Справа № 754/10810/14-а
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у 1-й інстанції: Грегуль О.
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого-судді:
Ганечко О.М.,

суддів:
Коротких А.Ю., Літвіна Н.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в
м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Деснянського районного суду
міста Києва від 07 липня 2014 року у справі
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
Деснянському районі міста Києва, про
визнання неправомірними дій та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду
з позовом до Управління Пенсійного
фонду України в Деснянському районі
міста Києва, в якому посилається на те,
що призначена йому у відповідності до
ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року № 796-12,
пенсії, нараховуються і виплачуються з
порушенням даних норм права.

Постановою Деснянського
районного суду міста Києва від 07 липня
2014 року в задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним
рішенням суду, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції, прийняти нову ухвалу, якою
задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
апеляційного суду знаходить, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а оскаржувана постанова
суду першої інстанції - скасуванню та
залишенню без розгляду в частині, з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 198 п.4 КАС
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції має право скасувати
постанову суду і залишити позовну
заяву без розгляду або закрити
провадження у справі.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач ОСОБА_2 є пенсіонером,
інвалідом ІІІ групи із числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЄС, перебуває на
обліку в Управління Пенсійного фонду
України в Деснянському районі міста
Києва, отримує пенсію за віком
відповідно до Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та додаткову пенсію
відповідно ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», також,
згідно положень приписів ст.14
вищевказаного закону, позивача
віднесено до категорії 1 осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Згідно зі ст. 50 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» №796-XII від
28.02.1991 року ( в редакція, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин,
далі Закон №796), особам, віднесеним до
категорії 1, призначається щомісячна
додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, у розмірах:- інвалідам I групи -
100 процентів мінімальної пенсії за
віком; - інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком; інвалідам
III групи, дітям-інвалідам, а також
хворим внаслідок Чорнобильської
катастрофи на променеву хворобу - 50
процентів мінімальної пенсії за віком.

Частинами 1 та 4 ст. 54 Закону №796,
визначено, що пенсії по інвалідності,
що настала внаслідок каліцтва чи
захворювання, і пенсії у зв'язку з
втратою годувальника внаслідок
Чорнобильської катастрофи можуть
призначатися за бажанням громадянина
із заробітку, одержаного за роботу в
зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі
відшкодування фактичних збитків, який
визначається згідно з законодавством.
В усіх випадках розміри пенсій для
інвалідів, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не можуть бути нижчими: по I групі
інвалідності - 10 мінімальних пенсій за
віком; по II групі інвалідності - 8
мінімальних пенсій за віком; по III групі
інвалідності - 6 мінімальних пенсій за
віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних
пенсій за віком.

В той же час, Законом України від 14
червня 2011 року № 3491-6 «Про внесення змін
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2011 рік» доповнені
прикінцеві положення пункту 4 певним
змістом, яким серед іншого установлено,
що у 2011 році норми і положення статей 50,
51, 52, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік. На
виконання пункту 7 Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову N 745 від 6
липня 2011 року, якою встановлено зовсім
інші розміри основної державної та
додаткової пенсії, передбачені ст. ст. 50
та 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи". Зазначена постанова
набрала чинності 23.07.2011 року (Урядовий
кур'єр вiд 23.07.2011 - № 133).

Таким чином, виплата основної та
додаткової пенсії відповідно до статей
50, 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» з 23.07.2011 року здійснюються
в порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявних фінансових ресурсів
Державного бюджету України та бюджету
Пенсійного фонду України на відповідні
роки.

Крім того, пунктом 4 Прикінцевих
положень Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено,
що у 2011 році положення статей 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2011 рік.

Також, колегія суддів зазначає, що
пунктами 2 та 3 Рішення Конституційного
Суду України від 13.01.2012 року № 3-рп/2012
вирішено наступне:

« П.2. В аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

П.3. В аспекті конституційного
подання положення частини другої
статті 95, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті
19,частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України».

Відповідно до ст. 150 Конституції
України, рішення Конституційного суду
України є обов'язковими до виконання на
території України.

Як вбачається з матеріалів
справи, відповідачем здійснюється
нарахування і виплата пенсії, у порядку
і розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, відповідно до п. 7
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року
№ 3491 - VI, який набрав чинності 19 червня
2011 року, прикінцеві положення
доповнити пунктом 4 такого змісту: « 4.
Установити, що у 2011 році норми і
положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(796-12), (Відомості Верховної Ради , 1992 р.,
№ 13, ст. 178 з наступними змінами), статті
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» (2195-15), (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., № 4, ст. 94 з
наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (2262-12), (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., № 29, ст. 399
з наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

Зазначений Закон набрав чинності
19 червня 2011 року і є обов'язковим для
виконання.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимоги позивача ОСОБА_2
здійснювати відповідачем нарахування
та виплату основної державної та
додаткової пенсії у розмірах
встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», за період
з 01.02.2014 року по день винесення рішення
не ґрунтуються на вимогах
законодавства, оскільки з урахуванням
вищенаведених правових норм виплата
цього виду пенсійного забезпечення
здійснюється порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України.

Що стосується відмови в
задоволенні позовних вимог про
нарахування і виплати основної
державної та додаткової пенсії з 01.01.2005
до 01.02.2014, то колегія суддів приходить
до висновку про скасування постанови в
цій частині з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів
справи, позивач звернувся з позовом до
суду 01.07.2014 року, де просить відповідача
провести нарахування та перерахунки
пенсії починаючи з 01.01.2005 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС
України, адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Пунктом 2 статті 99 КАС України,
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Стаття 100 КАС України, зазначає, що
адміністративний позов поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка його подала не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала, однак як
вбачається з матеріалів справи позивач
не подавав клопотання про поновлення
даного строку звернення.

Оскільки частина позовних вимог
подані поза межами строку звернення до
суду, то вони з урахуванням вимог ч. 2 ст.
99, ст. 100 КАС України підлягають
залишенню без розгляду, що не було
враховано судом першої інстанції.

Таким чином, пропуск строку
звернення до суду є підставою для
залишення позову в цій частині без
розгляду.

Колегія суддів приходить до
висновку, що судом першої інстанції
було неповно з'ясовано обставини, що
мають значення для справи а також
порушено норми матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи, а тому, позовні вимоги, в
частині нарахування та виплати
основної державної та додаткової
пенсії, з 01.01.2005 року до 01.02.2014 року, у
розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
залишено без розгляду.

Керуючись ст. 69, 70, 71, 99, 100, 159, 160, 162, 197, 198,
205, 206, 211, 254 КАС України, суд, -

У Х В А
Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Постанову Деснянського районного
суду міста Києва від 07 липня 2014 року в
частині нарахування та виплати
основної державної та додаткової
пенсії, з 01.01.2005 року до 01.02.2014 року, у
розмірах встановлених ст.ст. 50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
скасувати та залишити без розгляду в
цій частині.

В решті постанову - залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядок і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:
О.М. Ганечко

Судді:
А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Ганечко О.М.

Судді:
Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.