Справа № 2а-1942/12/0970
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 9104/148196/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

представника позивача
Малиневич О.І.,

представника відповідача
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 20
липня 2012 року у справі за позовом
Калуської об'єднаної державної
податкової інспекції
Івано-Франківської області Державної
податкової служби до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 про стягнення
податкового боргу,-

В С Т А Н О В И В :

09 липня 2012 року Калуська об'єднана
державна податкова інспекція (ОДПІ)
Івано-Франківської області Державної
податкової служби звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 в дохід
державного бюджету податковий борг в
сумі 30555,53 грн.

Постановою від 20 липня 2012 року
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд позов
задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ФОП ОСОБА_3 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає, що
постанова прийнята з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору.

За таких обставин відповідач просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість
постанови суду першої інстанції в
межах доводів апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, апеляційний суд вважає, що
скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
наслідками планової виїзної
документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2007 року по 31.03.2009 року
Калуська ОДПІ винесла податкове
повідомлення-рішення за № /1 від
27.08.2009 року, яким визначила відповідачу
податкове зобов'язання по податку з
доходів фізичних осіб в розмірі 30735,53
грн..

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного від 16.09.2010
року задоволено позовні вимоги ФОП
ОСОБА_3 та ухвалено визнати недійсним
податкове повідомлення-рішення
Калуської ОДПІ за № /1 від 27.08.2009
року.

Постановою від 24 листопада 2011 року
Львівський апеляційний
адміністративний суд скасував
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
16.09.2010 року та постановив відмовити у
позові ФОП ОСОБА_3 про скасування
податкового повідомлення-рішення
Калуської ОДПІ за № /1 від 27.08.2009
року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що на
час розгляду справи за відповідачем
рахується податковий борг, а вжиті
податковим органом заходи не призвели
до його погашення.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, відповідно до підпункту 14.1.175.
пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу
(ПК) України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 41.5 статті 41
Податкового кодексу України, органами
стягнення є виключно органи державної
податкової служби, які уповноважені
здійснювати заходи, щодо забезпечення
погашення податкового боргу в межах їх
повноважень.

Податковим кодексом України також
визначено, що платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57).

У разі визначення грошового
зобов'язання контролюючим органом за
підставами, зазначеними у підпунктах
54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього
Кодексу, платник податків зобов'язаний
сплатити нараховану суму грошового
зобов'язання протягом 10 календарних
днів, що настають за днем отримання
податкового повідомлення-рішення, крім
випадків, коли протягом такого строку
такий платник податків розпочинає
процедуру оскарження рішення
контролюючого органу (п. 57.3 ст. 57).

Статтею 95 Податкового кодексу України
передбачено, що контролюючий орган
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі (п.95.1).

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання (вручення) такому
платнику податкової вимоги (п.95.2).

Стягнення коштів з рахунків платника
податків у банках, обслуговуючих
такого платника податків, здійснюється
за рішенням суду, яке направляється до
виконання контролюючим органам, у
розмірі суми податкового боргу або
його частини (п.95.3).

Стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадиться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
моменту надіслання такому платнику
податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95
Податкового кодексу України). Отже,
право на стягнення коштів у рахунок
погашення податкового боргу виникає у
контролюючого органу на наступний день
після закінчення 60 днів з дня
надіслання платникові податків
податкової вимоги.

При цьому відповідно до пункту 59.1
Податкового кодексу України порядок
надіслання платникові податків
податкової вимоги є тотожним порядку
надіслання податкового
повідомлення-рішення.

З матеріалів справи апеляційний суд
вбачає, що наявність у відповідача
податкового боргу в розмірі 30735,53 грн. з
яких 180 грн. сплачено самостійно,
підтверджується податковим
повідомленням-рішенням Калуської ОДПІ
за № /1 від 27.08.2009 року, постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 24
листопада 2011 року у справі № 32973/10/9104,
яка в силу ч.5 ст. 254 КАС України набрала
законної сили з моменту проголошення.

Калуська ОДПІ 21 вересня та 30 жовтня 2009
року надіслала відповідачу першу та
другу податкові вимоги про сплату
боргу.

За таких обставин, апеляційний суд
визнає вірними та обґрунтованими
висновки суду першої інстанції щодо
задоволення позову, оскільки на час
розгляду справи у відповідача був
наявний податковий борг, з часу
надіслання податкової вимоги та
звернення податкового органу до суду
пройшло більше 60 днів, відповідач боргу
не погасив.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів визнає безпідставними, оскільки
вони не мають жодного доказу на
спростування висновків суду першої
інстанції.

Посилання відповідача на порушення
норм процесуального права також не
заслуговує на увагу, оскільки
відповідно до ч.4 ст. 202 КАС України
порушення норм процесуального права
може бути підставою для скасування
рішення суду лише у тому випадку, якщо
це призвело до неправильного вирішення
справи.

Суд першої інстанції правильно вирішив
справу, а тому відсутні підстави для
скасування оскарженого рішення з
мотивів порушення норм процесуального
права.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасоване правильне по суті рішення
суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. ст. 195, 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 20 липня 2012
року у справі № 2а-1942/12/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 08
вересня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

Н.В. Ільчишин