Справа № 826/1377/14
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/1377/14
інстанції: Клочкова Н.В.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

при секретарі
Соловіцькій І.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «П»ятий елемент» на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «П»ятий елемент» до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
ДПІ у Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 06
березня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач - ТОВ «П»ятий елемент»,
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким адміністративний позов
задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, податковим органом
проведено документальну позапланову
виїзну перевірку позивача з питань
достовірності, повноти обчислення та
своєчасності сплати до бюджету податку
на прибуток підприємств та податку на
додану вартість за період з 01 липня 2010
року по 30 червня 2013 року, за
результатами якої складено акт №
210/26-57-22-01-07/32160607 від 30 вересня 2013 року.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства:

- п. 5.1, п. п. 5.2.1 п. 5.2, п. п. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п. п. 14.1.27, п. п.
14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п. 138.2, п. 138.4, п. 138.8
ст. 138, п, п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України,
внаслідок чого позивачем було занижено
податок на прибуток на загальну суму 426
460, 00 грн., в т.ч. за 3 квартал 2010 року на
суму 116 054, 00 грн., за 4 квартал 2010 року на
суму 13 501, 00 грн., за 1 квартал 2011 року на
суму 19 801, 00 грн., за 2 квартал 2011 року на
суму 92 250, 00 грн., за 3 квартал 2011 року на
суму 50 684, 00 грн., за 4 квартал 2011 року на
суму 112 586, 00 грн., за 4 квартал 2012 року на
суму 2 976, 00 грн., за 2 квартал 2013 року на
суму 18 608, 00 грн.;

- п. п. 14.1.27, п. п. 14.1.228 п. 14.1 ст. 14, п. 138.1, п.
138.2, п. 138.4, п. 138.8 ст. 138, п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст.
139 ПК України, внаслідок чого позивачем
було завищено від'ємне значення об'єкта
оподаткування в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 509 779, 00
грн., в т.ч. за 1 півріччя 2013 року на суму
509 779, 00 грн.;

- п. п. 7.4.1, п. п. 7.4.5 п. 7.4, п. 7.5 ст. 7, п. 10.1 ст.
10 Закону України «Про податок на додану
вартість», п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1
ст. 200 ПК України, внаслідок чого
позивачем було занижено податок на
додану вартість на загальну суму 368 447, 00
грн.

На підставі вказаного Акта перевірки
відповідачем прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення №
від 14 жовтня 2013 року, відповідно
до якого позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на суму 464 245,75 грн. (за основним
платежем - 426 460, 00 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 37 785, 75 грн.).

- податкове повідомлення-рішення №
від 14 жовтня 2013 року, відповідно
до якого позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 440 143, 00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №
від 14 жовтня 2013 року, відповідно
до якого позивачу було зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 509 779, 00 грн.

Позивач звернувся з листом № 2/40 від 28
жовтня 2013 року до Головного управління
Міндоходів у м. Києві з приводу
оскарження вищезазначених податкових
повідомлень-рішень.

Рішенням Головного управління
Міндоходів у м. Києві № 7905/10/26-15-1004-01 від
23 грудня 2013 року залишено без змін
податкове повідомлення-рішення №
; скасовано податкове
повідомлення-рішення № в частині
сплати грошового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 6
850, 00 грн. та штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 1 712, 00 грн., в іншій
частині залишено без змін; скасовано
податкове повідомлення-рішення №
та зобов'язано ДПІ у
Святошинському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
прийняти податкове
повідомлення-рішення про зменшення
суми від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 509 779, 00 грн.

У зв'язку із скасуванням Головним
управлінням Міндоходів у м. Києві
вищезазначених повідомлень-рішень
відповідачем було прийнято наступні
податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення №
від 31 грудня 2013 року, відповідно
до якого позивачу було зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 509 779,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №
від 31 грудня 2013 року, відповідно
до якого позивачу було збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на суму 431 580, 75 грн., з
яких за основним платежем - 361 597, 00 грн.,
за штрафними (фінансовими) санкціями - 69
983, 75 грн.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, між ТОВ «П'ятий Елемент»
(Постачальник) та ТОВ «Епіцентр К»
(Покупець) було укладено договір
поставки № 1122/40/10 від 01 квітня 2010 з
додатками до нього.

Предметом вказаного договору було
зобов'язання Постачальника поставляти
Покупцеві Товар у встановлені строки
та зобов'язання Покупця приймати такий
Товар і сплачувати за нього на умовах
даного Договору.

Крім того, між ТОВ «П'ятий Елемент»
(Замовник) та ТОВ «Епіцентр К»
(Виконавець) було укладено договір
надання послуг по організації
просування товарів (торгової марки) №
1123/40/10 від 01 квітня 2010 року.

Предметом вказаного договору було
надання Виконавцем Замовнику
інформаційних, маркетингових та інших
послуг з метою подальшого просування
та збільшення обсягів продажу товарів,
що поставляються Замовником за
договорами поставки між Замовником та
Виконавцем.

Згідно до п. 1.3 вказаного договору
послуги щодо просування товару
(торгової марки) передбачають надання
наступної консультаційної інформації:
розміщення товару на окремих стелажах
та площадках Виконавця; формування
Виконавцем споживчого кошику покупця
щоденно; проведення інформаційного
обслуговування товарів, які
постачаються Замовником, та цільового
опитування клієнтів, як фактичних, так
і потенційних; інформування щодо
залишку товарів на стелажах
гіпермаркету; надання інформації
Замовнику стосовно періодів
проведення рекламних заходів
всередині гіпермаркетів Виконавця та
інформування про зміну попиту на
товари, що постачаються Замовником;
проведення аналізу
рекламно-інформаційної продукції за
аналогічними видами продукції;
проведення аналізу результатів
маркетингових досліджень, формування
висновків і рекомендацій.

Також, між ТОВ «П'ятий Елемент»
(Замовник) та ТОВ «Епіцентр К»
(Виконавець) було укладено договір про
надання консультацій № 583740 від 30
грудня 2010 року з додатком до нього.

Предметом вказаного договору було
надання Виконавцем Замовнику
консультацій з метою забезпечення
продажу товару, що поставляється
Замовником за договорами поставки між
Замовником та Виконавцем.

Позивачем на підтвердження того, що ним
було отримано інформаційні та
маркетингові послуги, а також
консультації від ТОВ «Епіцентр К», було
надано суду копії актів виконання
робіт (надання послуг), звітів до
вказаних актів, податкових накладних
та відомостей по рахунку.

Між тим, як вбачається з матеріалів
справи та вірно встановлено судом
першої інстанції, позивачем не було
надано суду доказів, які б свідчили про
надання послуг щодо розміщення товару
на окремих стелажах та площадках ТОВ
«Епіцентр К»; формування ТОВ «Епіцентр
К» споживчого кошику покупця щоденно;
проведення інформаційного
обслуговування товарів, які
постачалися позивачем, та цільового
опитування клієнтів, як фактичних, так
і потенційних; інформування щодо
залишку товарів на стелажах
гіпермаркету; надання інформації
позивачу стосовно періодів проведення
рекламних заходів всередині
гіпермаркетів ТОВ «Епіцентр К» та
інформування про зміну попиту на
товари, що постачалися позивачем;
проведення аналізу
рекламно-інформаційної продукції за
аналогічними видами продукції;
проведення аналізу результатів
маркетингових досліджень, формування
висновків і рекомендацій.

Крім того, позивачем не було надано
банківської виписки або платіжного
доручення на підтвердження оплати за
інформаційні, маркетингові послуги та
консультації від ТОВ «Епіцентр К».

Також, позивач визнав, що товар,
поставлений ним ТОВ «Епіцентр К» на
виконання договору поставки № 1122/40/10
від 01 квітня 2010 року, перебував у
власності ТОВ «Епіцентр К» в той
період, коли позивачеві мали
надаватися інформаційні та
маркетингові послуги, а також
консультації від ТОВ «Епіцентр К».

Вказане свідчить, що фактично позивач
не отримував від ТОВ «Епіцентр К»
вищевказані інформаційні,
маркетингові послуги та консультації.

Що стосується взаємовідносин ТОВ
«П'ятий Елемент» (Замовник) з ФОП ОСОБА_3
колегія суддів вважає за необхідне
зазначити наступне.

Так, між ТОВ «П'ятий Елемент» (Замовник)
та ФОП ОСОБА_3 (Підрядник) було укладено
договір підряду на виготовлення
продукції із матеріалів замовника № 2
від 01 червня 2010 року з додатками
(Специфікаціями) до нього.

Предметом вказаного договору було
зобов'язання Підрядника на власний
ризик виконати роботи, визначені у п. 2.1
цього Договору (роботи) щодо
виготовлення металевих виробів
(продукції) із матеріалів Замовника, а
Замовник зобов'язується прийняти
роботи та продукцію та оплатити
виконані Підрядником роботи.

Згідно до п. 2.1 вказаного договору
Підрядник зобов'язується
забезпечувати виробництво продукції в
асортименті та по цінах, що
визначаються та погоджуються
Сторонами в Специфікаціях на
виготовлення продукції. Специфікації є
Додатками до Договору, які є його
невід'ємною частиною.

Позивачем на підтвердження того, що ним
було отримано відповідні роботи та
продукцію від ФОП ОСОБА_3, було надано
суду копії актів здачі-прийому робіт
(наданих послуг), податкових накладних
та відомостей по рахунку.

Між тим, позивачем не було надано суду
жодних доказів оплати робіт ФОП ОСОБА_3
щодо виготовлення металевих виробів із
матеріалів позивача (банківських
виписок; платіжних доручень,
засвідчених банком); не було надано
доказів існування у власності позивача
відповідних матеріалів, з яких ФОП
ОСОБА_3 мав би виготовити металеві
вироби.

Крім того, позивачем під час перевірки
податковим органом не було надано
відповідачу Специфікації, у яких
згідно п. 2.1 договору підряду на
виготовлення продукції із матеріалів
замовника № 2 від 01 червня 2010 року
зазначалося про асортимент та ціни
металевих виробів, а також вказані
Специфікації були додатками до даного
договору та були його невід'ємною
частиною.

Між ТОВ «П'ятий Елемент» (Орендар) та
Спільним підприємством у формі ТОВ
«Метал Холдинг» (Орендодавець) було
укладено договір оренди майна № 03/14/10
від 01 травня 2010 року з додатками до
нього.

Предметом вказаного договору була
передача Орендодавцем та прийняття
Орендарем у тимчасове платне
користування частини павільйону
площею 175, 5 кв.м., який знаходиться за
адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський
проїзд, 4.

Згідно до п. 1.3 вказаного Договору -
павільйон, що передається в оренду,
використовується для розміщення та
зберігання кованих виробів Орендаря.

Позивачем на підтвердження того, що ним
було отримано у тимчасове платне
користування частину павільйону
площею 175, 5 кв.м., який знаходиться за
адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський
проїзд, 4, від Спільного підприємства у
формі ТОВ «Метал Холдинг», було надано
суду копії актів здачі-прийняття робіт,
податкових накладних, видаткових
накладних, відомостей по рахунку,
подорожних листів та
товарно-транспортних накладних.

Проте, як вірно встановлено судом
першої інстанції, позивачем не було
надано жодних доказів оплати Спільному
підприємству у формі ТОВ «Метал
Холдинг» за тимчасове платне
користування частини павільйону
площею 175, 5 кв.м., який знаходиться за
адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський
проїзд, 4 (банківських виписок;
платіжних доручень, засвідчених
банком); не було надано також доказів
руху кованих виробів, що належали
позивачу, по такому складському
приміщенню.

Згідно до п. п. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» - до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Відповідно до п. п. 5.3.9 п. 5.3 Закону - не
належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Згідно до п. п. 7.2.6 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» -
податкова накладна видається
платником податку, який поставляє
товари (послуги), на вимогу їх
отримувача та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку постачальника
товарів (послуг) надати податкову
накладну або при порушенні ним порядку
її заповнення, отримувач таких товарів
(послуг) має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву зі скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум цього податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг).

Підпунктом 7.4.5 ст. 7 Закону визначено, що
не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Відповідно до п. п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК
України - не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України - право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України -
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту згідно з п. 198.2 ст.
198 ПК України вважається дата тієї
події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України - не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» - підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Господарська операція згідно зі ст. 1
названого Закону - це дія або подія, яка
викликає зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Отже, з наведених законодавчих
приписів вбачається, що наслідки в
податковому обліку створюють лише
реально вчинені господарські операції,
тобто ті, що пов'язані з рухом активів,
зміною зобов'язань чи власного
капіталу платника податків. При цьому
господарські операції мають бути
відображені в податковому обліку
відповідно до їх реального змісту.

Зокрема, не може визнаватися право
платника ПДВ на податковий кредит у
тому разі, якщо відповідні товари ним
реально не придбавалися, або якщо
витрати на таке придбання реально не
понесені тощо.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 742/11/13-11 від 02 червня 2011 року з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо.

Необхідно перевірити фізичні, технічні
та технологічні можливості певної
особи до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з рішенням суду
першої інстанції, що в матеріалах
справи достатньо доказів, які свідчать
про відсутність реальності
господарських операцій. Крім того,
наявність позивача первинних
документів, які відповідно до вимог
Податкового кодексу України необхідні
для віднесення певних сум до
податкового кредиту та віднесення до
валових витрат, зокрема, укладених
договорів, податкових накладних, не є
безумовною підставою для віднесення до
валових витрат та включення до
податкового кредиту витрат на
придбання послуг, оскільки податковий
орган довів, що наведені в таких
документах відомості не відповідають
дійсності.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що суд
першої інстанції належним чином
дослідив реальність господарських
операцій, що є підставою для виникнення
права на податковий кредит та/або
бюджетне відшкодування,
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «П»ятий
елемент» - залишити без задоволення, а
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06 березня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі, шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Літвіна Н.М.

Судді
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Повний текст ухвали виготовлений 16
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
Літвіна Н. М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.