Справа № 816/2417/14
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.Справа № 816/2417/14

Колегія суддів Харківського
апеляційного адміністративного суду у
складі

Головуючого судді: Калиновського В.А.

Суддів: Бенедик А.П. , Водолажської Н.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області на постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.07.2014р.
по справі № 816/2417/14

за позовом Приватного підприємства
"Фортуна Інгредієнт"

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Полтавській області

про скасування податкового
повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Приватне підприємство
"Фортуна Інгредієнт", звернувся до
Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Полтавській
області, в якому просив суд визнати
протиправним та скасувати податкове
повідомлення - рішення від 16.07.2013
№/31, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість (далі - ПДВ) у розмірі 113
839,80 грн.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.07.2014 року
зазначений адміністративний позов
задоволено.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідачем подано
апеляційну скаргу, в якій він просить
скасувати оскаржувану постанову та
прийняти нову, якою в задоволенні
позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач посилається на
порушення судом першої інстанції, при
прийнятті постанови, норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, з обставин і обґрунтувань,
викладених в апеляційній скарзі.

В судове засідання апеляційної
інстанції сторони не прибули, були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового засідання.

Враховуючи неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про дату, час і місце
судового засідання, колегія суддів на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу
адміністративного судочинства України
вважає за можливе розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними в справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду та доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ПП "Фортуна Інгредієнт"
(ідентифікаційний код 37227608;
місцезнаходження: Полтавська область,
м. Кременчук, вул. Макаренка, 3Г)
зареєстроване як юридична особа 06.08.2010.
Основний вид діяльності позивача -
неспеціалізована оптова торгівля. У
відповідності до свідоцтва №200026365 (а.с.
8 т. 1) ПП "Фортуна Інгредієнт"
зареєстроване платником ПДВ з 20.10.2010.

Співробітниками Кременчуцької ОДПІ у
термін з 10.06.2013 по 14.06.2013 була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача по питанню
формування податкового кредиту від ПП
"Асторг - М" за період з 01.12.2012 по 31.12.2012.

За результатами даної перевірки
контролюючим органом 21.06.2013 був
складений акт №4748/15.2-08/37227608 (а.с. 18-22 т. 1),
висновками якого зафіксовано
порушення платником податків ч.ч. 1, 2 ст.
215, ч.ч. 1, 5 ст. 203, ст. 228 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними, по
правочинах здійснених ПП "Фортуна
Інгредієнт" за період серпень - жовтень
2012 року. Цим же актом встановлено
порушення п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
дані, наведені в декларації з ПДВ за
грудень 2012 року про обсяги придбання та
податковий кредит не є дійсними, та, як
наслідок, за грудень 2012 року зменшено
суму податкового кредиту, який
сформовано за рахунок податкових
накладних, дата виписки яких значиться
в період з серпня по жовтень 2012 року, у
розмірі 75 893,20 грн. та збільшено суму
ПДВ, яка підлягає сплату до бюджету на
75 893,20 грн.

Не погодившись з виявленими
порушеннями, позивач надав заперечення
на вказаний акт перевірки, за
наслідками розгляду яких
Кременчуцькою ОДПІ надана відповідь
про обґрунтованість висновків
контролюючого органу (а.с. 24-29, т. 1).

На підставі акту перевірки від 21.06.2013
№4748/15.2-08/37227608 Кременчуцькою ОДПІ 16.07.2013
було винесено податкове
повідомлення-рішення №/31 (а.с. 17 т.
1), яким ПП "Фортуна Інгредієнт"
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ у розмірі 113 839,80 грн., у тому числі
75 893,20 грн. - за основним платежем та 37
946,60 грн. - за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Не погодившись із висновками
контролюючого органу, позивач оскаржив
вказане податкове повідомлення -
рішення до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
твердження податкового органу про
наявність таких порушень ґрунтуються
на припущеннях та належним чином не
доведені.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Коло платників ПДВ, об'єкти, база,
ставки оподаткування, перелік
неоподатковуваних та звільнених від
оподаткування операцій, поняття
податкової накладної, порядок обліку,
звітування та внесення податку до
бюджету визначено розділом V
Податкового кодексу України.

Так, згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Статтею 198 Податкового кодексу України
встановлено, що право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг (п. 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше;

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною (п. 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст. 193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку (п. 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст. 201 цього Кодексу)
чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими п. 201.11 ст. 201 цього
Кодексу (п. 198.6).

Як свідчать матеріали справи фактичною
підставою для винесення оскаржуваного
податкового повідомлення - рішення
взято висновок перевірки про заниження
позивачем сум ПДВ за операціями з
придбання продуктів харчування у ПП
"Асторг - М" в період з серпня по жовтень
2012 року.

Судом встановлено, що 01.08.2012 між ПП
"Фортуна Інгредієнт" (покупець) та ПП
"Асторг-М" (постачальник) було укладено
договір поставки №01-08 (а.с. 73 т. 1), у
відповідності до умов якого
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупцеві, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити поставлену продукцію.
Кількість, асортимент, ціна продукції
зіставлена згідно з накладними на
відвантаження продукції. Поставка
продукції здійснюється
автотранспортом за рахунок
постачальника. Ціни на продукцію, що
поставляється за цим договором,
зазначаються у накладних на
відвантаження продукції. Оплата за
поставлену продукцію здійснюється
покупцем шляхом перерахування коштів
на поточний рахунок постачальника на
умовах: по факту поставки.

На виконання зазначеного договору
позивач у серпні - жовтні 2012 року
придбав у ПП "Асторг-М" молоко сухе
знежирене, борошно рисове, борошно
гречане, борошно рисове текстуроване,
продукт молоковмістний згущений з
рослинними жирами на загальну суму
455359,25 грн., у тому числі ПДВ - 75 893,22 грн.

У відповідності до приписів ст. 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Контролюючі органи за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу
(п. 201.6).

В ході реалізації продукції продавцем
були виписані податкові накладні,
копії яких приєднані до матеріалів
справи, а саме: №180 від 01.08.2012 (а.с. 76 т. 1)
на суму 2 494,00 грн., у тому числі 415,67 грн.
ПДВ; №181 від 02.08.2012 (а.с. 79 т. 1) на суму 8
680,00 грн., у тому числі 1 446,67 грн. ПДВ; №182
від 03.08.2012 (а.с. 82 т. 1) на суму 15 960,00 грн., у
тому числі 2660,00 грн. ПДВ; №188 від 07.08.2012
(а.с. 84 т. 1) на суму 12 900,00 грн., у тому
числі 2 150,00 грн. ПДВ; №189 від 08.08.2012 (а.с. 88
т. 1) на суму 23 850,00 грн., у тому числі 3 975,00
грн. ПДВ; №190 від 09.08.2012 (а.с. 91 т. 1) на суму
29 400,00 грн., у тому числі 4 900,00 грн. ПДВ;
№195 від 14.08.2012 (а.с. 94 т. 1) на суму 45 850,00
грн., у тому числі 7 641,67 грн. ПДВ; №199 від
20.08.2012 (а.с. 97 т. 1) на суму 4 475,00 грн., у тому
числі 745,83 грн. ПДВ; №205 від 23.08.2012 (а.с. 100
т. 1) на суму 2 508,00 грн., у тому числі 418,00
грн. ПДВ; №210 від 28.08.2012 (а.с. 103 т. 1) на
суму 2 190,00 грн., у тому числі 365,00 грн. ПДВ;
№108 від 03.09.2012 (а.с. 106 т. 1) на суму 13 470,00
грн., у тому числі 2 245,00 грн. ПДВ; №109 від
04.09.2012 (а.с. 109 т. 1) на суму 1 150,00 грн., у
тому числі 191,67 грн. ПДВ; №110 від 07.09.2012
(а.с. 112 т. 1) на суму 51 612,00 грн., у тому
числі 8602,00 грн. ПДВ; №111 від 10.09.2012 (а.с. 115
т. 1) на суму 29 940,00 грн., у тому числі 4 990,00
грн. ПДВ; №112 від 12.09.2012 (а.с. 118 т. 1) на
суму 31 437,00 грн., у тому числі 5 239,50 грн.
ПДВ; №113 від 13.09.2012 (а.с. 121 т. 1) на суму 23
450,00 грн., у тому числі 3 908,33 грн. ПДВ; №35
від 01.10.2012 (а.с. 124 т. 1) на суму 28 740,00 грн., у
тому числі 4 790,00 грн. ПДВ; №36 від 03.10.2012
(а.с. 127 т. 1) на суму 3 250,00 грн., у тому
числі 541,67 грн. ПДВ; №37 від 04.10.2012 (а.с. 130
т. 1) на суму 14 352,00 грн., у тому числі 2 392,00
грн. ПДВ; №45 від 15.10.2012 (а.с. 133 т. 1) на суму
26 960,00 грн., у тому числі 4 493,33 грн. ПДВ; №46
від 16.10.2012 (а.с. 136 т. 1) на суму 50 175,00 грн., у
тому числі 8 362,50 грн. ПДВ; №47 від 17.10.2012
(а.с. 139 т. 1) на суму 32 516,25 грн., у тому
числі 5 419,38 грн. ПДВ.

Застережень щодо правильності
оформлення та невідповідності змісту
зазначених податкових накладних акт
податкової перевірки не містить, не
встановленого таких і судом під час
судового розгляду.

На підтвердження факту здійснення
господарської операції позивач також
надав: видаткові накладні (а.с. 74, 77, 80, 83,
86, 89, 92, 95, 98, 101, 104, 107, 110, 113, 116, 119, 122, 125, 128,
131, 134, 137 т. 1), рахунки (а.с. 75, 78, 81, 85, 87, 90, 93,
96, 99, 102, 105, 108, 111, 114, 117, 120, 123, 126, 129, 132, 135, 138
т. 1), акти взаємних розрахунків (а.с. 143-147
т. 1) та заявки (а.с. 211-232 т. 1).

Перевезення товару, як того вимагає
договір поставки №01-08 від 01.08.2012,
здійснювалося за замовленням ПП
"Асторг - М", що підтверджується
наявними в матеріалах справи товарно -
транспортними накладними (а.с. 174-195 т. 1).

Також суду надані докази відпуску
товару уповноваженою особою продавця,
що підтверджується копіями трудової
книжки (а.с. 159-160 т. 1), паспорта (а.с. 161-162
т. 1), довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера (а.с. 163-164 т. 1),
наказу про прийняття на роботу (а.с. 165-166
т. 1) та витягу з журналу книги обліку
довіреностей (а.с. 167-173 т. 1).

Оплату за придбаний товар ПП "Фортуна
Інгредієнт" підтверджує карткою
рахунку (а.с. 199-210 т. 1).

В якості доказів використання у своїй
господарській діяльності придбаного у
ПП "Асторг - М" товару позивач надав суду
договори поставки (а.с. 233-249 т. 1, а.с. 1-10 т.
2), на виконання яких і було укладено
договір №01-08 від 01.08.2012, документи
первинного господарського обліку на
підтвердження реальності зазначених
господарських операцій (а.с. 11-102 т. 2) а
також договір оренди приміщення (а.с. 196
т. 1) для зберігання вказаного товару.

Зважаючи на встановлені обставини,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
те, що факт реальності господарської
операції за участю позивача з ПП
"Асторг - М" повністю підтверджено
залученими до матеріалів справи
первинними документами, правильність
оформлення яких контролюючий орган не
оспорює.

Разом з тим основною підставою для
збільшення ПП "Фортуна Інгредієнт"
податкового зобов'язання з ПДВ були
взяті висновки перевірки контрагента
позивача (ПП "Асторг - М"), які оформлені
актом Кременчуцької ОДПІ від 18.12.2012
№5583/15-222/38052647 "Про проведення
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Асторг - М" по питанню правомірності
декларування показників декларації з
ПДВ за період з липня 2012 по жовтень 2012
року" (а.с. 55-59 т. 1).

За даними вказаного акту перевірки у ПП
"Асторг - М" відсутня необхідна
матеріальна база для виконання
підприємницької діяльності, факт
придбання та продажу товарно -
матеріальних цінностей документально
не підтверджено, підприємству
перераховувались кошти без мети
реального настання правових наслідків,
що в сукупності, на думку перевіряючих,
вказує на нікчемність правочинів ПП
"Асторг - М" з його контрагентами за
період з липня по жовтень 2012 року.

З цього приводу колегія суддів вважає
за необхідне зазначити, що жоден чинний
на момент виникнення та реалізації
спірних правовідносин
нормативно-правовий акт не ставив
виникнення у платника податків права
на формування податкового кредиту в
залежність від дотримання вимог
податкового законодавства іншим
суб'єктом господарювання. Загальним
принципом юридичної відповідальності
є вина особи в порушенні законодавчо
встановленого імперативного правила
поведінки. Закон не передбачає
відповідальності за винні дії іншої
особи при тому, що реальність
господарської операції за участю
позивача з ПП "Асторг - М" повністю
підтверджена залученими до матеріалів
справи первинними документами.

Надані позивачем документи первинного
бухгалтерського обліку оформлені у
чіткій відповідності до вимог чинного
законодавства, будь-яких застережень з
цього приводу акт перевірки не містить.

Добросовісний платник податків, який в
силу покладеного на нього законами
обов'язку щодо сплати податків, зборів
(обов'язкових платежів) вступає у
зв'язку з цим у відповідні
правовідносини з державою, не може
нести відповідальність за невиконання
чи неналежне виконання такого
обов'язку іншими платниками податків,
якщо інше прямо не встановлено законом.
У разі якщо контрагент не виконав
свого зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи.

Зазначена обставина не є підставою для
позбавлення платника податку права на
віднесення отриманих ним у ціні товару
відповідних сум ПДВ до податкового
зобов'язання, якщо останній виконав усі
передбачені законом умови щодо цього
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового
зобов'язання.

Стосовно посилань апелянта на внесення
запису про відсутність ПП "Асторг - М" за
місцезнаходженням, як на одну з підстав
донарахування податкового
зобов'язання позивачу, колегія суддів
зазначає наступне.

За даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців станом на 08.07.2014 ПП
"Асторг - М" значиться зареєстрованим
суб'єктом господарської діяльності
(а.с. 154-156 т. 1). Даних про скасування
статусу платника ПДВ ПП "Асторг - М"
матеріали справи не містять,
відомостей з цього приводу відповідач
не надав.

Кременчуцькою ОДПІ в акті перевірки
зафіксовано порушення позивачем ч.ч. 1, 2
ст. 215, ч.ч. 1, 5 ст. 203, ст. 228 Цивільного
кодексу України в частині недодержання
вимог зазначених статей в момент
вчинення правочинів, які не спрямовані
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ними по
правочинах здійснених ПП "Фортуна
Інгредієнт" за період серпень - жовтень
2012 року.

Так, згідно з приписами ст. 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам (ч. 1).

Правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5).

У відповідності до вимог ст. 215
Цивільного кодексу України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою ст. 203 цього Кодексу (ч. 1).

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним (ч. 2).

Статтею 228 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин вважається
таким, що порушує публічний порядок,
якщо він був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним. У разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави.

Надаючи оцінку наведеним мотивам
контролюючого органу з приводу
нікчемності угод, укладених позивачем
та його контрагентом, колегія суддів
відзначає, що вказані доводи зроблені
відповідачем з перевищенням
компетенції органів державної
податкової служби, оскільки Податковий
кодекс України не надає контролюючому
органу повноважень на встановлення
фактів порушення платниками податків
норм цивільного або господарського
законодавства. За загальним
визначенням компетенцією є сукупність
повноважень, прав та обов'язків
державного органу, установи або
посадової особи, які вони зобов'язані
використовувати для виконання своїх
функціональних завдань.

Порядок дій органів державної
податкової служби під час реалізації
владної управлінської функції
контролю за правильністю та повнотою
справляння податкових зобов'язань, у
тому числі щодо спірних зобов'язань
визначається Податковим кодексом
України. Зазначений
нормативно-правовий акт не містив і не
містить норм, які б наділяли
відповідача повноваженнями на
визнання правочинів нікчемними або
такими, що не відповідають вимогам
законодавства.

Зважаючи на те, що позивач виконав усі
передбачені законом умови щодо
віднесення сплачених ним у ціні товару
відповідних сум ПДВ до податкового
кредиту, то такий платник податків має
всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів вважає вірним та обґрунтованим
висновок суду першої інстанції про
безпідставність донарахування
Кременчуцькою ОДПІ суми грошового
зобов'язання з ПДВ в розмірі 113 839,80 грн.
і, відповідно, про протиправність
податкового повідомлення - рішення від
16.07.2013 №/31.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльність суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідач не довів
правомірність прийнятого ним
податкового повідомлення - рішення та
не надав доказів на спростування
доводів позовної заяви, на відміну від
позивача, який довів обґрунтованість
заявлених позовних вимог у повному
обсязі.

Отже, колегія суддів переглянувши
рішення суду першої інстанції, вважає,
що при його прийнятті суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених
підстав висновків суду не
спростовують.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що постанова Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.07.2014 року
по справі № 816/2417/14 прийнята з
дотриманням норм чинного
процесуального та матеріального права
і підстав для її скасування не
виявлено.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Полтавській області
залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 25.07.2014р.
по справі № 816/2417/14 залишити без
змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Калиновський
В.А.Судді(підпис) (підпис) Бенедик А.П.
Водолажська Н.С.