Справа № 2а-1179/12/1070
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Київ К/800/53878/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Ланченко Л.В., Сіроша
М.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області

на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2013 року

у справі № 2а-1179/12/1070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області,

третя особа Товариство з обмеженою
відповідальністю «НБ-Україна»,

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Сквирської міжрайонної
Державної податкової інспекції в
Київській області, правонаступником
якої є Тетіївська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012 року,
залишеною без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 08.10.2013 року, позов задоволено,
скасовано податкове
повідомлення-рішення № від 31.08.2011
року.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Згідно із пунктом 1 частини першої
статті 222 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції може розглянути справу в
порядку письмового провадження за
наявними у справі матеріалами у разі
відсутності клопотань усіх осіб, які
беруть участь у справі, про розгляд
справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, правової оцінки обставин справи,
колегія суддів встановила наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
документальної планової виїзної
перевірки дотримання позивачем вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 року по
31.12.2010 року, відповідачем складено акт
від 05.08.2011 року № 267/1701/НОМЕР_1, яким
встановлено порушення п. 1 Указу
Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності» від 03.07.1998 року №727/98, в
результаті чого перевищено суму
граничного обсягу виручки в розмірі 181
471, 06 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 31.08.2011 року
№, яким позивачу визначено
грошове зобов'язання за платежем
податок з доходів фізичних осіб -
суб'єктів підприємницької діяльності і
незалежної професійної діяльності в
сумі 27 220, 66 грн. за основним
платежем.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку щодо
необґрунтованості висновків
податкового органу про перевищення
позивачем суми граничного обсягу
виручки за 2010 рік та, як наслідок,
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на таке.

Статтею 1 Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 3 липня 1998 року
передбачено, що спрощена система
оподаткування, обліку та звітності
запроваджується в тому числі для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що визначення обсягу
виручки за 2010 рік здійснено податковою
інспекцією на підставі відомості з
центральної бази даних Державного
реєстру фізичних осіб ДПА України про
суми виплачених доходів та копії листа
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва від
05.08.2011 року щодо надання інформації про
третю особу - Товариство з обмеженою
відповідальністю «НБ - Україна». Так,
податкова інспекція виходила із того,
що позивачем не було включено до Книги
обліку доходів і витрат кошти, які
позивач виплатив ТОВ «НБ-Україна» за
поставлений товар.

Стаття 86 Кодексу адміністративного
судочинства України передбачає, що суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Оскільки донарахування позивачу
податкових зобов'язань з податку з
доходів фізичних осіб пов'язано із
питанням обсягу отриманої позивачем
виручки за 2010 рік, то факт отримання
позивачем перевищеної суми граничного
обсягу виручки в розмірі 181 471, 06 грн.
повинно бути доведено належними та
допустимими доказами, зокрема,
платіжними та розрахунковими
документами або будь-якими іншими
документами, які б свідчили про
здійснення покупцями із позивачем
розрахунків за придбаний товар.

Разом з тим, будь-які первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку стосовно того, що
позивачем за 2010 рік отримано виручку у
розмірі 181 471, 06 грн. в результаті
господарських операцій з третьою
особою - ТОВ «НБ-Україна» податковим
органом під час проведення ним
перевірки не досліджувались та до
матеріалів справи не додані.

Натомість встановлено, що згідно
наданих позивачем банківських виписок
з його розрахункового рахунку в період
з 01.01.2010 року по 31.12.2010 року, ним не було
перевищено граничного обсягу виручки
відповідно до п.1 Указу Президента «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємства».

Таким чином, судами попередніх
інстанцій, на підставі наявних в
матеріалах справи доказів, оцінка яким
дана з дотриманням ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, зроблений правильний висновок
про недоведеність відповідачем, на
якого в силу норми частини другої ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України покладається обов'язок
доказування, правомірності прийнятого
податкового повідомлення-рішення.

Крім того, аналіз норм вищезазначеного
Указу Президента України «Про спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності суб'єктів малого
підприємства» та інших законодавчих
актів, дає підстави вважати, що
оподаткування доходів, отриманих
платником єдиного податку з порушенням
умов перебування на спрощеній системі
оподаткування, повинно здійснюватися
із застосуванням правил загальної
системи оподаткування, врегульованих,
зокрема, Законом України «Про податок з
доходів фізичних осіб»ю, з урахуванням
загальних принципів оподаткування,
закріплених Конституцією України та
Законом України «Про систему
оподаткування».

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
обґрунтовані рішення, які постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до статті 224 Кодексу суд
касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій. Не може
бути скасовано судове рішення з
мотивів порушення судом норм
процесуального права, якщо це не
призвело і не могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області
залишити без задоволення, а постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 09.07.2012 року
та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 08.10.2013 року
у справі № 2а-1179/12/1070 - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Л.В.Ланченко

М.В.Сірош