Справа № 810/5179/14
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

04 вересня 2014 року 810/5179/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лиска І.Г.,
розглянувши позовну заяву ПУАТ
"Фітобанк" до Відділу державної
виконавчої служби Бориспільського
міськрайонного управління юстиції
Київської області ,3-ті особи: ОСОБА_1,
ОСОБА_2 про звільнення з-під арешту,
зняття заборони відчуження та зняття
з розшуку транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Публічне акціонерне товариство
"Фідобанк" з позовом до Відділу
державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
3-ті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
звільнення з-під арешту, зняття
заборони відчуження та зняття з
розшуку транспортного засобу .

У позовних вимогах позивач
просить суд: Звільнити з-під арешту та
зняти заборону відчуження з
транспортного засобу, а саме:
автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель GOLF,
випуску 2008 року, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1,
зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України
10.09.2010 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, видане РВ Х.Д.АІ МВС України
10.09.2010 року, що є предметом застави
згідно із Договором застави
№014/3949/5/17990/3 від 10 вересня 2010 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Ірпінського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 12095 та
зняти з розшуку зазначений
транспортний засіб.

Згідно з приписами статті 107
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя після одержання
позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи
належить позовну заяву розглядати в
порядку адміністративного судочинства
і чи немає інших підстав для повернення
позовної заяви, залишення її без
розгляду або відмови у відкритті
провадження в адміністративній справі,
встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву та додані до
неї матеріали, суд дійшов висновку, що
даний позов не належить розглядати в
порядку адміністративного судочинства
з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, справа
адміністративної юрисдикції-це
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної
юрисдикції є переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, який виник між
двома (кількома) конкретними суб'єктами
стосовно їхніх прав та обов'язків у
конкретних правових відносинах, у яких
хоча б один суб'єкт законодавчо
уповноважений владно керувати
поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а
ці суб'єкти, відповідно, зобов'язані
виконувати вимоги та приписи такого
владного суб'єкта.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Так, до адміністративних судів можуть
бути оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України).

Судом встановлено, що на
примусовому виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
перебуває виконавчий лист № 2/1005/99,
виданий 20.02.2013р. Бориспільського
міськрайонним судом Київської області
з метою звернення до виконання рішення
у цивільній справі про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у сумі
102954грн.

З метою забезпечення реального
виконання судового рішення
відповідачем винесено Постанову про
розшук майна боржника та арешт майна
боржника, а також оголошення заборони
на відчуження транспортного засобу, а
саме: автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель GOLF,
випуску 2008 року, шасі (кузов, рама)
НОМЕР_2, реєстраційний № НОМЕР_1,
зареєстрований в РВ ДДАІ МВС України
10.09.2010 року, свідоцтво про реєстрацію ТЗ
НОМЕР_3, видане РВ Х.Д.АІ МВС України
10.09.2010 року, що належить ОСОБА_1

Разом з тим, вказаний
автотранспортний засіб є предметом
застави згідно із Договором застави
№014/3949/5/17990/3 від 10 вересня 2010 року,
посвідченим приватним нотаріусом
Ірпінського міського нотаріального
округу ОСОБА_4 за реєстровим № 12095.

Накладення органом державної
виконавчої служби арешту на заставлене
майно, на думку позивача, порушує його
права як заставодержателя за договором
застави автомобіля, у зв`язку з чим
позивач , звернулося до суду з даними
вимогами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу
на те, що статтею 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка регулює порядок розгляду
адміністративними судами позовних
заяв з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби, передбачено, що предметом
оскарження за правилами
адміністративного судочинства можуть
бути рішення, дії та бездіяльність
органу державної виконавчої служби, що
стосуються прав, свобод та інтересів
учасників виконавчого провадження
(крім державного виконавця) та осіб, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, крім тих, відносно яких законом
встановлено інший порядок їх судового
оскарження.

Як вбачається з позовної заяви,
будь-яких рішень, дій чи бездіяльності
органу державної виконавчої служби
ПУАТ "Фітобанк" не оскаржує, а лише
просить суд зняти майно з розшуку та
звільнити з-під арешту.

Так, згідно з приписами частини сьомої
статті 54 Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, спори, що
виникають під час виконавчого
провадження щодо звернення стягнення
на заставлене майно, вирішуються судом.

Статтею 60 зазначеного Закону
передбачено, що особа, яка вважає, що
майно, на яке накладено арешт, належить
їй, а не боржникові, може звернутися до
суду з позовом про визнання права
власності на це майно і про зняття з
нього арешту.

Відповідно до роз`яснення,
викладеного у пункті 16 постанови
Пленуму Верховного Суду України від
26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду
судами скарг на рішення, дії або
бездіяльність органів і посадових осіб
державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження», вимоги осіб щодо
належності їм, а не боржнику майна, на
яке накладено арешт, вирішуються
шляхом пред'явлення ними відповідно до
правил підвідомчості (стаття 24
Цивільного процесуального кодексу
України, статті 12 Господарського
процесуального кодексу України) позову
до боржника та особи, в інтересах якої
накладено арешт, про визнання права
власності на майно і звільнення його
з-під арешту. В такому ж порядку
розглядаються вимоги осіб, які не є
власниками майна, але володіють ним на
законних підставах.

Відповідно до п. 24 Постанови
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ, від 07.02.2014р, № 6 "Про
практику розгляду судами скарг на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби під час виконання судових
рішень у цивільних справах", вимоги
інших осіб щодо належності їм, а не
боржникові майна, на яке накладено
арешт, вирішуються шляхом пред'явлення
ними відповідно до правил судової
юрисдикції позову до боржника та особи,
в інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на це майно і
зняття з нього арешту. У такому ж
порядку розглядаються вимоги осіб, які
не є власниками майна, але володіють
ним на законних підставах. Орган
державної виконавчої служби у
відповідних випадках може бути
залученим судом до участі у справі як
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог щодо предмета спору.

Слід зазначити, що право застави майна
є похідним від права власності і
належить до речових прав щодо
володіння, користування та
розпорядження майном з певними
обмеженнями, визначеними відповідними
актами цивільного законодавства, у
тому числі Цивільним кодексом України,
Законом України «Про заставу» від
02.10.1992 № 2654-XII та Законом України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень»
від 18.11.2003 № 1255-IV.

Статтею 15 Цивільного процесуального
кодексу України встановлено, що справи
щодо захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин,
розглядаються судами в порядку
цивільного судочинства.

Позови про зняття арешту з майна
пред'являються за місцезнаходженням
цього майна або основної його частини
(частина друга статті 114 Цивільного
процесуального кодексу України).

Таким чином, вимоги заставодержателя
про звільнення заставленого майна
з-під арешту, у тому числі шляхом
виключення його з акту опису й арешту
майна, мають цивільно-правову
природу та підлягають захисту у спосіб,
визначений Цивільним кодексом України
для захисту майнових прав. Аналогічний
порядок також передбачено для розгляду
вимог про передачу заставленого майна
на відповідальне зберігання
заставодержателю.

За наведених обставин вказана
справа не підлягає розгляду в порядку,
передбаченому Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Відповідно до пункту 1 частини
першої статті 109 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суддя відмовляє у відкритті
провадження в адміністративній справі,
якщо заяву не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Зважаючи на приписи статті 87 Кодексу
адміністративного судочинства України
та статті 7 Закону України «Про судовий
збір» від 08.07.2011 № 3674-VІ, з огляду на те,
що позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 73 грн. 08 коп. за платіжним
дорученням від 18 серпня 2014 року
№226701556, суд дійшов висновку про
повернення йому судового збору у
вказаному вище розмірі.

Керуючись статтями 109, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті провадження у
справі за позовом ПУАТ "Фітобанк" до
Відділу державної виконавчої служби
Бориспільського міськрайонного
управління юстиції Київської області
3-ті особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2про
звільнення з-під арешту, зняття
заборони відчуження та зняття з
розшуку транспортного засобу .

2. Повернути ПУАТ "Фітобанк" з
Державного бюджету України сплачений
ним судовий збір у сумі 73(сімдесят три)
грн. 08 коп., сплачений згідно
Платіжного доручення №226701556 від 18
серпня 2014 року.

3. Копію ухвали, разом із позовною
заявою та доданими до неї матеріалами, -
надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Суддя:
Лиска І.Г.