Справа № 2а/0370/1503/11
Суддя: Багрій В.М.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2014 року
Справа
№ 61561/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Багрія В.М.,

суддів
Рибачука А.І., Старунського Д.М.,

з участю секретаря судового засідання
Ратушної М.І.,

представника позивача
Радчука О.І.,

представника відповідача
Поліводи С.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну
скаргу державного підприємства
«Волиньвугілля» на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 року
у справі за позовом державного
підприємства «Волиньвугілля» до
Нововолинської об'єднаної державної
податкової інспекції Волинської
області про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 року державне підприємство
(далі - ДП) «Волиньвугілля» звернулося
до суду з позовом до Нововолинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Волинської області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень.

Позивач просив визнати протиправними
та скасувати податкові
повідомлення-рішення:

№/183 від 5.05.2011 року про
донарахування податку на прибуток
підприємств в сумі 14976 грн. та штрафних
санкцій в розмірі 3744 грн.;

№/184 від 5.05.2011 року про
донарахування податку на додану
вартість в сумі 11981 грн. та штрафних
санкцій в розмірі 2995, 25 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 року
в задоволенні позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції
оскаржило ДП «Волиньвугілля», подавши
на неї апеляційну скаргу.

Апелянт вважає, що постанова суду
першої інстанції прийнята з порушенням
норм матеріального та процесуального
права, без належного з'ясування
обставин справи та дослідження
доказів, які були подані позивачем.

Відповідачем не надано доказів
фіктивності правочинів між позивачем
та ПП «Версант». Факт придбання товару
підтверджується накладними,
податковими накладними, довіреностями,
витягом із журналу реєстрації
довіреності, дорожніми листами.
Відсутність товарно-транспортної
накладної у відповідності до наказу
Міністерства транспорту України № 488/346
від 29.12.1995 року жодним чином не
спростовує купівлі-продажу товару,
оскільки товарно-транспортні накладні
лише б зафіксували факт переміщення
товару покупцю.

Апелянт просить скасувати рішення
Волинського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 року
та прийняти нову постанову, якою
задовольнити позов.

Вислухавши суддю-доповідача,
представника апелянта, який апеляційну
скаргу підтримав, представника
відповідача, яка просить апеляційну
скаргу відхилити, а постанову суду
першої інстанції залишити без змін,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно наказу Міністерства вугільної
промисловості України від 1.06.2010 року
№171 «Про припинення діяльності ДП
«Волиньвантажтранс» припинено
діяльність ДП «Волиньвантажтранс»
шляхом реорганізації - приєднання до ДП
«Волиньвугілля», яке є
правонаступником усіх прав та
обов'язків ДП «Волиньвантажтранс».

Відповідно до наказу ДП
«Волиньвугілля» від 14.07.2010 року №161
«Про реорганізацію структури ДП
«Волиньвугілля» створено в структурі
ДП «Волиньвугілля» відокремлений
підрозділ ВП «Волиньвантажтранс» ДП
«Волиньвугілля», до якого приєднано
майно ДП «Волиньвантажтранс» після
припинення його діяльності.

ДП «Волиньвугілля» зареєстроване як
юридична особа з 21.03.2003 року, що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи
серії А00 №514371, а ВП
«Волиньвантажтранс» ДП
«Волиньвугілля» не є юридичною особою,
що підтверджується довідкою з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України серії АБ №198643/65
від 15.10.2010 року. ДП «Волиньвугілля»
знаходиться на обліку як платник
податків в Нововолинській ОДПІ з 7.04.2003
року, що підтверджується довідкою про
взяття на облік платника податків від
13.05.2010 року №17.

Нововолинською ОДПІ була проведена
планова виїзна перевірка ВП
«Волиньвантажтранс» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства за період з 1.07.2010 року по
31.12.2010 року, валютного та іншого
законодавства за період з 1.07.2010 року по
31.12.2010 року, про що складено акт
№288/21/2301/34665171 від 15.04.2011 року.

Перевіркою встановлено порушення ВП
«Волиньвантажтранс» ДП
«Волиньвугілля» вимог ст. 3, п. 5.1, п. 5.2,
п. 5.3 ст. 5 чинного на час спірних
правовідносин Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток підприємств на загальну суму
14976 грн., в тому числі за третій квартал
2010 року на суму 14976 грн., та порушення ст.
3, ст. 4, пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 чинного на час
спірних правовідносин Закону України
«Про податок на додану вартість», в
результаті чого занижено ПДВ на
загальну суму 11981 грн., в тому числі за
липень 2010 року в сумі 6879 грн., за серпень
2010 року в сумі 1996 грн., за вересень 2010
року в сумі 3106 грн.

5.05.2011 року на підставі акта перевірки
від 15.04.2011 року №288/21/2301/34665171
Нововолинська ОДПІ прийняла податкові
повідомлення-рішення:

№/184, яким ДП «Волиньвугілля»
збільшено суму грошового зобов'язання
з ПДВ на 14976, 25 грн., в тому числі за
основним платежем 11981 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 2995, 25 грн.;

№/183, яким ДП «Волиньвугілля»
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
18720 грн., в тому числі за основним
платежем 14976 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями 3744 грн.

Відмовляючи позивачу в задоволенні
позову, суд першої інстанції прийшов до
висновку про те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
прийняті відповідачем правомірно,
оскільки позивачем було порушено
вимоги Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та Закону України «Про податок на
додану вартість», що підтверджується
матеріалами справи, доводами та
доказами податкового органу.

Колегія суддів погоджується з такими
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 5.1 ст. 5 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» в редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних
правовідносин, валові витрати
виробництва та обігу (далі валові
витрати) - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно з пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 цього ж Закону,
не належать до складу валових витрат
будь-які витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачена правилами ведення
податкового обліку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» (далі -
Закон), який діяв на момент виникнення
спірних правовідносин, визначальною
підставою для формування податкового
кредиту є достовірне встановлення
обставин щодо реальності
господарської операції, наявності
правових та фактичних підстав для
витрат з придбання товарів, робіт,
послуг.

Згідно з пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону,
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
товарів (робіт, послуг), вартість яких
відносить до складу валових витрат
виробництва (обігу) та основних фондів
чи нематеріальних активів, що
підлягають амортизації.

Відповідно до пп. 7.4.4 п. 7.4 ст. 7 Закону,
якщо платник податку придбаває
(виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплачена у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Аналізуючи п. 7.4 ст. 7 Закону, правові
наслідки у вигляді виникнення права
платника податку на податковий кредит
можуть мати лише реально вчинені
господарські операції з придбання
товарів, послуг чи основних фондів із
метою використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності, а не саме оформлення
відповідних документів або рух
грошових коштів на поточних рахунках
платників податків.

В справі встановлено, що 1.06.2010 року між
ПП «Версант» (продавець) та ДП
«Волиньвантажтранс» (покупець) було
укладено договір №1-06/10, відповідно до
п. 1.1 якого продавець продає, а покупець
купує товар, найменування, кількість і
ціни яких зазначаються у накладних, що
складаються на кожну партію товарів.
При цьому, порядок та умови поставки
товару сторонами договору не
визначені. Поставка товару була
оформлена видатковою накладною від
23.06.2010 року №РН-6-23009 на суму 16988 грн. 88
коп., в тому числі ПДВ 2831 грн. 48коп.

Згідно акта перевірки №288/21/2301/34665171 від
15.04.2011 року, до складу податкового
кредиту в липні 2010 року ДП
«Волиньвантажтранс» включено суму ПДВ
2831 грн. 48 коп. на підставі податкової
накладної № від 23.06.2010 року.

1.07.2010 року між ПП «Версант» (продавець)
та ДП «Волиньвантажтранс» (покупець)
було укладено договір купівлі-продажу
№57, відповідно до п. 1.1 якого продавець
передає у власність покупця товар
(матеріали та запчастини). Пунктами 4.1,
4.2 цього договору передбачено, що здача,
приймання товару проводиться на складі
продавця, доставка товару проводиться
транспортом покупця. Поставка товару
була оформлена видатковими накладними
від 12.07.2010 року №РН-7-12001 на суму 7296 грн.,
в тому числі ПДВ 1216 грн., від 30.07.2010 року
№РН-7-30020 на суму 16988 грн. 88 коп., в тому
числі ПДВ 2831 грн. 48 коп., від 26.08.2010 року
№РН-8-26001 на суму 11976 грн., в тому числі
ПДВ 1996 грн., від 2.09.2010 року №РН-9-02001 на
суму 18636 грн. 24 коп., в тому числі ПДВ 3106
грн. 04коп.

Згідно акта перевірки №288/21/2301/34665171 від
15.04.2011 року, до складу податкового
кредиту в липні 2010 року ДП
«Волиньвантажтранс» включено суму ПДВ
1216 грн. на підставі податкової
накладної № від 12.07.2010 року та
суму ПДВ 2831 грн. 48 коп. на підставі
податкової накладної № від 30.07.2010
року, в серпні 2010 року 1996 грн. на
підставі податкової накладної №
від 26.08.2010 року, у вересні 2010 року 3106 грн.
04 коп. на підставі податкової накладної
№ від 2.09.2010 року.

Розрахунки між сторонами були
проведені у безготівковій формі згідно
із платіжними дорученнями від 6.07.2010
року №2617 на суму 16988 грн. 88 коп., від
12.07.2010 року №1700 на суму 7296 грн., від
30.07.2010 року №2700 на суму 16988 грн. 88 коп.,
від 26.08.2010 року №2778 на суму 11976 грн., від
1.09.2010 року №60 на суму 10000 грн., від 2.09.2010
року №69 на суму 8636 грн. 24 коп.

Суд першої інстанції встановив, що під
час проведення перевірки не були
надані первинні документи
(товарно-транспортні накладні), які б
підтверджували відвантаження та
отримання ДП «Волиньвантажтранс»
товару від ПП «Версант», що свідчить
про відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

Представник позивача наполягав на
тому, що поставка товару фактично
відбулася. Придбаний у ПП «Версант»
товар транспортувався ДП
«Волиньвантажтранс» власним
автотранспортом, при цьому, товар був
отриманий на складі продавця, що
знаходиться в м. Ковелі. Факт
перевезення вантажу підтверджується
дорожніми листами від 9.07.2010 року, від
30.07.2010 року, від 3.09.2010 року. На одержання
товарів від ПП «Версант» були виписані
довіреності на Рудчик О.В. від 9.07.2010
року №82, від 12.07.2010 року №83, від 26.08.2010
року №100, від 2.09.2010 року №105, що
підтверджується витягом із журналу
реєстрації довіреностей.

Згідно з ст. 48 Закону України «Про
автомобільний транспорт», п. 11.1 Правил
перевезень вантажів автомобільним
транспортом в Україні, затверджених
наказом Мінтрансу України від 14.10.1997
року № 363, зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 20.02.1998
року за № 128/2568 (далі - Правила),
товарно-транспортна накладна
визначена як обов'язків документ, що
повинен оформлюватися при перевезенні
вантажів автомобільним транспортом та
зберігатися як у вантажовідправника,
так і у вантажоодержувача.

Відповідно до п. 1 Правил,
товарно-транспортна накладна - це
єдиний для всіх учасників
транспортного процесу юридичний
документ, що призначений для списання
товарно-матеріальних цінностей, обліку
на шляху їх переміщення,
оприбуткування, складського,
оперативного та бухгалтерського
обліку, а також для розрахунків за
перевезення вантажу та обліку
виконаної роботи, а дорожній лист
документ установленого законодавством
зразка для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу.

Беручи до уваги вищенаведені
положення, колегія суддів приходить до
висновку, що позивачем не спростовано
доводи відповідача щодо фіктивності
договорів про поставку товарів від ПП
«Версант» до ДП «Волиньвантажтранс» на
загальну суму 71886 грн., оскільки в ДП
«Волиньвантажтранс» відсутні
товарно-транспортні накладні, які
згідно з чинним законодавством є
єдиними для всіх учасників
транспортного процесу юридичними
документами, що призначені для
списання товарно-матеріальних
цінностей, обліку на шляху їх
переміщення, оприбуткування,
складського, оперативного та
бухгалтерського обліку, а також для
розрахунків за перевезення вантажу та
обліку виконаної роботи.

Дорожні листи, які були надані
позивачем, не можуть бути взяті до
уваги, оскільки вони є лише документами
для визначення та обліку роботи
автомобільного транспортного засобу.
Крім того, у дорожніх листах від 9.07.2010
року, від 30.07.2010 року, від 3.09.2010 року
відсутні будь-які дані про те, що вантаж
був отриманий саме на складі ПП
«Версант». Також слід звернути увагу,
що у вказаних дорожніх листах
зазначено про перевезення вантажу
автомобільним транспортом «КАМАЗ»,
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням водія ОСОБА_4, в той час, як
довіреності від 9.07.2010 року №82, від
12.07.2010 року №83, від 26.08.2010 року №100, від
2.09.2010 року №105 на отримання товару були
виписані на Рудчик О.В., і ця особа не
зазначена в дорожніх листах у графі
«особи, що супроводжують».

Крім того, згідно акта ДПІ у
Франківському районі м. Львова від
21.09.2010 року №4336/23-4/36828580 «Про результати
невиїзної документальної перевірки ПП
«Версант» з питань правомірності
нарахування податку на додану вартість
за період з 1.11.2009 року по 31.07.2010 року»,
для здійснення господарської
діяльності ПП «Версант» не мало
власних офісних, виробничих приміщень,
земельних ділянок, транспортних
засобів, про що свідчать дані
декларацій з податку на прибуток за
2009-2010 роки та дані додатку К1 до
декларації з податку на прибуток, який
поданий з нульовими показниками.
Згідно з даними поданого до ДПІ у
Франківському районі м. Львова
податкового розрахунку ф. 1-ДФ загальна
чисельність працюючих у ПП «Версант»
становить 1 особа.

Враховуючи вищенаведені обставини
справи, доводи позовної заяви,
заперечення відповідача, матеріали
перевірки податковим органом позивача,
колегія суддів вважає, що договори
укладені між ПП «Версант» та ДП
«Волиньвантажтранс» не мали реального
характеру, що в свою чергу свідчить про
відсутність фактичного здійснення
господарських операцій.

За таких обставин, оскаржувані
податкові повідомлення-рішення
відповідача №/183 від 5.05.2011 року
про донарахування податку на прибуток
підприємств в сумі 14976 грн. та штрафних
санкцій в розмірі 3744 грн. та №/184
від 5.05.2011 року про донарахування
податку на додану вартість в сумі 11981
грн. та штрафних санкцій в розмірі 2995, 25
грн. є правомірними та не можуть бути
скасовані.

Згідно ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду першої
інстанції без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Постанова суду першої інстанції
відповідає матеріалам справи, наявним
в ній доказам, правильно застосованим
нормам матеріального та
процесуального права, тому підстав для
її скасування колегія суддів не
знаходить.

Доводи апеляційної скарги, з огляду на
вищевказане, висновків суду першої
інстанції не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державного
підприємства «Волиньвугілля»
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 24.06.2011 року
у справі №2а/0370/1503/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий:
В.М. Багрій

Судді :
А.І. Рибачук

Д.М. Старунський