Справа № 559/2713/14-а
Суддя: Лопухович А. О.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 559/2713/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року Дубенський
міськрайонний суд Рівненської
області,

в особі головуючої судді
Лопухович А.О.,

при секретарі
Федчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засідання в місті Дубно
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Монастирського МВ УМВСУ в
Тернопільській області Болюх Назара
Ігоровича, начальника ВДАІ з
обслуговування м.Дубно та Дубенського
району Колінського Юрія Миколайовича
про скасування постанови та стягнення
моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування своїх вимог
позивач посилається на те, що 14 липня 2014
року о 13 год. 30 хв. на автодорозі
Івано-Франківськ-Тернопіль його було
зупинено інспектором ВДАІ
Монастирського МВ УМВС в
Тернопільській області лейтенантом
міліції ОСОБА_2. За думкою інспектора
він порушив вимогу пункту ПДР - рухався
зі швидкістю 86 кмгод. у населеному
пункті, що зафіксована на прилад
«Візир», за що передбачена
відповідальність згідно ч.1 ст. 122 КУпАП.
Після цього склав протокол про
адміністративне правопорушення. На
його заперечення стосовно того, що він
не вчиняв дій, які порушували ПДР, не
перевищував швидкість у населеному
пункті, інспектор показав йому прилад
«Візир», на якому він нічого не побачив.
На його прохання вписати свідком у
протокол його пасажира - ОСОБА_4 він
відповів відмовою. При ознайомленні з
протоколом він написав, що не згоден із
обвинуваченням, буде його оскаржувати
і вписав у протоколі свідка події, який
рухався з ним. Інспектор побачивши це,
відкрив самовільно двері його
автомобіля, вирвав з рук протокол
віддавши йому її копію. Хотів одразу
виписати постанову, проте він подав
клопотання про розгляд справи по місцю
проживання. Під час цих дій його
пасажир сфотографував місце пригоди,
місце фіксації його псевдо порушення. 08
серпня 2014 року о 14 год. 00 зв. Він прибув у
відділення ВДАІ м.Дубно де його справу
розглядав начальник ВДАІ Колінський
Юрій Миколайович. У якості доказу він
показав на комп»ютері рух автомобіля
подібного до його. На картинці внизу
було позначено 86 кмгод. Прив»язки до
місцевості, ознак населеного пункту на
цьому відео не було. Жодних даних, які б
могли підтвердити географічну локацію
даного автомобіля не має. На його
прохання надати копії сертифіката на
прилад «Візир» інструкцію по
експлуатації, даних повірки цього
прилада, хто саме проводив відео
фіксацію - йому було відмовлено. Вважає,
що притягнення його до
адміністративної відповідальності за
вчинення адміністративного
правопорушення є незаконним, просить
скасувати постанову серії АБ 2 № 000120
від 08.08.2014 року, визнати дії інспектора
та начальника ВДАІ протиправними,
стягнути на його користь судовий збір,
а також моральну шкоду у розмірі 1 грн.

У судовому засіданні позивач
повністю підтримав позов та просить
задоволити його із зазначених підстав.
Пояснив, що дії інспектора повністю не
відповідали вимогам чинного
законодавства. Був відсутній знак, про
наявність населеного пункту, а також
були проігноровані його клопотання
вписати свідка у протокол, що він
зробив сам. Всі ці події зайняли часу
біля півтори години. Все відбувалося
при великій температурі повітря на
вулиці. Всі доводи виклав у
обґрунтуваннях позову. Відео
реєстратор знаходився в інспектора в
руках, що є неприпустимим, крім того
даний прилад є не сертифікований в
Україні. Йому відмовилися показувати
будь-які документи на нього.

Представник відповідача у судове
засідання не з»явився, хоча про день та
час розгляду справи був повідомлений в
установленому законом порядку, про що
свідчить розписка. Причина неявки суду
не відома, а тому не може вважатися
поважною.

Вислухавши позивача та вивчивши
матеріали справи, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення із наступних
підстав.

14 липня 2014 року був складений протокол
серії АА2 № 139463 на ОСОБА_1 за вчинення
ним правопорушення, передбаченого ч.1
ст.122 КУпАП,. (а.с.6).

Постановою АБ 2 № 000120 по справі про
адміністративне правопорушення від
08.08. 2014 року позивач підданий штрафу в
розмірі 255 грн. в дохід держави.(а.с.7)

Статтею 222 ч.1 КУпАП передбачено, що
органи внутрішніх справ (міліція)
розглядають справи про такі
адміністративні правопорушення, в тому
числі і за частиною 1 статті 122
зазначеного Кодексу.

Стаття 245 КУпАП визначає, що завданнями
провадження в справах про
адміністративні правопорушення є:
своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне
з'ясування обставин кожної справи,
вирішення її в точній відповідності з
законом, забезпечення виконання
винесеної постанови, а також виявлення
причин та умов, що сприяють вчиненню
адміністративних правопорушень,
запобігання правопорушенням,
виховання громадян у дусі додержання
законів, зміцнення законності.

Згідно положень ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Відповідно до вимог ст. 252 КУпАП орган
(посадова особа) оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному дослідженні всіх обставин
справи в їх сукупності, керуючись
законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган
(посадова особа) при розгляді справи
про адміністративне правопорушення
зобов'язаний з'ясувати, зокрема: чи було
вчинено адміністративне
правопорушення, чи винна дана особа в
його вчиненні, чи підлягає вона
адміністративній відповідальності, чи
є обставини, що пом'якшують і обтяжують
відповідальність, а також з'ясувати
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності доведення правомірності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Суд вважає, що відповідачем не
доведено правомірність його дій.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України в п. 24 Постанови "Про практику
застосування судами України
законодавства у справах про деякі
злочини проти безпеки дорожнього руху
та експлуатації транспорту, а також про
адміністративні правопорушення на
транспорті" від 23 грудня 2005 року з
подальшими змінами та доповненнями,
зміст постанови має відповідати
вимогам, передбаченим статтями 283 і 284
КпАП України. У ній, зокрема, потрібно
навести докази, на яких ґрунтується
висновок про вчинення особою
адміністративного правопорушення, та
зазначити мотиви відхилення інших
доказів, на які посилався
правопорушник, чи висловлених останнім
доводів.

В судове засідання відповідачі не
надали суду належних доказів на
підтвердження вчинення порушення
позивачем.

Також слід зауважити, що в матеріалах
справи про адміністративне
правопорушення взагалі відсутні дані
про наявність на ділянці автошляху
дорожнього знаку 5.45 «Початок
населеного пункту», вимоги якого, на
думку інспектора ДПС, позивач порушив
та відповідно скоїв адміністративне
правопорушення.

Таким чином, при ухваленні
оскаржуваної постанови, не було
з»ясовано всіх обставини, що
підлягають обов»язковому
встановленню, а тому постанова є такою,
що не відповідає вимогам Закону і
підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до 62 Конституції України
усі сумніви щодо доведеності вини
особи тлумачаться на її користь.

За таких обставин суд вважає, що в діях
ОСОБА_1, матеріалами адміністративної
справи, на підставі яких була ухвалена
постанова про притягнення до
адміністративної відповідальності, не
достатньо доказів для встановлення
всіх елементів суб»єктивної і
об»єктивної сторони адміністративного
проступку, передбаченого ч. 1 ст.122
КУпАП, тому в цій частині позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Згідно п.п.3, 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року №4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. При цьому, позивачем у
позовній заяві про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди має бути
зазначено, в чому полягає ця шкода,
якими неправомірними діями чи
бездіяльністю її заподіяно позивачеві,
з яких міркувань він виходив,
визначаючи розмір шкоди, та якими
доказами це підтверджується.

Позовні вимоги позивача в частині
відшкодування моральної шкоди, яка
була завдана діями та бездіяльністю
відповідачів не підлягають
задоволенню, оскільки позивачем не
доведено та не надано будь-яких доказів
на підтвердження того, що моральна
шкода спричинена незаконними діями або
бездіяльністю відповідачів, не
обгрунтовано її розмір та не зазначено,
які саме моральні або фізичні
страждання чи інші негативні явища
заподіяні позивачеві та чим це
підтверджується.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 247, 251, 252, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2,10, 11,
70, 71, 159-163, 167, 1712 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВДАІ
Монастирського МВ УМВСУ в
Тернопільській області Болюх Назара
Ігоровича, начальника ВДАІ з
обслуговування м.Дубно та Дубенського
району Колінського Юрія Миколайовича
про скасування постанови та стягнення
моральної шкоди - частково задоволити.

Визнати дії інспектора ВДАІ
Монастирського МВ УМВСУ в
Тернопільській області Болюх Назара
Ігоровича, начальника ВДАІ з
обслуговування м.Дубно та Дубенського
району Колінського Юрія Миколайовича
протиправними.

Постанову серії АБ2 №000120 від 8 серпня
2014 року про притягнення до
адміністративної відповідальності
ОСОБА_1, за ч.1 ст.122 КУпАП, у виді штрафу в
розмірі 255 грн. - скасувати, провадження
у справі - закрити.

Стягнути з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 судовий збір
в сумі 76 (сімдесят шість) грн. 08 коп.

В задоволенні решти позовних
вимог -відмовити.

Постанова оскарженню не
підлягає.

Суддя: