Справа № 813/3115/14
Суддя: Хобор Р.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Справа № 6193/14/876

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючої судді
Хобор Р.Б.,

суддів:
Попка Я.С., Сеника Р.П.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"Барвінок" на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
28.05.2014р. по справі №813/3115/14 за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"Барвінок" до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників
податків у м. Львові Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О
В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торгова мережа
"Барвінок" (надалі - ТзОВ "ТМ "Барвінок")
звернулося до суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників податків у м. Львові
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів (надалі - СДПІ з ОВП у м.
Львові МГУ Міндоходів) про скасування
податкових повідомлень-рішень від
04.03.2014 року №/3420 та від 17.04.2014 року
№/28-06-33-10.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. в
задоволенні позову відмовлено.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що позивач не надав
документів, що підтверджують, що товари
(дитячі іграшки), які він отримав від ПП
"Софія Тойс-Плюс", відповідають
встановленим законодавством вимогам
до їх безпеки для споживачів
(сертифікатів відповідності); позивач
також не надав жодних відомостей щодо
походження товару та його виробника.

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, її в апеляційному порядку
оскаржив позивач - товариство з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "Барвінок", яке покликаючись на
неповне з»ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
судом норм матеріального і
процесуального права, що призвело до
безпідставної відмови у задоволенні
позовних вимог, просить оскаржувану
постанову суду скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог
покликається на ті ж обставини, що й у
позовній заяві, а саме те, що під час
податкової перевірки відповідачем не
було надано належної правової оцінки
первинним документам, які
підтверджують факт господарських
відносин з контрагентами, і на підставі
яких було сформовано показники
податкового обліку. Підприємство
сформувало податковий кредит по
податку на додану вартість та валові
витрати підприємства на підставі
належно оформлених первинних
документів, копії яких долучено до
позовної заяви. Факт використання
придбаних товарів у господарській
діяльності підтверджується долученими
до справи письмовими доказами.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи та
апеляційну скаргу в межах наведених у
ній доводів, колегія суддів дійшла до
висновку про те, що апеляційну скаргу
слід задовольнити, а постанову суду
першої інстанції скасувати з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено те,
що ТзОВ "ТМ "Барвінок" відповідно до
свідоцтва про державну реєстрацію від
19.12.2007 року № 0019027 зареєстроване
як юридична особа виконавчим комітетом
Львівської міської ради з присвоєнням
ідентифікаційного коду 35621418.

У період з 28.01.2014 року по 14.02.2014 року
посадовими особами СДПІ з ОВП у м.
Львові МГУ Міндоходів проведена
позапланова виїзна документальна
перевірка ТзОВ "ТМ "Барвінок" на предмет
дотримання податкового законодавства
по взаєморозрахунках з ПП "Грін-Р", ПП
"Інфо-Пост", ПП "Софія Тойс-Плюс" за
період з 01 січня 2011 року по 31.12.2013 року.
За наслідками перевірки складено акт
від 18.02.2014 року № 73/28-06-39-10/35621418 "Про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки ТзОВ "ТМ
«Барвінок».

Перевіркою встановлено порушення ТзОВ
"ТМ "Барвінок":

1) п.п.14.1.185, п.14.1.191 ст.14, п.185.1, ст.185,
п.188.1 ст.188, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1,
п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України
від 02.12.2010 №2756-VІ (із внесеним змінами та
доповненнями), внаслідок
безпідставного віднесення до складу
податкового кредиту сум ПДВ по
податкових накладних отриманих від ПП
"Грін-Р" (), ПП "Софія
Тойс-Плюс" () по операціях
фактично не здійснених в межах
господарської діяльності
підприємства, що призвело до заниження
податку на додану вартість в сумі - 239 224
грн., в тому числі: 01.2011р. - 58 814 грн.,
05.2011р. - 73 623 грн., 07.2011р. - 16 058 грн., 10.2011р. - 4
140 грн., 08.2011р. - 206 грн., 09.2011р. - 11 439 грн.,
11.2011р. - 15 230 грн., 01.2013р. - 35 031,34 грн., 03.2013р.
- 24 683 грн.;

2) п.5.1, п.п.5.2.1. п.5.2,, п.п.5.3.9 п.5.3 ст.5
Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" №334/94-ВР від
28.12.1994р. в редакції Закону №283/97-ВР від
22.05.97р. (із змінами доповненнями), п.44.1
ст.44, п.138.1.1 п.138.1, п.138.2 ст.138, п.139.1.9 пункту
139.1 статті 139 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 №2756-УІ (змінами та
доповненнями) завищило витрати за
період з 01.01.2011р. по 31.12.2013р. всього у
сумі 1 196 120 грн., внаслідок
безпідставного віднесення до складу
витрат вартість ТМЦ по накладних
отриманих від ПП "Грін (), ПП
"Софія Тойс-Плюс" () по
операціях фактично не здійснених в
межах господарської діяльності
підприємства, що призвело до заниження
податку на прибуток в сумі - 248 716,37 грн.,
в тому числі.: 1 кв. 2012р. у сумі - 188 788,32
грн., 2 кв.2012 сумі - 18 777,50 грн., 3кв. 2012р. - 17
701,70 грн., 1 кв. 2013р. у сумі - 23 448,85 грн.

Такі висновки відповідач обґрунтовує
тим, що платник податку не надав
достатніх доказів на підтвердження
реальності господарських операції з
названими вище постачальниками, в той
час як наявна в розпорядженні
податкового органу інформація
свідчить про те, що такі постачальники
в силу об'єктивних причин не могли
здійснити поставку товару позивачу.

На підставі акта перевірки відповідач
прийняв податкове
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року №
/3420, згідно з яким збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 373075
грн., з яких 248716, 37 грн. за основним
платежем та 124358,18 грн. - штрафна
(фінансова) санкція.

Не погоджуючись з вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
оскаржив його в адміністративному
порядку.

За наслідками розгляду скарги,
відповідачем прийнято рішення №
7744/10/28-10-10-4-33 від 10.04.2014 року "Про
результати розгляду скарги", згідно з
яким залишено без змін податкове
повідомлення - рішення від 04.03.2014 року №
/3420.

17.04.2014 року СДПІ з ОВП у м. Львові МГУ
Міндоходів прийнято податкове
повідомлення-рішення № /28-06-33-10,
згідно з яким на підставі акта
перевірки та рішення про результати
розгляду скарги № 7744/10/28-10-10-4-33 від
10.04.2014 року збільшено суму грошового
зобов'язання ТзОВ "ТМ "Барвінок" за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 292618 грн., з яких 239224 грн. -
за основним платежем, за штрафними
(фінансовими) санкціями - 53394 грн.

Згідно з п. 185.1. ст. 185 Податкового
кодексу України (ПК України) об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу, у тому числі
операції з передачі права власності на
об'єкти застави позичальнику
(кредитору), на товари, що передаються
на умовах товарного кредиту, а також з
передачі об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю.

Згідно з п. 188.1. ст. 188 ПК України база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів, і збору
на обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку).

У відповідності до п. 198.1. ст. 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно з п. 198.4. ст. 198 ПК України якщо
платник податку придбає (виготовляє)
товари/послуги та необоротні активи,
які призначаються для їх використання
в операціях, що не є об'єктом
оподаткування або звільняються від
оподаткування, то суми податку,
сплачені (нараховані) у зв'язку з таким
придбанням (виготовленням), не
відносяться до податкового кредиту
зазначеного платника.

Відповідно до п. 198.6. ст. 198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Згідно з п. 201.4. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Згідно з п. 201.6. ст. 201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.7. ст. 201 ПК України
податкова накладна виписується на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Згідно з п. 201.10. ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
№ 88 від 24.05.1995 року, господарські
операції відображаються у
бухгалтерському обліку методом їх
суцільного і безперервного
документування. Записи в облікових
регістрах провадяться на підставі
первинних документів, створених
відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з п. 2 цього ж Положення первинні
документи - це документи, створені у
письмовій або електронній формі, що
фіксують та підтверджують
господарські операції, включаючи
розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.
Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення.

Таким чином, враховуючи вищенаведені
положення, колегія суддів приходить до
висновку про те, що надання податковому
органу всіх належним чином оформлених
документів, передбачених
законодавством про податки та збори, з
метою одержання бюджетного
відшкодування є підставою для його
одержання, якщо податковим органом не
встановлено та не доведено, що
відомості, які містяться в цих
документах, неповні, недостовірні та
(або) суперечливі або коли відомості
ґрунтуються на інших документах,
недійсність даних яких установлена
судом.

Колегією суддів встановлено те, що ТзОВ
"ТМ "Барвінок" проводило
взаєморозрахунки з ПП "Софія Тойс-Плюс"
та ПП "Грін-Р".

На підтвердження дотримання вимог п.
198.1., п. 198.2., п. 198.6. ст. 198 Податкового
кодексу України позивачем надано копії
договору поставки № ТП-317 від 01.12.2010
року, договору № ТПР-019 поставки товару
під реалізацію від 03.01.2012 року; договору
№ ТПР-13 поставки товару під реалізацію
від 01.01.2013 року; договору № ТП-338 від
03.05.2013 року. Відповідно до вказаних
договорів, постачальник (ПП "Софія
Тойс-Плюс") зобов»язується передати у
власність покупця (ТзОВ "ТМ "Барвінок")
товар.

Взаємовідносини позивача з ПП "Грін-Р"
оформлено договором № ТП-229 від 01.01.2010
року. Предметом такого договору є:
овочі, фрукти.

Постачальники (ПП "Софія Тойс-Плюс" та
ПП "Грін-Р") на підставі вказаних
договорів зобов'язані були поставляти
і перадавати у власність товари з усією
товаротранспортною документацією.

Позивачем на підтвердження виконання
умов вказаних договорів та
обгрунтованості віднесення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість за перевірений період
було надано: податкові накладні,
видаткові накладні, акти звіряння,
копії платіжних доручень, накладні, які
свідчать про підставність виникнення
цивільних прав та обов'язків, а також
про фактичне здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами, та є достатніми
доказами на підтвердження здійснення
останніх. Вищевказані первинні
документи оформлені відповідно до
вимог, встановлених ст.9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Колегії суддів також переконана, що
товарно-транспортна накладна не може
бути первинним документом, який
підтверджує здійснення господарської
операції з поставки товару та набуття
права власності на нього, оскільки не
відображає відомостей про поставку
товару чи її відсутність, а лише
засвідчує факт його перевезення. Тому
безпідставним є покликання
відповідача на відсутність
товарно-транспортних накладних, та те
що господарські операції з поставки
товарно-матеріальних цінностей не
відбулись.

Колегія суддів зазначає, що у випадку
коли за договором поставки товару
покладена на продавця, то покупець не
має можливості впливати на повноту її
заповнення, а тільки засвідчувати факт
прийняття за нею товарно-матеріальних
цінностей, оскільки
товарно-транспортна накладна є
документом на підставі якого
здійснюється (підтверджується факт)
операція з транспортування, а не
купівлі-продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Відповідачем, належними та допустимими
доказами не спростовано мету та
реальність здійснення господарських
операцій між позивачем та його
контрагентами.

На підтвердження використання
поставленого товару в своїй
господарській діяльності позивачем
надано копії контрольних стрічок
реєстраторів розрахункових операцій.

Колегія суддів вважає за необхідне
також зазначити те, що формування
підприємством податкового кредиту не
може ставитись у пряму залежність від
додержання податкової дисципліни
третіми особами.

Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання щодо сплати податку до
бюджету, це тягне відповідальність та
негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість у разі, якщо останній
виконав усі передбачені законом умови
щодо включення сум податку, сплачених
ним в ціні придбаних товарів (робіт,
послуг), до складу податкового кредиту
та має всі документальні підтвердження
розміру свого податкового кредиту.

Наведене узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ вдруге, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про
виконання рішень і застосування
практики Європейського Суду з прав
людини" суди застосовують при розгляді
справ Конвенцію і практику Суду як
джерело права.

Отже, на переконання колегії суддів,
суд першої інстанції прийшов до
помилкового висновку про
невідповідність задекларованих
наслідків господарських операцій з ПП
"Софі Тойс-Плюс" та ПП "Грін-Р" у
податковому обліку ТзОВ "ТМ "Барвінок"
фактичним господарським відносинам, що
здійснювались позивачем.

Таким чином, відповідачем не наведено
достатньо переконливих доводів про
наявність обставин, які б свідчили про
недобросовісність позивача як
платника податків. З урахуванням
наведеного, оскаржувані податкові
повідомлення-рішення від 04.03.2014 року
№/3420 та від 17.04.2014 року
№/28-06-33-10 відповідають нормам
чинного податкового законодавства, а
тому підстав для їх скасування немає.

Оцінивши зібрані докази у сукупності,
судова колегія приходить до
переконання про те, що доводи
апеляційної інстанції є підставними і
обґрунтованими та спростовують
рішення суду першої інстанції, яке
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому його слід скасувати та прийняти
нове рішення, яким позов слід
задовольнити.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 3 ч. 1
ст. 198, п.1,2,4 ст. 202, ч. 2 ст. 205, ст.ст. 207, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н
О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Торгова
мережа "Барвінок" задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 28.05.2014р. по
справі № 813/3115/14 - скасувати та прийняти
нову постанову, якою позов
задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення - рішення від
04.03.2014 року №/3420 та від 17.04.2014 року
№/28-06-33-10.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подання касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання постановою законної сили.

Головуюча суддя
Р.Б. Хобор

Судді
Я.С. Попко

Р.П. Сеник