Справа № 569/5193/14-а
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Моніч Б.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" серпня 2014 р.
Справа № 569/5193/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Моніча Б.С.

суддів:
Бондарчука І.Ф.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю

представника позивача,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області на
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "06" травня 2014 р.
у справі за позовом ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Рівненського
міського суду Рівненської області із
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в м.Рівне про визнання відмови
у незарахуванні періоду роботи в ТзОВ
"Медфармсервіс" та СПД ОСОБА_4 до
спеціального стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугу років
протиправною, зобов"язання зарахувати
період роботи в ТзОВ "Медфармсервіс" та
СПД ОСОБА_4 до спеціального стажу
роботи, що дає право на пенсію за
вислугу років та призначення пенсії за
вислугу років з дня звернення до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне щодо призначення пенсії - 11
березня 2014 року.

Поставною Рівненського міського суду
Рівненської області від 06.05.2014 р. позов
задоволено.

Визнано відмову Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне у незарахуванні
ОСОБА_3 періоду роботи в ТзОВ
"Медфармсервіс" та СПД ОСОБА_4 до
спеціального стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугу років
протиправною.

Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне зарахувати
ОСОБА_3 період роботи в ТзОВ
"Медфармсервіс" та СПД ОСОБА_4 до
спеціального стажу роботи, що дає право
на пенсію за вислугу років та
призначення пенсії за вислугою років з
дня звернення до Управління Пенсійного
фонду України в м.Рівне щодо
призначення пенсії - 11 березня 2014 року.

Не погоджуючись із цим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
прийняти нову - про відмову у
задоволенні позову. В апеляційній
скарзі посилається на порушення судом
норм матеріального, процесуального
права та неповне з'ясування обставин
справи.

Колегія суддів, заслухавши
суддю-доповідача, перевіривши рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги відповідно до ст.195
КАС України, дослідивши матеріали
справи, вважає, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
11.03.2014 р. ОСОБА_3 звернулась до
відповідача із заявою про призначення
пенсії за вислугу років, подавши
відповідні документи (а.с.24).

Листом від 21.03.2014 р. управління
відмовило позивачу у призначенні
пенсії посилаючись на відсутність
підстав для зарахування до
спеціального стажу, що дає право на
пенсію за вислугу років за період
роботи на посаді фармацевта у СПД
ОСОБА_4 та у ТзОВ "Медфармсервіс",
оскільки дані роботодавці не
відносяться до закладів охорони
здоров'я.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком виходячи з такого.

Згідно п."е" ч.1 ст.55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" право на
призначення пенсії за вислугу років
мають право працівники освіти, охорони
здоров'я та соціального забезпечення
при наявності спеціального стажу
роботи від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України, незалежно від віку.

Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №909 від 04.11.1993 р.

В подальшому до зазначеного переліку
вносилися зміни згідно Постановами
Кабінету Міністрів України N1436 від
26.09.2002 року, N 1567 від 17.11.2004 року, N 1181 від
17.12.2012 року.

Названим Переліком передбачено, що до
закладів і установ охорони здоров'я
відносяться лікарняні заклади,
лікувально-профілактичні заклади
особливого типу, лікувально-трудові
профілакторії,
амбулаторно-поліклінічні заклади,
заклади швидкої та невідкладної
медичної допомоги, заклади переливання
крові, заклади охорони материнства і
дитинства, санаторно-курортні заклади,
санітарно-епідеміологічні заклади,
діагностичні центри.

Крім того, до закладів і установ
охорони здоров'я віднесено аптеки,
аптечні кіоски, магазини, лабораторії.

На думку колегії суддів формальна
назва тієї чи іншої установи та
організації не є основним критерієм
для зарахування періодів роботи до
відповідного стажу, однак якщо записи у
трудовій книжці йому не відповідають,
то мають бути надані докази, що
установа належить до закладів і
установ охорони здоров'я.

Наведений вище перелік фактично
наводить приблизний перелік закладів
охорони здоров'я, які визначені ст.16
Закону України "Основи законодавства
про охорону здоров'я".

Так, відповідно до ч.1 ст.16 цього закону
безпосередню охорону здоров'я
населення забезпечують
санітарно-профілактичні,
лікувально-профілактичні,
фізкультурно-оздоровчі,
санаторно-курортні, аптечні,
науково-медичні та інші заклади
охорони здоров'я.

Частиною 2 ст.16 передбачено, що заклади
охорони здоров'я створюються
підприємствами, установами та
організаціями з різними формами
власності, а також приватними особами
при наявності необхідної
матеріально-технічної бази і
кваліфікованих фахівців. Порядок і
умови створення закладів охорони
здоров'я, державної реєстрації та
акредитації цих закладів, а також
порядок ліцензування медичної та
фармацевтичної практики визначаються
актами законодавства України.

Заклад охорони здоров'я здійснює свою
діяльність на підставі статуту, що
затверджується власником або
уповноваженим ним органом.

Таким чином, основним критерієм для
зарахування періоду роботи до стажу,
який дає право на вислугу років є те чи
відноситься відповідна установа до
закладів охорони здоров'я.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 28.10.2002 року №385
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 12.11.1995 року за №892/7180)
затверджено перелік закладів охорони
здоров'я, відповідно до якого до
фармацевтичних (аптечних) закладів
віднесено аптеки, аптечні бази (склади),
бази (склади) медичної техніки, бази
спеціального медичного постачання
(центральна, республіканська, обласна),
контрольно-аналітичні лабораторії,
лабораторії з аналізу якості
лікарських засобів, магазини (медичної
техніки, медичної оптики).

При цьому п.16 цього наказу визначено, що
аптека - заклад охорони здоров'я,
основним завданням якого є
забезпечення населення, закладів
охорони здоров'я, підприємств, установ
і організацій лікарськими засобами і
виробами медичного призначення.

Наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.06.1995 року №114
(Зареєстровано в Міністерстві юстиції
України 20.11.1995 р. за №399/935), який втратив
чинність, до фармацевтичних (аптечних)
закладів були віднесені аптеки,
аптечні бази (склади),
контрольно-аналітичні лабораторії.

При цьому названим наказом було
передбачено, що аптека - заклад охорони
здоров'я, який функціонує з дозволу і
під контролем державних органів,
основним завданням якого є
забезпечення населення,
санаторно-профілактичних,
лікувально-профілактичних,
фізкультурно-оздоровчих,
санаторно-курортних, науково-медичних
та інших закладів охорони здоров'я,
підприємств, установ і організацій
лікарськими засобами і виробами
медичного призначення.

До прийняття зазначеного Наказу в
Україні застосовувався наказ МОЗ СРСР
№1000 від 23.10.1978 р., який передбачав, що до
закладів охорони здоров'я відносилися
аптечні установи, а саме: аптека,
аптечна база, аптечний кіоск, аптечний
магазин, аптечний склад, база медичної
техніки, контрольно-аналітична
лабораторія, магазин медичної техніки,
магазин оптики, склад медичної техніки,
центральна районна аптека.

Названим наказом МОЗ СРСР не
визначалось поняття "аптека". Разом з
тим за змістом п.25 Приміток наказу, який
визначав поняття "госпрозрахункова
аптека" можна зробити висновок, що під
аптекою слід розуміти установи,
основним призначенням яких є
забезпечення відповідних суб'єктів
медикаментами та іншими товарами
аптечного асортименту.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
вважає за необхідне вказати, що
прийнявши Закон України "Основи
законодавства про охорону здоров'я"
Держава передбачила можливість
віднесення підприємств, установ та
організацій, які здійснюють реалізацію
лікарських засобів, незалежно від форм
власності до закладів охорони здоров'я.

При цьому необхідними умовами для
цього були:

- діяльність такого підприємства,
установи та організації мала
здійснюватися на підставі статуту,
який би передбачав, що їх діяльність
здійснюється саме як діяльність
закладу охорони здоров'я;

- відповідний заклад мав бути
зареєстрований Державою (в тому числі
як суб'єкт підприємницької діяльності);

- відповідний заклад охорони здоров'я
мав отримати ліцензію на здійснення
своєї діяльності (у разі потреби);

- відповідний заклад мав бути
акредитований як заклад охорони
здоров'я.

В судовому засіданні представник
позивачки посилався на те, що
фармацевтичні (аптечні) заклади
охорони здоров'я не підлягають
акредитації. Колегія суддів з такими
висновками твердженнями не
погоджується.

Відповідно до пункту 1 Порядку
державної акредитації закладу охорони
здоров'я, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 15.07.1997
року № 765 (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин), державна
акредитація закладу охорони здоров'я -
це офіційне визнання статусу закладу
охорони здоров'я, наявності в ньому
умов для надання певного рівня
медико-санітарної допомоги,
підтвердження його відповідності
встановленим критеріям та гарантії
високої якості професійної діяльності.

Згідно з пунктом 2 зазначеного Порядку
акредитації підлягають незалежно від
форми власності усі заклади охорони
здоров'я.

Згідно п.3 Порядку акредитація
передбачена в тому числі і для
фармацевтичних (аптечних) закладів.

Таким чином, аптека офіційно набуває
статусу закладу охорони здоров'я на
підставі державної акредитації.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачкою відповідачу не було подано
доказів проведення державної
акредитації ТзОВ "Медфармсервіс" та СПД
ОСОБА_4

В судовому засіданні її представник
ствердив, що така акредитація не
проводилася. З огляду на це відповідач
правомірно відмовив їй у призначенні
пенсії. Аналогічна позиція викладена у
постанові Верховного Суду України від
17.09.2013 р. у справі 21-241а13.

На підставі викладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
позивачкою в порушення п.11 "Порядку
подання та оформлення документів для
призначення (перерахунку) пенсій
відповідно до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" не подано документів, що
підтверджують виконання роботи, яка
дає право на призначення пенсії за
вислугу років.

Порушення норм матеріального права,
неповне з'ясування обставин справи, що
призвело до неправильного вирішення
справи або питання є підставою для
скасування судового рішення та
ухвалення нового згідно ст.202 КАС
України.

Враховуючи викладене, судове рішення
суду першої інстанції підлягає
скасуванню з ухваленням нового - про
відмову задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 257
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Рівне
Рівненської області задовольнити,
постанову Рівненського міського суду
Рівненської області від "06" травня 2014 р.
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
складання її в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
Б.С. Моніч

судді: (підпис)
І.Ф.Бондарчук

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ Б.С. Моніч

Повний текст cудового рішення
виготовлено "26" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3
АДРЕСА_1,33024

3-представник позивача Коротчук В.А.
АДРЕСА_2

4- відповідачу/відповідачам:
Управління Пенсійного фонду України в
м.Рівне Рівненської області
вул.Відінська,41,м.Рівне,33018

- ,