Справа № 2а-3884/10/1370
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

09 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3910/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

судді-доповідача Стрелець Т.Г.,

суддів Зайця В.С.,

Голяшкіна О.В.,

Васильченко Н.В.,

Сороки М.О.,

розглянувши заяву Генеральної
прокуратури України

про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року у справі
№2а-3884/10/1370 (касаційні провадження
К/9991/13606/12, К/9991/12333/12, К/9991/13774/12)

за позовом приватного
підприємства "Галкостт"

до Львівської митниці
Державної митної служби України,

Головного управління державного
казначейства України

у Львівській області,

третя особа на стороні відповідача
Державна податкова інспекція у

Шевченківському районі м. Львова,

про визнання рішень
протиправними, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2010 року приватне підприємство
"Галкостт" звернулося до суду з позовом
до Львівської митниці Державної митної
служби України, Головного управління
державного казначейства України у
Львівській області про визнання
протиправними рішень митниці про
визначення митної вартості ввезеного
на митну територію України товару;
зобов'язання митницю повернути
надмірно зараховані до бюджету ввізне
мито та податок на додану вартість у
розмірі 2 125 272,02 грн.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі №2а-3884/10/1370, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23 січня 2012
року, позов задоволено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року у справі
№2а-3884/10/1370 (касаційні провадження
К/9991/13606/12, К/9991/12333/12, К/9991/13774/12) постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23 січня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою
касаційного суду, Генеральна
прокуратура України подала заяву про
її перегляд Верховним Судом України.

В обґрунтування заяви зазначає, що в
спірних правовідносинах судами
неоднаково застосовані положення
статей 264, 265, 266 Митного кодексу України
(2002 року), статей 49, 57, 59 Митного кодексу
України (2012 року), Порядку повернення
платником податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу як передплата, і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженого наказом Державної
митної служби України від 20.07.2007 №618 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.09.2007 за №1097/14364, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах. В якості прикладів
приводить правову позицію колегії
суддів, викладену в постанові Вищого
адміністративного суду України від 13
травня 2014 року (касаційне провадження
К/800/46108/13), постанові Вищого
адміністративного суду України від 17
жовтня 2013 року (касаційне провадження
К/9991/12878/11), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 03
грудня 2013 року (касаційне провадження
К/9991/64968/12), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2013 року (касаційне провадження
К/9991/76160/11), постанові Вищого
адміністративного суду України від 05
березня 2014 року (касаційне провадження
К/800/40434/13), ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 21
січня 2014 року (касаційне провадження
К/9991/80753/12), постанові Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року (касаційне провадження
К/800/46496/13).

Згідно статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень
подається до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України, який за правилами статей 239-2 та
240 Кодексу адміністративного
судочинства України перевіряє
відповідність заяви вимогам цього
Кодексу та вирішує питання про допуск
справи до провадження.

Відповідно до статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

В основу висновків ухвали Вищого
адміністративного суду України від 22
травня 2014 року у справі №2а-3884/10/1370
(касаційні провадження К/9991/13606/12,
К/9991/12333/12, К/9991/13774/12) покладена наступна
правова позиція.

Визначення митної вартості
задекларованих приватним
підприємством "Галкостт" товарів за 6
(резервним) методом визначення митної
вартості не відповідає вимогам
законодавства щодо процедури
визначення митної вартості товару, що
імпортується в Україну, це призвело до
надмірної сплати позивачем до бюджету
мита та ПДВ.

Митниця не довела у судових засіданнях
того, що документи, які були подані
позивачем для митного оформлення
товару, були недостатніми чи такими, що
у своїй сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації.

Згідно пункту 4 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
«Про судову практику застосування
статей 235 - 240 Кодексу адміністративного
судочинства України» від 13.12.2010 року N2
(із наступними змінами та
доповненнями), під неоднаковим
застосуванням одних і тих самих норм
матеріального права необхідно
розуміти, зокрема:

- різне тлумачення змісту і
сутності правових норм, на підставі
якого зроблено висновок про різний
зміст суб'єктивних прав і обов'язків
учасників відповідних правовідносин, у
тому числі про наявність та обсяг прав
і/або обов'язків осіб, які беруть участь
у справі;

- різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто різне
незастосування закону, який підлягав
застосуванню;

- різне визначення предмета
регулювання правових норм, зокрема
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
або поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню;

- різне застосування правил
аналогії права чи закону в подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Наведені заявником приклади
застосування різних правових норм для
регулювання одних і тих самих відносин
не відповідають вимогам
вищезазначених норм, оскільки відсутня
обов'язкова одночасна наявність таких
складових як тотожність суб'єктного
складу учасників відносин, об'єкта та
предмета правового регулювання, умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин).

Також, судова колегія звертає увагу, що
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 05 лютого 2013 року (касаційне
провадження К/9991/76160/11) та ухвалою
Вищого адміністративного суду України
від 21 січня 2014 року (касаційне
провадження К/9991/80753/12) рішення судів
попередніх інстанцій скасовані, справу
направлено на новий судовий розгляд.
Отже застосування судами касаційних
інстанцій норм матеріального права у
вказаних справах не відбулось.

За вказаних обставин підстави для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі відсутні.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити Генеральній прокуратурі
України в задоволенні заяви про допуск
справи №2а-3884/10/1370 до провадження для
перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 22 травня 2014 року (касаційні
провадження К/9991/13606/12, К/9991/12333/12,
К/9991/13774/12).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: