Справа № 826/9099/14
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 серпня 2014 року 10:50
№ 826/9099/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Амельохіна В.В.
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
управління юстиції у м. Києві
треті особи Національна
академія медичних наук України,
«Національний інститут хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН
Міністерство освіти і
державної реєстрації,
О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернулась з позовом до Головного
управління юстиції у м. Києві (далі по
тексту - відповідач), треті особи -
Національна академія медичних наук
України, Державна установа
«Національний інститут хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН
України», Кабінет Міністрів України та
Міністерство освіти і науки України
- скасування державної реєстрації
нової редакції статуту Державної
установи «Національний інститут
хірургії та трансплантології ім. О.О.
Шалімова НАМН України» затвердженого
постановою Президії Національної
академії медичних наук України №4/7 від
28.02.2012р. та зареєстрованого 07.03.2012р.
державної реєстрації нової редакції
статуту Державної установи
«Національний інститут хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН
України» затвердженого постановою
Президії Національної академії
медичних наук України №3/8 від 27.03.2014р.
та зареєстрованого 11.01.2014р. (номер
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що державною реєстрацією
нової редакції статуту Державної
установи «Національний інститут
хірургії та трансплантології ім. О.О.
Шалімова НАМН України» інтереси
позивача порушуються тим, що змінені
істотні умови праці, а саме місце
В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав.
Відповідач проти позову заперечив.
Треті особи проти позову заперечили.
В судовому засіданні 13.08.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
ОСОБА_1 працює з 14.11.1995р. в Державній
установі «Національний інститут
хірургії та трансплантології ім. О.О.
Шалімова НАМН України».
Постановою Академії медичних наук
України №5/1 від 24.10.1999 прийнято рішення
про реорганізацію Інституту клінічної
та експерементальної хірургії в
Інститут хірургії та трансплантології
Академії медичних наук України.
Відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів України №321 від 14.04.1997
рішення про реорганізацію державних
наукових установ, які фінансуються з
державного бюджету, приймається
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, Національної
академії медичних наук та письмового
висновку Міністерства освіти і науки.

У 2006 році розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 27.12.2006р. №653-р
Інститут хірургії та трансплантології
Академії медичних наук України
присвоєно ім'я О.О. Шалімова.

Указом Президента України №636/2007 від
12.07.2007р. Інституту хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН
України присвоєно статус
національного.

7 березня 2012 року державним
реєстратором проведено державну
реєстрацію (номер запису 6010246)
нової редакції статуту Державної
установи «Національний інститут
хірургії та трансплантології ім. О.О.
Шалімова НАМН України» (далі -
Інститут), яка затверджена Постановою
Президії Національної академії
медичних наук України (далі - Академія)
№ 4/7 від 28.02.2012.

11 січня 2014 року державним реєстратором
проведено державну реєстрацію (номер
запису 101246) нової редакції
статуту Інституту, яка затверджена
Постановою Президії Академії № 3/8 від
27.03.2014.

Відповідно до зазначених вище змін,
Інститут хірургії та трансплантології
Академії медичних наук перетворено на
Державну установу «Національний
інститут хірургії та трансплантології
ім. О.О. Шалімова НАМН України».

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що його права порушуються в
першу чергу тим, що змінено істотні
умови праці, а саме місце роботи
позивача в ході перетворення Інституту
хірургії та трансплантології Академії
медичних наук на Державну установу
«Національний інститут хірургії та
трансплантології ім. О.О. Шалімова НАМН
України».

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відносини, які виникають у сфері
державної реєстрації юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, регулюються
Законом України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців» зміни до
відомостей про юридичної особу
підлягають обов'язковій державній
реєстрації шляхом внесення
відповідних змін до записів Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, далі - ЄДР, в
порядку, встановленому цим Законом.

Порядок державної реєстрації змін до
установчих документів юридичної особи
передбачений ст.29 Закону України «Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців».

Відповідно до зазначеної норми Закону,
07.03.2012р. до державного реєстратора
уповноваженою особою Інституту було
подано комплект документів для
проведення змін до установчих
документів, пов'язаних зі зміною
відомостей про засновника (зміна назви
органу виконавчої влади, до сфери
управління якого належить Інститут) та
відповідно власного найменування.

11 квітня 2014 року проведено державну
реєстрацію змін до установчих
документів Інституту на підставі
поданого комплекту документів, у
зв'язку з внесенням до них інших змін,
не пов'язаних з внесенням чи зміною в
ЄДР відомостей про Інститут.

Крім того, відповідно до Указу
Президента України від 12 липня 2007 року
№636/2007, Інституту надано статус
національного. Відповідні зміни також
були внесені до Єдиного державного
реєстру 26.02.2010р. дія №4010246.

Відповідно до документів
реєстраційної справи та витягу з ЄДР,
судом не вбачається проведення дій
пов'язаних з перереєстрацією спірної
юридичної особи. Вищезазначене
спростовує доводи позивача про
проведення реорганізації зазначеними
в позовній заяві реєстраційними діями.

Виходячи з повноважень державного
реєстратора, передбачених ст. 6 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців» державний
реєстратор зобов'язаний перевірити
лише відповідність відомостей, які
вказані в реєстраційній картці,
відомостям, які зазначені в поданих
документах.

Відмовити у проведенні відповідної
реєстраційної дії державний
реєстратор може лише за наявності
підстав, передбачених ст. ст. 27, 30 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», або на підставі
судового рішення щодо заборони у
проведенні певної реєстраційної дії.
Відмова у проведенні державної
реєстрації з інших підстав не
допускається.

Подані представником Державної
установи «Національний інститут
хірургії та трансплантології ім. О.О.
Шалімова НАМН України» документи для
внесення відповідних змін були
належним чином засвідчені,
укомплектовані та відповідали вимогам,
що визначаються до них ст. ст. 8, 29 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців», тому у державного
реєстратора були відсутні підстави для
відмови у проведенні спірних
реєстраційних дій.

Крім того, суд зазначає, що згідно з
положеннями статті 32 Кодексу законів
про працю України (далі - КЗпП України)
переведення на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
а також переведення на роботу на інше
підприємство, в установу, організацію
або в іншу місцевість, хоча б разом з
підприємством, установою,
організацією, допускається тільки за
згодою працівника, за винятком
випадків, передбачених у статті 33 цього
Кодексу та в інших випадках,
передбачених законодавством (частина
перша).

Не вважається переведенням на іншу
роботу і не потребує згоди працівника
переміщення його на тому ж
підприємстві, в установі, організації
на інше робоче місце, в інший
структурний підрозділ у тій же
місцевості, доручення роботи на іншому
механізмі або агрегаті у межах
спеціальності, кваліфікації чи посади,
обумовленої трудовим договором
(частина друга).

У зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці допускається зміна
істотних умов праці при продовженні
роботи за тією ж спеціальністю,
кваліфікацією чи посадою. Про зміну
істотних умов праці - систем та
розмірів оплати праці, пільг, режиму
роботи, встановлення або скасування
неповного робочого часу, суміщення
професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше
ніж за два місяці (частина третя).

Згідно з частиною четвертою цієї
статті якщо колишні істотні умови
праці не може бути збережено, а
працівник не згоден на продовження
роботи в нових умовах, то трудовий
договір припиняється за пунктом 6
статті 36 цього Кодексу (відмова
працівника від переведення на роботу в
іншу місцевість разом з підприємством,
установою, організацією, а, також
відмова від продовження роботи у
зв'язку із зміною істотних умов праці)
(частина четверта).

Проте, позивачем не надано суду
будь-яких належних та допустимих
доказів про зміну власником істотних
умов праці, письмові повідомлення
власника про зміни істотних умов праці,
а також згода позивача на продовження
роботи (або відмова від цього).

Натомість, позивач не заперечує того
факту, що з 1995 року і по теперішній час
працює в Інституті, а отже, позивач
надала згоду на зміну істотних умов
праці.

Згідно з частиною першою статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості. Гарантією реалізації
принципу змагальності є широке коло
процесуальних прав, визначених Кодексу
адміністративного судочинства
України, від ефективності використання
яких залежить хід судового процесу та
його результат.

Основний зміст принципу змагальності у
адміністративному судочинстві полягає
в тому, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення
(частина перша статті 72 КАС України).

Згідно з положеннями статті 69 КАС
України доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи (частина
перша). Докази суду надають особи, які
беруть участь у справі (перше речення
частини другої).

Водночас у матеріалах справи відсутні
будь-які докази непогодження, внесених
до статуту змін, з відповідними
державними органами, зокрема з
Національною академією медичних наук,
Міністерством освіти і науки України.

Таким чином, розглянувши матеріали
адміністративної справи, суд приходить
до висновку про необґрунтованість
позовних вимог, а тому в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_1 має
бути відмовлено повністю.

Оскільки судове рішення ухвалене на
користь суб'єкта владних повноважень,
судові витрати, відповідно з частини
другої статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 Кодексу адміністративного
судочинства України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
28.08.2014р.

Суддя
В.В. Амельохін