Справа № 2а-12725/10/1370
Суддя: Нос С.П.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 р.
Справа № 38333/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді -
Носа С. П.,

суддів -
Попка Я. С., Кухтея Р. В.;

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Самбірському районі
Львівської області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в справі за позовом управління
Пенсійного фонду України в
Самбірському районі Львівської
області до відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Самбірському
районі Львівської області про
спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

31 грудня 2010 року Львівським окружним
адміністративним судом зареєстровано
позовну заяву управління Пенсійного
фонду України в Самбірському районі
Львівської області до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Самбірському
районі Львівської області про
зобов'язання відповідача до включення
до Актів щомісячних звірок осіб, яким
виплачено пенсію по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання витрати на виплату
щомісячної державної адресної
допомоги та підвищення до пенсії за
період з 01 жовтня 2010 року по 30
листопада 2010 року та допомога на
поховання виплачена сім'ї потерпілого
у липні 2010 року на загальну суму 47367,71
грн. для відшкодування їх Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України на
централізованому рівні.

В обґрунтування вимог позовної заяви
зазначено, що відповідач не визнає
списки осіб до кожного акта, залишає
без задоволення, причини неприйняття
сум не обґрунтовує, підстав відмови у
прийнятті до відшкодування в актах
звірки не вказує.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Зазначену постанову мотивовано тим, що
у випадку відсутності згоди на
підписання актів з боку Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Самбірському
районі Львівської області у судовому
порядку мають вирішуватися вимоги про
стягнення.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, позивачем - управлінням
Пенсійного фонду України в
Самбірському районі Львівської
області, подано апеляційну скаргу до
Львівського апеляційного
адміністративного суду, в якій
висловлено прохання скасувати
оскаржувану постанову та прийняти
нову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги,
апелянт покликається на те, що при
винесенні оскаржуваної постанови
судом першої інстанції було порушено
норми матеріального та процесуального
права.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання не з'явились, про дату,
час і місце апеляційного розгляду були
повідомлені належним чином, а тому, суд,
відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України,
вважає можливим проведення розгляду
справи за їхньої відсутності, в порядку
письмового провадження, за наявними у
справі матеріалами та на основі
наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, суд апеляційної інстанції не
знаходить підстав для задоволення
такої.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Докази, одержані з порушенням закону,
судом при вирішенні справи не беруться
до уваги. Обставини, які за законом
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Встановлено, що управлінням Пенсійного
фонду України в Самбірському районі
Львівської області витрати на виплату
щомісячної адресної допомоги
зараховано до основного розміру
пенсій, що підлягають відшкодуванню,
включено в Списки осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, та подано
на відшкодування до відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Самбірському
районі Львівської області.

Проте, виплачені у липні 2010 року та за
період з01 жовтня 2010 року по 30 листопада
2010 року допомога на поховання в сумі
1412,32 грн.; витрати на виплату і доставку
допомоги на поховання в сумі 22,03 грн.;
державна адресна допомога в сумі 45345,32
грн.; витрати на виплату і доставку
державної адресної допомоги в сумі 559,96
грн.; підвищення до пенсії в сумі 28,40
грн. не прийнято до відшкодування, що
підтверджується актами звірки.

Постановою правління Пенсійного фонду
України та правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України №5-4/4 від 04 березня
2003 року, зареєстрованою в Міністерстві
юстиції України 16 травня 2003 року № 376/7697
"Про затвердження Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання", затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання

Відповідно до п.п. 3, 4 цього Положення
відшкодуванню підлягають пенсії,
призначені відповідно до пунктів "а",
"в", "г" ст. 26, ст.ст. 37, 38, та пенсії,
виплачені відповідно до ст.ст. 91, 92
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" в разі настання
страхових випадків, визначених
Переліком обставин, за яких настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання.
Відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення",
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" та інших
нормативно-правових актів, а саме - сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

Відповідно до п. п. 7, 8 Порядку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі довідки про
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, на централізованому
рівні до 25 числа місяця, наступного за
звітним, перераховує відповідні кошти
Пенсійному фонду. Пенсійний фонд та
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків до 30 числа місяця,
наступного за звітним, складають у двох
примірниках акт про проведене
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій, у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання.

Згідно з ч.1 ст. 21 Закону України від 23
вересня 1999 "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності" у
разі настання страхового випадку Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків зобов'язаний у встановленому
законодавством порядку своєчасно та в
повному обсязі відшкодовувати шкоду,
заподіяну працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті, виплачуючи йому або
особам, які перебували на його
утриманні допомогу у зв'язку з
тимчасовою непрацездатністю до
відновлення працездатності або
встановлення інвалідності; одноразову
допомогу в разі стійкої втрати
професійної працездатності або смерті
потерпілого; щомісяця грошову суму в
разі часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого; пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; пенсію у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; допомогу дитині
відповідно до статті 9 цього Закону.

Водночас суд зазначає, що зазначені
норми права застосовуються виходячи з
того, що страховиком, який має
виплачувати відповідні суми, а в разі
виплати такої пенсії органами
Пенсійного фонду України відшкодувати
останньому витрати, є Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України. При цьому в разі
незгоди Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на підписання
актів звірки в судах адміністративної
юрисдикції мають вирішуватися спори
про стягнення витрат, а не вимоги про
зобов'язання підписати ці акти.

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що у випадку
відсутності згоди на підписання актів
з боку Фонду соціального страхування
від нещасних випадків у судовому
порядку мають вирішуватися вимоги про
стягнення, тоді як пред'явлення вимог
про спонукання до вчинення дій шляхом
включення сум у акти звірки в судовому
порядку не повинні здійснюватися,
оскільки правило підписання актів
звірки розрахунків стосується
випадків, коли спір відсутній.

Узагальнюючи викладене, суд
апеляційної інстанції переконаний, що
судом першої інстанції надано належну
оцінку наявним у справі доказам, а їх
достатня кількість та взаємний зв'язок
у сукупності дали змогу суду першої
інстанції зробити вірний висновок про
наявність підстав для відмови в
задоволенні позову.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції визнає, що судом
першої інстанції, при вирішенні даного
публічно-правового спору, правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено законне рішення з дотриманням
норм матеріального і процесуального
права, постанова суду першої інстанції
ґрунтується на повно, об'єктивно і
всебічно з'ясованих обставинах, доводи
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують, тому
підстав для скасування постанови суду
першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Самбірському районі Львівської
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 16 березня
2011 року в справі № 2а-12725/10/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена у
касаційному порядку, шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України,
протягом двадцяти днів з дня набрання
ухвалою законної сили.

Головуючий суддя:
С. П. Нос

Судді:
Я. С.
Попко

Р. В. Кухтей