Справа № 826/9614/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2014 року № 826/9614/14
Суддя Окружного адміністративного
суду міста Києва Гарника К.Ю.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до третя особа
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 про
визнання протиправним та скасування
рішення ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Відділу
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
Шевченківського району реєстраційної
служби (далі по тексту - відповідач), за
участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
фізичної особи - підприємця ОСОБА_2
(далі по тексту - третя особа) в якому
просить суд скасувати державну
реєстрацію припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 за № 2016646 від 25 грудня 2013
року, здійснену Відділом державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців Шевченківського
району реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 09 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі № 826/9614/14,
закінчено підготовче провадження та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 17 липня 2014 року.

У судовому засіданні 17 липня 2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив
проти адміністративного позову, на
вимогу суду надав завірені належним
чином копії матеріалів реєстраційної
справи.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, заперечень проти
позову не подав.

Керуючись приписами частини 4 статті 122
та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 25 грудня
2013 року до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців внесено запис №
2016646 про проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
позивач зазначає, що 19 листопада 2013
року до відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби Головного
управління юстиції у місті Києві
останньою були подані документи, які
підтверджують, що ОСОБА_2 не завершив із
нею розрахунків.

Зокрема, як стверджує позивач, ОСОБА_2
взяте на себе зобов'язання за договором
№ 337Р/2 від 05 серпня 2012 року не виконано,
про що була направлена йому відповідна
заява про грошові вимоги. Також,
позивачем повідомлено відповідача, про
звернення до Голосіївського районного
суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2
про стягнення з останнього боргу.

На думку позивача, ігнорування
вищезазначених повідомлень з боку
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби є протиправним, а
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за № 2016646
від 25 грудня 2013 року підлягає
скасуванню.

Представником відповідача зазначено,
що станом на момент внесення спірного
запису належних доказів існування
боргу у ОСОБА_2 перед позивачем не було
надано, у зв'язку із чим рішення про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за №
2016646 від 25 грудня 2013 року вважає
правомірним.

Вирішуючи адміністративну справу по
суті, керуючись частиною 1 статті 9
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд виходить з того, що,
оскільки позивачем як спосіб захисту
порушеного права обрано оскарження
рішення про припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 за № 2016646
від 25 грудня 2013 року, суд,
досліджуючи надані сторонами докази,
повинен встановити факт порушеного
права позивача, відповідність змісту
рішення приписам чинного
законодавства з одночасним
встановленням дотримання процедури
його прийняття у відповідності до
покладених на владного органу
повноважень.

Статтею 2 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців»
встановлено, що відносини, які
виникають у сфері державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців, регулюються Конституцією
України, цим Законом та
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
46 цього Закону державна реєстрація
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи - підприємця
проводиться у разі прийняття фізичною
особою - підприємцем рішення про
припинення підприємницької
діяльності.

Стаття 47 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців» встановлює порядок
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця за її рішенням.

Зокрема, зазначено для проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
фізична особа - підприємець або
уповноважена нею особа подає (надсилає)
державному реєстратору реєстраційну
картку на проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем за її рішенням.

Реєстраційна картка на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням
приймається за описом, копія якого в
день надходження документа видається
(надсилається поштовим відправленням з
описом вкладення) заявнику з відміткою
про дату його надходження.

Дата надходження реєстраційної картки
на проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням вноситься до журналу обліку
реєстраційних дій.

Державний реєстратор залишає
реєстраційну картку на проведення
державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем за її рішенням без
розгляду, якщо: реєстраційна картка на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням подана за неналежним місцем
проведення державної реєстрації
припинення фізичною особою -
підприємцем підприємницької
діяльності; реєстраційна картка на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем за її
рішенням не відповідає вимогам цього
Закону.

Державний реєстратор за відсутності
підстав для залишення реєстраційної
картки на проведення державної
реєстрації припинення підприємницької
діяльності фізичною особою -
підприємцем за її рішенням без
розгляду зобов'язаний не пізніше
наступного робочого дня з дати
надходження цього документа внести до
Єдиного державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичною особою - підприємцем та в той
же день видати (надіслати поштовим
відправленням з описом вкладення) їй
повідомлення про внесення такого
запису.

Відповідно до частини 1 статті 51 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» державний реєстратор у
день державної реєстрації припинення
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця у порядку,
визначеному статтями 47 - 50 цього Закону,
зобов'язаний надіслати відповідним
органам статистики, доходів і зборів,
Пенсійного фонду України повідомлення
про державну реєстрацію припинення
підприємницької діяльності фізичною
особою - підприємцем та відомості
реєстраційної картки про проведення
державної реєстрації припинення
фізичної особи - підприємця.

Відповідно до частини восьмої статті 24
Закону про державну реєстрацію
державному реєстратору забороняється
вимагати додаткові документи для
проведення державної реєстрації
юридичної особи, якщо вони не
передбачені частинами першою-сьомою
цієї статті.

Матеріали реєстраційної справи
свідчать, що для проведення
реєстраційної дії «Державна
реєстрація припинення підприємницької
діяльності фізичною
особою-підприємцем за її рішенням»
фізична особа ОСОБА_2 надала наступні
документи: реєстраційна картка на
проведення державної реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця за її
рішенням або за судовим рішенням, що не
пов'язано з банкрутством; довідку
відповідного органу доходів і зборів
про відсутність заборгованості зі
плати податків, зборів; довідку
відповідного органу доходів і зборів
про відсутність заборгованості зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування; документ, що
засвідчує повноваження уповноваженої
особи; довідку УПФУ про відсутність
заборгованості № 3173/03 від 19 грудня 2013
року.

Відтак, матеріали реєстраційної справи
свідчать про надання ОСОБА_2
необхідного пакету документів для
проведення державної реєстрації
припинення фізичної особи - підприємця,
тому враховуючи, пряму заборону
вимагання додаткових документів та
відсутність підстав для залишення без
розгляду заяви ОСОБА_2, відповідачем
правомірно здійснено реєстрацію
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за №
2016646 від 25 грудня 2013 року.

При цьому, доказів звернення позивача
до Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби із повідомленням
про існування непогашеної
заборгованості у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1
матеріали реєстраційної справи не
містять.

При цьому, мотивуючи підстави для
відмови у задоволенні позовних вимог,
суд зазначає наступне.

Як встановлено частиною 1 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Тобто, спірним правовідносинам, що
можуть бути предметом розгляду в
адміністративних справах, повинні бути
притаманні такі ознаки як порушення
прав, свобод та інтересів фізичних
осіб, прав та інтересів юридичних осіб,
що вчинені обов'язково у сфері
публічно-правових відносин.

Пунктом 6 частини 1 статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
під поняттям адміністративний позов
визначено - звернення до
адміністративного суду про захист
прав, свобод та інтересів або на
виконання повноважень у
публічно-правових відносинах.

З огляду на приписи пункту 6 частини 1
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, з урахуванням
частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, що відносяться до сфери
публічно-правових відносин та
порушують права, свободи та інтереси
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб, крім випадків, коли
щодо таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Слід зазначити, що право на оскарження
в суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб гарантується кожному (в
тому числі юридичним особам) статтею 55
Конституції України.

Кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини 2 статті 124
Конституції України, юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно зі статті 2 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів" суд
здійснює правосуддя на засадах
верховенства права, забезпечує захист
гарантованих Конституцією України та
законами прав і законних інтересів
юридичних осіб. Частиною 3 статті 3
вказаного Закону встановлено, що
судова система забезпечує доступність
правосуддя для кожної особи в порядку,
встановленому Конституцією України та
законами.

Відповідно до частини 1 статті 6 цього ж
Закону усім суб'єктам правовідносин
гарантується захист їх прав і законних
інтересів незалежним і неупередженим
судом.

Зазначений принцип полягає у захисті
порушеного права від порушення, що вже
відбулося, тобто в наявності
матеріально - правового інтересу
позивача відносно дій (бездіяльності)
суб'єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що позивачем не надано
належних обґрунтувань наявності
порушення його прав чи інтересів у
сфері публічно-правових відносин
шляхом здійснення реєстрації
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 за
№ 2016646 від 25 грудня 2013
року.

Доводи позивача щодо несплати останній
боргу, який виник у зв'язку з
невиконання взятих на себе (ОСОБА_2)
зобов'язань за договором № 337Р/2 від 05
серпня 2012 року не підтверджуються
матеріалами справи, оскільки позивачем
не надано рішення суду (яке набрало
законної сили) про стягнення з ОСОБА_2
зазначеної позивачем заборгованості,
що в даному випадку було належним
доказів існування невиконаних
договірних зобов'язань та існування
невиплаченого боргу.

Судом враховано доводи позивача про її
звернення до Голосіївського районного
суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2
про стягнення з останнього боргу,
проте, оскільки позивачем повідомлено,
що розгляд зазначеної справи не
завершений, на думку суду, даний
адміністративний позов є передчасним.

Також, судом приймаються доводи
відповідача в частині звернення із
адміністративним позовом до
неналежного відповідача, а саме до
Відділу державної реєстрації
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців Шевченківського району
реєстраційної служби замість
державного реєстратора, який є
суб'єктом спірних правовідносин, проте,
в адміністративному праві позивач
наділений правом на власний розсуд
обирати спосіб захисту порушеного
права та відповідача, а обрання
невірного способу захисту та
визначення неналежного відповідача є
підставою для відмови у задоволенні
позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За таких обставин, оцінивши докази, які
є у справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні, та
враховуючи всі наведені обставини,
Окружний адміністративний суд міста
Києва з урахуванням вимог встановлених
частиною другою статті 19 Конституції
України та частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, виходячи з системного аналізу
положень законодавства України та
доказів, наявних у матеріалах справи,
вважає адміністративний позов ОСОБА_1
таким, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник