
НОМЕР_1, виданого 22.05.2013 р. Управлінням
праці та соціального захисту населення
Самарської районної ради м.
Дніпропетровська, ОСОБА_1 є інвалідом
16 квітня 2014 року Кабінетом Міністрів
України прийнято Постанову "Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань"" №102 (надалі - Постанова
№102), якою з метою забезпечення виплати
разової грошової допомоги ветеранам
війни та особам, на яких поширюється
дія Законів України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань" Кабінет
Міністрів України постановлено,
зокрема, установити, що у 2014 році
виплату разової грошової допомоги до 5
травня, передбаченої Законами України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань", здійснює
Міністерство соціальної політики
шляхом перерахування коштів на
зазначені цілі структурним
підрозділам з питань соціального
захисту населення обласних, Київської
міської державної адміністрації, які
через відділення зв'язку або установи
банків перераховують їх на особові
рахунки громадян за місцем отримання
пенсії (особам, що не є пенсіонерами, -
за місцем їх проживання), у таких
розмірах: інвалідам війни та колишнім
малолітнім (яким на момент ув'язнення
не виповнилося 14 років) в'язням
концентраційних таборів, гетто та
інших місць примусового тримання,
визнаним інвалідами від загального
захворювання, трудового каліцтва та з
інших причин I групи - 2575 гривень.
Вважаючи зазначені вище положення
Постанови №102 протиправними та такими,
що порушують законні права та інтереси
позивача, останній звернувся за їх
захистом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.
Відповідно до положень п.п. 1-3, 6, 10 ст.116
Конституції України, Кабінет Міністрів
України: забезпечує державний
суверенітет і економічну
самостійність України, здійснення
внутрішньої і зовнішньої політики
держави, виконання Конституції і
законів України, актів Президента
України; вживає заходів щодо
забезпечення прав і свобод людини і
громадянина; забезпечує проведення
фінансової, цінової, інвестиційної та
податкової політики; політики у сферах
праці й зайнятості населення,
соціального захисту, освіти, науки і
культури, охорони природи, екологічної
безпеки і природокористування;
розробляє проект закону про Державний
бюджет України і забезпечує виконання
затвердженого Верховною Радою України
Державного бюджету України, подає
Верховній Раді України звіт про його
виконання; здійснює інші повноваження,
визначені Конституцією та законами
Згідно положень ст.117 Конституції
України, Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.
Законом України від 25 грудня 1998 року
№367-XIV внесено зміни до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", зокрема,
статтю 13 доповнено частиною четвертою
такого змісту: "Щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
I групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком".
Законом України від 28 грудня 2007 року
№107-VI внесено зміни до Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", зокрема, у
статті 13 частину п'яту викласти в такій
редакції: "Щорічно до 5 травня інвалідам
війни виплачується разова грошова
допомога у розмірах, які визначаються
Кабінетом Міністрів України в межах
бюджетних призначень, встановлених
законом про Державний бюджет України".
Судом встановлено, що зазначені вище
зміни, внесені Законом України від 28
грудня 2007 року №107-VI, Рішенням
Конституційного суду України у справі
№1-28/2008 за конституційними поданнями
Верховного Суду України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) окремих положень
статті 65 розділу I, пунктів 61, 62, 63, 66
розділу II, пункту 3 розділу III Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України" і 101
народного депутата України щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) положень статті 67
розділу I, пунктів 1 - 4, 6 - 22, 24 - 100 розділу
II Закону України "Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України"
(справа щодо предмета та змісту закону
про Державний бюджет України) від 22
травня 2008 року №10-рп/2008, - визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними).
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" визначено, що
фінансування витрат, пов'язаних з
введенням в дію цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного та місцевих бюджетів.
Відповідно до частини другої статті 95
Конституції України, виключно законом
про Державний бюджет України
визначаються будь-які видатки держави
на загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків.
Пунктом 24 частини першої статті 2
Бюджетного кодексу України визначено,
що закон про Державний бюджет України -
закон, який затверджує Державний
бюджет України та містить положення
щодо забезпечення його виконання
протягом бюджетного періоду.
Бюджетне законодавство, крім
Конституції, Бюджетного кодексу та
закону про Держбюджет України також
складається з нормативно-правових
актів Кабінету Міністрів України,
прийнятих на підставі і на виконання
цього Кодексу та інших законів України,
передбачених пунктами 3 та 4 цієї
частини статті (пункт 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України).
Відповідно до положень статті 23
Бюджетного кодексу України
встановлено, що будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету
здійснюються лише за наявності
відповідного бюджетного призначення,
якщо інше не передбачено законом про
Державний бюджет України (частина
Бюджетні призначення встановлюються
законом про Державний бюджет України
(рішенням про місцевий бюджет) у
порядку, визначеному цим Кодексом
З наведеного вбачається, що саме
законом про Держбюджет затверджуються
будь-які видатки на загальносуспільні
потреби, в тому числі видатки на
виплату щорічної разової грошової
допомоги ветеранам війни, що прямо
передбачено частиною першою статті 17
Закону України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
У Рішенні від 25.01.2012 № 3-рп/2012 у справі за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень
Конституції України, Бюджетного
кодексу України, Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України,
Конституційний Суд України, вирішуючи
питання, чи є обов'язковими для
застосування судами України
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України з питань соціального
захисту громадян, видані на виконання
вимог Бюджетного кодексу України,
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України зазначив, що:
«...державні соціальні стандарти та
державні соціальні гарантії можуть
бути визначені як законами України, так
і іншими нормативно-правовими актами,
зокрема актами Кабінету Міністрів
«...Кабінет Міністрів України регулює
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
«...в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
Таким чином, видання Кабінетом
Міністрів України постанови, якою
визначені розміри разової грошової
допомоги ветеранам війни, в тому числі
інвалідам війни першої групи, вчинено
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Посилаючись на частину першу статті 28
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та на статтю 7 Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік", згідно з якою в 2014 році
прожитковий мінімум для осіб, які
втратили працездатність, складає 949
гривень, позивач стверджував, що мав би
отримати грошову допомогу у розмірі 9490
гривень, а не у розмірі 2575 гривень, як це
визначено Постановою №102.
Разом з тим, при реалізації частини
п'ятої статті 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" не може братись до
уваги розмір мінімальної пенсії за
віком для здійснення виплати грошової
допомоги, на чому наполягає позивач з
Згідно з положеннями статті 1 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування",
мінімальна пенсія є державною
соціальною гарантією, розмір якої
визначається цим Законом.
Абзацом першим частини першої статті 28
цього ж Закону встановлено, що
мінімальний розмір пенсії за віком за
наявності у чоловіків 35 років, а у жінок
30 років страхового стажу
встановлюється в розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, визначеного законом.
Проте частиною третьою статті 28 Закону
визначено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, встановлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.
Аналіз частини третьої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
свідчить, що в ній закладено однозначну
вимогу щодо застосування мінімального
розміру пенсії за віком, встановленого
у абзаці першому частини першої цієї
статті, тобто виключно для визначення
розмірів пенсій, призначених згідно з
Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку, що розмір мінімальної
пенсії за віком для виплати разової
грошової допомоги згідно з частиною
п'ятою статті 13 Закону не визначений.
Наведене узгоджується з висновками
Конституційного Суду України,
викладеними в ухвалі Конституційного
Суду України від 19.05.2009 №27-у "Про
відмову у відкритті конституційного
провадження у справі за конституційним
поданням Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення терміна
(словосполучення) «мінімальна пенсія
за віком», що міститься у статті 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», тлумачення терміна
(словосполучення) «мінімальний розмір
пенсії за віком», використаного в
частині першій статті 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», статті 19 Закону
України «Про державні соціальні
стандарти та державні соціальні
У вказаній ухвалі Конституційний Суд
України відзначив, що непоширення
мінімального розміру пенсії за віком,
встановленого у абзаці першому частини
першої статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" на правовідносини, що
виникають на підставі інших законів.
Враховуючи вищезазначене у сукупності,
суд приходить до висновку про
необґрунтованість позовної вимоги
щодо визнання недійсною Постанови
Кабінету Міністрів України №102 від
16.04.2014 р. в частині встановлення меншого
розміру одноразової грошової допомоги
інвалідам війни 1 групи, ніж
передбачено ч.5 ст.13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" - недійсною, в силу
чого, також відсутні підстави для
зобов'язання Кабінету Міністрів
України забезпечити фінансування
перерахунку та виплати ОСОБА_1
одноразової допомоги за 2014 рік у
відповідності з ч.5 ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, у
відповідності з ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та зобов'язання
Міністерства соціальної політики
України виконати перерахунок коштів
структурним підрозділам соціального
захисту для перерахунку та виплати
ОСОБА_1 одноразової допомоги за 2014 рік у
відповідності з ч.5 ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" у розмірі 10
мінімальних пенсій за віком, у
відповідності з ч.1 ст.28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову (частина
друга статті 71 КАС України).
Відповідачем-1 доведено правомірність
та обґрунтованість прийняття
Постанови №102.
Позивачем не надано суду належних та
достатніх доказів в обґрунтування
Враховуючи викладене в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
задоволенню не підлягають.
Керуючись вимогами ст. ст. 69-71, 94, 158-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до
Кабінету Міністрів України,
Міністерства соціальної політики
України, про визнання постанови
Кабінету Міністрів України №102 від
16.04.2014 р. недійсною в частині,
зобов'язання вчинити дії відмовити
Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
Ю.Т. Шрамко

Судді
К.Ю. Гарник

Т.О. Скочок