Справа № 826/7976/14
Суддя: Гарник К.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2014 року № 826/7976/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Гарника К.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка-Інжинірінг" до
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у м.Києві про
скасування податкового повідомлення
рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Ласка-Інжинірінг»
(далі по тексту - позивач) звернулось до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з адміністративним позовом
до Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві (далі
по текст у- відповідач) в якому просить
суд визнати протиправним та скасувати
податкові повідомлення - рішення від 04
грудня 2013 року № та від 07
березня 2014 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 20 червня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
до розгляду у судовому засіданні на 09
липня 2014 року, яке відкладалось на
15 липня 2014 року у зв'язку з
необхідністю отримання додаткових
доказів по справі.

У судове засідання 15 липня 2014 року
представник позивача підтримав
адміністративний позов, просив суд
задовольнити його в повному обсязі.

Керуючись приписами частини 4 статті
122 та частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, надавши можливість присутнім
учасникам судового розгляду у повній
мірі реалізувати свої процесуальні
права, та враховуючи відсутність
потреби заслухати свідка чи експерта,
суд завершив розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Після розгляду адміністративного
позову та доданих до нього матеріалів,
всебічного і повного встановлення всіх
фактичних обставин, на яких
ґрунтується позов, об'єктивної оцінки
доказів, що мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд зазначає наступне.

Державною податковою інспекцією у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
проведено перевірку Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ласка-Інжинірінг» з питань дотримання
вимог податкового законодавства та
правильності нарахування і сплати
податку на додану вартість та податку
на прибуток по взаємовідносинах з ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), за
період з 01 жовтня 2011 року по 30
листопада 2011 року, з 01 березня 2012 року
по 31 травня 2012 року, з 01 липня 2012 року по
30 вересня 2012 року, з ТОВ
«Ривс», за період з 01
вересня 2011 року по 30 листопада 2011 року,
з ПП «Панір» (ТОВ «Ферріт-Д»), за період з 01 червня 2012 року по 31
липня 2012 року та з 01 вересня 2012 року по 30
вересня 2012 року, за результатом якої
складено акт перевірки від 19 листопада
2013 року № 1534/26-53-22-05-21.

Як висновок проведеної перевірки
встановлено наступні порушення:

- пунктів 138.1., 138.2., підпункту 138.10.3.
пункту 138.10. статті 138 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 2204744,00 грн. за період з 01
жовтня 2011 року по 31 грудня 2012 року;

- пунктів 198.1, 198.2, 198.6 статті 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість за період з 01 вересня
2011 рок по 30 вересня 2012
року на загальну суму 474957,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними
висновками, позивачем подані
заперечення від 23 листопада 2013
року № 11433/10, які за результатом
розгляду залишені без задоволення, а
висновки акту перевірки від19 листопада
2013 року № 1534/26-53-22-05-21 - без змін.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 04
грудня 2013 року № позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на суму 551754,50 грн.,
в тому числі: за основним платежем -
479607,00 грн., за штрафними санкціями - 72147,50
грн.

Податковим повідомленням - рішенням
Державної податкової інспекції у
Дніпровському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 04
грудня 2013 року № позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на суму
593696,25 грн., в тому числі: за основним
платежем - 474957,00 грн., за штрафними
санкціями - 118739,25 грн.

За результатом адміністративного
оскарження, податкове повідомлення -
рішення від 04 грудня 2013 року №
скасовано, винесено нове податкове
повідомлення - рішення від 07 березня 2014
року № , яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на суму 581769,00 грн., в
тому числі: за основним платежем - 465415,00
грн., за штрафними санкціями - 116354,00 грн.

Відтак, позивач не погоджується з
висновками Акта перевірки та
прийнятими на його підставі
податковими повідомленнями - рішеннями
від 04 грудня 2013 року № та від 07
березня 2014 року № й мотивує
позовні вимоги тим, що відповідачем не
наведено жодного доказу на
підтвердження нереальності
господарських відносин між ним та ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), , ТОВ
«Ривс», та ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»), .

Заперечення відповідача, співпадають з
висновками акта від 19 листопада 2013 року
№ 1534/26-53-22-05-21.

Як зазначив Вищий адміністративний суд
України в листі від 02 червня 2011 року
№742/11/13-11, з метою встановлення факту
здійснення господарської операції,
формування витрат для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток або податкового кредиту з
податку на додану вартість судам
належить з'ясовувати, зокрема, такі
обставини: рух активів у процесі
здійснення господарської операції;
установлення спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід
встановити факт здійснення
(реальність) господарських операцій
між позивачем та ПП «Пагамент» (ТОВ
«Виборча компанія «Віконні системи»),
, ТОВ «Ривс», та ПП «Панір» (ТОВ «Ферріт-Д»), , обставини використання
придбаних товарів/послуг у власній
господарській діяльності позивача та
встановити спеціальну податкову
правосуб'єктність учасників
господарської операції (зокрема,чи
були платниками податку на додану
вартість).

Судом встановлено, що ТОВ
«Ласка-Інжинірінг» придбано роботи у
ПП «Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»),
відповідно до умов Договорів на роботи
№ 2401-10 від 24 жовтня 2011 року, підряду №
2901-11 від 29 листопада 2011 року,
на роботу № 0701-11 від 07 листопада 2011
року, підряду № 0201-12 від 02 січня 2012 року,
підряду № 1503-12 від 15 березня 2012 року,
підряду № 0301-12 від 03 березня 2012 року,
підряду № 0304-12 від 03 квітня 2012 рок, №
0404-12 від 04 квітня 2012 року, на монтаж
обладнання № 0207 від 02 липня 2012 року, на
монтаж обладнання № 1707 від 17 липня 2012
року, виконання робіт з влаштування
інженерних мереж № 1208-12 від 12 серпня 2012
року, на виконання робіт з модернізації
щитів керування вентиляційного
устаткування № 0109-12 від 01 вересня 2012
року, на монтаж № 2709-12 від 27 вересня 2012
року.

Також, ТОВ «Ласка-Інжинірінг» придбано
обладнання у ТОВ «Ривс», , відповідно до умов Договорів на
поставку обладнання № 129_1 від 12 вересня
2011 року, № 0110 від 01 жовтня 2011 року, № 0111_1
від 01 листопада 2011 року та у ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»),
відповідно до умов Договору № 1709 на
доставку обладнання від 17 вересня 2012
року.

Виконання умов договорів із ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), , ТОВ
«Ривс», та ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»),
протягом жовтня 2011 року - вересня 2012
року виписано позивачу податкові
накладні на загальну суму 2792490 грн., в
тому числі ПДВ - 465415,00 грн., на підставі
чого позивачем включені зазначені сумі
до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість.

На думку позивача, підтвердженням
поставки товарів та наданих послуг
згідно з Договорами є, зокрема
видаткові накладні, акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
складені між позивачем та
контрагентами - постачальниками,

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1
статті 14 Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник. податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

З аналізу статті 198 Податкового
кодексу України вбачається, що
визначальним фактором для формування
податкового кредиту платником податку
на додану вартість є відповідність
податкової накладної порядку її
заповнення та подальше використання
придбаних товарів (основних фондів) в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну,
у якій зазначаються в окремих рядках: а)
порядковий номер податкової накладної;
б) дата виписування податкової
накладної; в) повна або скорочена назва,
зазначена у статутних документах
юридичної особи або прізвище, ім'я та по
батькові фізичної особи,
зареєстрованої як платник податку на
додану вартість, - продавця
товарів/послуг; г) податковий номер
платника податку (продавця та покупця);
ґ) місцезнаходження юридичної особи -
продавця або податкова адреса фізичної
особи - продавця, зареєстрованої як
платник податку; д) повна або скорочена
назва, зазначена у статутних
документах юридичної особи або
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, зареєстрованої як платник
податку на додану вартість, - покупця
(отримувача) товарів/послуг; е) опис
(номенклатура) товарів/послуг та їх
кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку.

Як вбачається з обставин справи,
позивач в податкових деклараціях з
податку на додану вартість за
перевіряємий період в складі
податкового кредиту відобразив суми
податку на додану вартість на підставі
податкових накладних, виписаних ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), , ТОВ
«Ривс», та ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»), , у
зв'язку з придбанням обладнання та
робіт.

Суд звертає увагу, що наявність у
покупця належно оформлених документів,
необхідних для віднесення певних сум
до податкового кредиту, зокрема
виданих постачальником/продавцем
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, у разі недоведенння
реальності здійснених господарських
операцій та факту використання
придбаних товарів/послуг в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Під господарською діяльністю у
Господарському кодексі України (стаття
3) розуміється діяльність суб'єктів
господарювання у сфері суспільного
виробництва, спрямована на
виготовлення та реалізацію продукції,
виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність.

Статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі
договори, податкові накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції.

Для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового
стану платника податків як обов'язкова
ознака господарської операції
кореспондує з нормами Податкового
кодексу України.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні").

Таким чином, право на податковий кредит
з податку на додану вартість виникає в
результаті придбання товарів і послуг
з метою використання в господарській
діяльності. При цьому операція з
придбання повинна бути реальною, тобто
повинна мати місце об'єктивна зміна
складу активів платника податків.

Крім того, в основі будь-якої реальної
господарської операції має лежати
економічна мета, тобто бажання
платника податків приростити активи за
допомогою досягнення господарського
ефекту.

У податковому обліку понесені витрати
на придбання послуг мають бути
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, які містять відомості про
господарську операцію, підтверджують
її фактичне здійснення, тобто
первинними документами, що містять
інформацію про фактичні господарські
операції, розкривають їх зміст та
обсяг.

За відсутності достатніх доказів -
первинних документів, які б достовірно
підтверджували факт здійснення
господарської операції, розкривали її
зміст та обсяг з метою та в цілях
господарської діяльності платника
податку, підстави для формування даних
податкового обліку - відсутні.

Суд звертає увагу, що позивачем жодним
чином не обґрунтовано необхідність
придбання робіт та обладнання у ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), , ТОВ
«Ривс», та ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»), .

При цьому, матеріали справи не місять
підтвердження оплати придбаних робіт
та обладнання.

Також, в матеріалах справи відсутні
докази на підтвердження виконання
підрядних робіт на об'єктах замовників
безпосередньо контрагентами позивача.

Разом з тим, позивачем не надано до
перевірки документів на підтвердження
факту придбання послуг з метою та в
цілях господарської діяльності.

Матеріали справи не містять доказів,
які свідчили би про реальність
вищезазначених підрядних послуг, про
їх надання, адже матеріали справи не
містять кінченого результату наданих
послуг.

При цьому, враховуючи навіть
отримання вищезазначених робіт, не
вбачається можливим встановити, яким
чином підрядні роботи та обладнання
використовувались позивачем у власній
господарській діяльності.

За загальновизначеним поняттям
договір підряду - цивільно-правовий
договір, за яким одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу;
пусконалагоджувальні роботи є
ключовим етапом введення змонтованого
обладнання у безпечну експлуатацію.
Вони включають в себе перевірку,
налаштування і випробовування
обладнання з метою забезпечення усіх
параметрів і режимів, заданих проектом.
Ці роботи є експертною оцінкою
виконаних монтажни робіт.

За змістом наданих позивачем
договорів, укладених із вбачається
виконання підрядних та
пусконалагоджувальних робіт. Як
зазначено вище такі поняття мають
широке значення, а тому ідентифікувати
які роботи вчинялись контрагентами та
як вони пов'язані із безпосередньою
діяльністю позивача з доданих
позивачем матеріалів не вбачається
можливим.

При цьому, наявні у матеріалах справи
податкові накладні та акти виконаних
робіт містять лише загальну назву
-пусконалагоджувальні роботи, без
деталізації змісту та обсягу таких
послуг; не містять інформації про
посаду, прізвище та ініціали особи, яка
їх підписала, або іншої інформації, що
дала б змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарських операції та наявність у
неї відповідних повноважень, а відтак в
силу наведених вище правових норм такі
документи не є належно оформленими
первинними документами для
підтвердження факту правомірності
формування податкового кредиту з ПДВ.

Матеріали справи не містять копій
товарно-транспортних накладних,
подорожніх листів, довіреностей, які б
свідчили про транспортування та
відвантаження замовленого позивачем
обладнання.

Суд звертає увагу, що матеріали справи
не місять доказів наявності у ПП
«Пагамент» (ТОВ «Виборча компанія
«Віконні системи»), , ТОВ
«Ривс», та ПП «Панір»
(ТОВ «Ферріт-Д»),
трудових ресурсів,
виробничо-складських приміщень та
іншого майна, які економічно необхідні
для виконання такого постачання або
здійснення діяльності.

Позивачем не спростовано
належними доказами доводи податкового
органу щодо відсутності фактичного
здійснення вказаних господарських
операцій, а відтак, з урахуванням
вказаних обставин такі документи не
можна вважати належно оформленими та
підписаними повноважними особами
звітними документами, які посвідчують
факт придбання послуг.

Позивачем не надано документального
підтвердження тих обставин та
відносин, які супроводжують фактичне
виконання такого роду операцій та у
сукупності підтверджують їх реальне
виконання, а відтак, і не доведено того,
що обумовлені правочином надані
послуги надані саме цим контрагентом.

При цьому, відповідачем зазначено
(копії актів перевірок містяться в
матеріалах справи) що, в ході
проведення перевірок ПП «Пагамент»
(ТОВ «Виборча компанія «Віконні
системи»), , ТОВ «Ривс»,
та ПП «Панір» (ТОВ
«Ферріт-Д»), (не
встановлено факту передачі товарів
(робіт, послуг) від продавця до покупця,
в зв'язку з відсутністю (не наданням до
перевірки) актів приймання-передачі
товару (робіт, послуг), видаткових
накладних, довіреностей, документів, що
засвідчують транспортування,
зберігання товарів.

За таких обставин, аналізуючи наведені
норми чинного законодавства та наявні
в матеріалах справи докази, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість висновків
контролюючого орган про порушення
позивачем пунктів 138.1., 138.2., підпункту
138.10.3. пункту 138.10. статті 138, пунктів 198.1,
198.2, 198.6 статті 198 Податкового кодексу
України.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, Державною податковою
інспекцією у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві доведена
правомірність та обґрунтованість
прийняття спірного податкового
повідомлень-рішення з урахуванням
вимог встановлених частиною другою
статті 19 Конституції України та
частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а тому, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, адміністративний
позов ТОВ «Ласка-Інжинірінг» не
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про судовий збір,
Окружний адміністративний суд міста
Києва зазначає наступне.

Законом України «Про судовий збір»
встановлено, що за подання до
адміністративного суду
адміністративного позову майнового
характеру ставка судового збору
складає 2 відсотки розміру майнових
вимог, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 4 розмірів мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»
встановлено у 2013 році мінімальну
заробітну плату у місячному розмірі з 01
січня - на рівні 1147,00 грн.

Враховуючи розмір майнових вимог,
позивачу, в даному випадку, за
звернення до адміністративного суду із
майновим позовом слід було сплатити
4872,00 грн.

Водночас, частиною 3 статті 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

Позивачем сплачено судовий збір у
розмірі 487,20 грн., а тому, враховуючи,
результат розгляду адміністративної
справи та розмір сплаченого судового
збору, решта суми судового збору у
розмірі 4684,80 грн. підлягає стягненню з
позивача на користь Державного
бюджету.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Ласка-Інжинірінг»
відмовити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Ласка-Інжинірінг» () на
користь Державного бюджету України
(отримувач коштів - УДКСУ у Печерському
районі м. Києва, код 38004897, банк
отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код
банку 820019, р/р 4007, код класифікації
22030001) судовий збір у розмірі 4684,80 грн.

Постанова набирає законної сили в
строки та порядку, встановленому
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України. Постанова може
бути оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.Ю. Гарник