Справа № 754/13553/14-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/647/14
ПОСТАНОВА

Іменем України

28.08.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва у складі:

головуючого судді
Клочко І.В.

розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій та бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О
В И В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації, в якому просить: визнати
протиправними дії щодо відмови у
визнанні її особою, яка має статус
вдови інваліда; зобов'язати
відповідача видати посвідчення
відповідного зразка.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, який належав
до інвалідів війни. Позивачка, як
зазнається у позові, є дружиною
померлого, що підтверджується
свідоцтвом про укладення шлюбу. Після
смерті ОСОБА_2 позивачка ОСОБА_1 інший
шлюб не укладала, на підставі чого,
звернулася до відповідача із заявою
про встановлення статусу вдови
померлого інваліда війни та видачу
посвідчення з відповідним написом, при
цьому, ОСОБА_1 посилається на ст. 18 ЗУ
«Про соціальний і правовий захист
військовослужбовців та членів їх
сімей» та ст. 10 ЗУ «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Однак, як зазначає позивачка, їй було
відмовлено з посиланням на те, що
вказаний вище Закон поширюється тільки
на членів сім'ї військовослужбовців,
вказаних у ст. 6 та 7 зазначеного Закону,
які померли внаслідок захворювання,
одержаного в період проходження
військової служби чи на території
інших держав під час воєнних дій та
конфліктів.

Управлінням праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації до суду надано письмові
заперечення з проханням відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі,
оскільки документи, які знаходяться в
справі померлого чоловіка ОСОБА_2,
інвалідність якого пов'язана з
виконанням обов'язків військової
служби з ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС, свідчать про належність
останнього до інвалідів війни.
Причинний зв'язок смерті не відповідає
нормам, що визначені пунктом 1 статті 10
Закону, а саме: поняття «поранення,
контузія, каліцтво» не є ідентичним
«захворюванню».

Розглянувши подані документи і
матеріали, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку про
задоволення позову з наступних
підстав.

17 липня 1976 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було
укладено шлюб, після чого прізвище
ОСОБА_1 було змінено на ОСОБА_1, що
підтверджується свідоцтвом про
укладення шлюбу (а.с.9).

Судом встановлено, що після смерті
свого чоловіка ОСОБА_1 не брала інший
шлюб, що підтверджується відміткою і її
паспорті (а.с.8).

Відповідно до копії посвідчення серії
НОМЕР_1 від 06.03.2001 року ОСОБА_2 є
інвалідом 3 групи і має право на пільги,
встановлені законодавством України
для ветеранів війни - інвалідів війни
(а.с.12).

Згідно з копією посвідчення серії
НОМЕР_2 ОСОБА_2 віднесено до 1 категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи (а.с.12).

У довідці №000514 від 21.02.2001 року,
зазначено причину інвалідності а саме:
захворювання пов'язане з виконанням
обов'язків військової служби по ЛНА на
ЧАЕС (а.с.16).

Згідно виписки із акту огляду МСЕК
№800749 від 06.03.2013 року, зазначено: група
інвалідності 2, захворювання пов'язане
з виконанням обов'язків військової
служби по ЛНА на ЧАЕС (а.с.15).

Відповідно до витягу із протоколу
засідання Центральної
військово-лікарської комісії по
встановленню причинного зв'язку
захворювань, поранень, контузій, травм,
каліцтв у колишнього
військовослужбовця (протокол №1592 від
12.06.2014 року) - захворювання полковника у
відставці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
«хронічна ішемічна хвороба серця,
післяінфарктний кардіосклероз,
серцева недостатність», що стало
причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 і
підтверджено лікарським свідоцтвом
про смерть №149 виданого 16.05.2014 року
Київським обласним бюро СМЕ (свідоцтво
про смерть серія НОМЕР_3 видано 16.05.2014
року відділом реєстрації смерті у м.
Києві); - захворювання і причина смерті
пов'язані з виконанням обов'язків
військової служби з ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.11).

Вирішуючи з урахуванням наведеного
спір по суті, суд виходить з наступного.

Так, як зазначається у позові,
позивачка звернулася до відповідача із
заявою про встановлення статусу вдови
померлого інваліда війни. Позивачка
вважає, що її чоловік віднесений до
інвалідів війни.

Відповідно до п. 4. Положення про
порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 травня 1994 р. № 302 (далі - Положення
№ 302) особам, на яких поширюється
чинність Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" (стаття 10
зазначеного Закону) видаються
посвідчення з написом "Посвідчення
члена сім'ї загиблого".

Відповідно до п. 7 Положення № 302
«Посвідчення члена сім'ї загиблого»
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до п. 1 ст. 10 Закону № 3551-XII, на
положення якого посилається позивачка,
чинність цього Закону поширюється на:
сім'ї військовослужбовців, партизанів,
підпільників, учасників бойових дій на
території інших держав, прирівняних до
них осіб, зазначених у статтях 6 і 7
цього Закону, які загинули (пропали
безвісти) або померли внаслідок
поранення, контузії чи каліцтва,
одержаних під час захисту Батьківщини
або виконання інших обов'язків
військової служби (службових
обов'язків), а також внаслідок
захворювання, пов'язаного з
перебуванням на фронті або одержаного
в період проходження військової служби
чи на території інших держав під час
воєнних дій та конфліктів (абзац
перший).

До членів сімей загиблих (тих, які
пропали безвісти) військовослужбовців,
партизанів та інших осіб, зазначених у
цій статті, належать, зокрема, один з
подружжя, який не одружився вдруге,
незалежно від того, виплачується йому
пенсія чи ні.

Відповідно до положень ст. 4 Закону №
3551-XII, ветеранами війни є особи, які
брали участь у захисті Батьківщини чи в
бойових діях на території інших держав.
До ветеранів війни належать: учасники
бойових дій, інваліди війни, учасники
війни.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 7 Закону «про статус
ветеранів війни, гарантій їх
соціального захисту», передбачено, до
інвалідів війни належать також
інваліди з числа: військовослужбовців,
осіб вільнонайманого складу, які стали
інвалідами внаслідок поранення,
контузії, каліцтва або захворювання,
одержаних під час захисту
Батьківщини, виконання інших
обов'язків військової служби,
пов'язаних з перебуванням на фронті в
інші періоди, з ліквідацією
наслідків Чорнобильської катастрофи,
ядерних аварій, ядерних випробувань,
з участю у військових навчаннях із
застосуванням ядерної зброї, іншим
ураженням ядерними матеріалами.

В даному випадку, як встановлено під
час розгляду справи, чоловік позивачки
за життя став інвалідом внаслідок
захворювання, пов'язаного з виконанням
обов'язків військової служби з
ліквідацією наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС.

Отже, виходячи з положень пункту 1
частини 2 статті 7 Закон 3551-XII,
встановлені судом обставини вказують
про наявність за життя у ОСОБА_2 -
чоловіка позивачки статусу, наявність
якого є підставою для висновку, що на
позивачку поширюється чинність Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту"
(стаття 10 зазначеного Закону), що є
підставою для видачі їй «Посвідчення
члена сім'ї загиблого».

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Виходячи з вищенаведеного суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позову та наявність
підстав для його задоволення.

Керуючись вимогами 69-71, 94, 158-163, 167, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій та
бездіяльності неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації щодо не
встановлення ОСОБА_1 статусу вдови
інваліда війни.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної в місті Києві
державної адміністрації видати ОСОБА_1
посвідчення відповідного зразка -
«Посвідчення члена сім'ї загиблого».

Апеляційна скарга на рішення суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня отримання
копії рішення.

Суддя: