Справа № 820/11831/14
Суддя: Водолажська Н.С.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський апеляційний
адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.Справа № 820/11831/14

Головуючий 1 інстанції: Бездітко Д.В.

Доповідач: Водолажська Н.С.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя Водолажська Н.С.,

Суддя Філатов Ю.М., Суддя Бенедик А.П.

при секретарі Зарицька Т.В.

за участю:

представників позивача - Гримайло Н.Р.,
Пінєгіна Ю.О.

представника відповідача -

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2014р. по
справі № 820/11831/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»

до Національного банку України в особі
Управління національного банку
України у Вінницькій області

про визнання незаконною та скасування
постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до
Харківського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом, в якому
просить визнати незаконною та
скасувати Постанову Управління
Національного банку України у
Вінницькій області № 4 від 27.05.14 р. про
притягнення до відповідальності за
порушення валютного законодавства.

Постановою Харківського окружного
адміністративного від 09.07.14 р. по справі
№ 820/11831/14 у задоволенні позову було
відмовлено.

Позивач не погодився з судовим
рішенням і подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного від 09.07.14 р. по справі
№ 820/11831/14 та прийняти нову постанову
про задоволення його позовних вимог,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального
законодавства з мотивів, наведених в
апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення
на апеляційну скаргу, де наполягає на
законності судового рішення, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши постанову суду, дослідивши
доводи апеляційної скарги, заперечення
на неї та пояснення представників
сторін в судовому засіданні, колегія
суддів дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції було
встановлено, що клієнтом відділення №
891 АТ «УКРСИББАНК» ТОВ «Концентрати
України» був укладений договір позики
№ 27/12/13 від 27.12.13 р. з нерезидентом ООО
«Новый сад» (Російська Федерація) про
надання позики в сумі 60000000,0 рос. руб. зі
сплатою 4% річних та терміном погашення
31.12.17 р. На виконання умов вказаного
договору нерезидентом ООО «Новый сад»
(Російська Федерація) були
перераховані на користь ТОВ
«Концентрати України» кошти у сумі
800000,0 рос. руб., які 05.02.14 р. були
зараховані на поточний рахунок
позичальника № 7300 наступним
чином: - 400000,0 рос. руб.; - 101600,0 грн. -
гривневий еквівалент обов'язкового
продажу 400000,0 рос. руб.

За дорученням ТОВ «Концентрати
України» 05.02.14 р. Банк здійснив продаж
одержаної частини позики в іноземній
валюті в сумі 400000,0 рос. руб. згідно із
заявою про продаж іноземної валюти № 1
від 04.02.14 р. та був зарахований
гривневий еквівалент у сумі 101600,0 грн.
на поточний рахунок клієнта, що
підтверджується випискою з поточного
рахунку в національній валюті за 05.02.14
р. У період з 27.12.13 р. по 01.04.14 р. договір
позики ТОВ «Концентрати України» №
27/12/13 від 27.12.13 р. до НБУ для реєстрації
не подавався.

У зв'язку з викладеними обставинами, в
порушення п. 1 Указу Президента України
№ 734/99 від 27.06.99 р. «Про врегулювання
порядку одержання резидентами
кредитів, позик в іноземній валюті від
нерезидентів та застосування штрафних
санкцій за порушення валютного
законодавства», п. 3.1 та п. 3.7 Положення
«Про порядок отримання резидентами
кредитів, позик в іноземній валюті від
нерезидентів і надання резидентами
позик в іноземній валюті
нерезидентам», затвердженого
постановою Правління НБУ № 270 від 17.06.04
р., Відділення банку позивача за період
з 05.02.14 р. по 26.02.14 р. за дорученнями
клієнта перерахували кошти в суми 203200,0
грн. (еквівалент 800000,0 рос. руб.) з
поточного рахунку № 7300 ТОВ
«Концентрати України» його
контрагентам, що підтверджується
випискою з поточного рахунку в
національній валюті з 03.02.14 р. по 04.04.14 р.

Дані обставини стали підставою для
складання протоколу порушення
валютного законодавства № 5 від 13.05.14 р.
та Управлінням НБУ у Вінницькій
області винесена постанова про
притягнення до відповідальності за
порушення валютного законодавства №
4-13-014/1837 від 27.05.14 р., якою згідно ст. 16
Декрету КМУ № 15-93 від 19.02.93 р. «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» і п. 2.5 розділу 2
Положення «Про валютний контроль»,
затвердженого постановою Правління
НБУ № 49 від 08.02.00 р., притягнуто ПАТ
«УкрСиббанк» до відповідальності у
вигляду штрафу в сумі 66252,0 грн. (800000,0
рос. руб. х 25% х 3,3126 грн./10 рос. руб. = 66252,0
грн.).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції вказав на те, що
відповідно п. 1.2 Положення «Про
валютний контроль» функціями агента
валютного контролю є обов'язки
уповноваженого банку, іншої фінансової
установи та національного оператора
поштового зв'язку, які отримали від
Національного банку генеральні
ліцензії на здійснення валютних
операцій, щодо здійснення контролю за
валютними операціями, що проводяться
резидентами і нерезидентами через ці
установи. Цей контроль полягає в
запобіганні уповноваженими банками,
іншими фінансовими установами та
національним оператором поштового
зв'язку проведенню резидентами і
нерезидентами через ці установи
незаконних валютних операцій та/або
своєчасному інформуванні
уповноваженими банками, іншими
фінансовими установами та
національним оператором поштового
зв'язку у випадках та в порядку,
установлених законодавством, у т.ч.
нормативно-правовими актами
Національного банку, відповідних
державних органів про порушення
резидентами і нерезидентами
законодавства, пов'язаного з
проведенням ними валютних операцій.

Невиконання позивачем функцій агента
валютного контролю в даному випадку
полягає в нездійсненні контрольних
функцій обслуговуючого банку,
передбачених п. 3.1 глави 3 розділу 1
Положення «Про порядок отримання
резидентами кредитів, позик в
іноземній валюті від нерезидентів і
надання резидентами позик в іноземній
валюті нерезидентам», де зазначено, що
обслуговування уповноваженим банком
операцій за договором зарахування
іноземної валюти на рахунок
резидента-позичальника в
уповноваженому банку, що надходить від
нерезидента як кредит, з урахуванням
вимог п. 3.7 цієї глави; здійснення
купівлі (продажу, обміну) іноземної
валюти за кредитними операціями та
платежами за цими операціями за
дорученням резидента-позичальника;
списання іноземної валюти на користь
нерезидента з рахунку
резидента-позичальника в рахунок
погашення кредиту (основної суми,
процентів тощо), а також виконання
інших зобов'язань, передбачених
відповідним договором здійснюється
лише за наявності реєстрації договору
Національним банком.

В свою чергу відповідно 3.7 вказаного
Положення у разі надходження від
нерезидента на адресу
резидента-позичальника кредиту і якщо
уповноважений банк не має документів,
що свідчать про правомірність
одержання резидентом кредитних коштів
згідно із законодавством України
(реєстрації договору, гарантій
Кабінету Міністрів України), або якщо
обслуговуючим банком за таким кредитом
визначено інший уповноважений банк,
або кошти надійшли від іншого
нерезидента (не кредитора), тобто від
нерезидента, який не зазначений у
реєстрації договору, то уповноважений
банк зараховує такі кошти на поточний
рахунок клієнта в загальному порядку з
дотриманням вимог нормативно-правових
актів Національного банку.
Обслуговування уповноваженим банком
операцій за договором здійснюється
після отримання від
резидента-позичальника документів, які
свідчать про правомірність одержання
резидентом кредитних коштів згідно із
законодавством України та/або потрібні
для виконання обслуговуючим банком
функцій щодо здійснення валютного
контролю за операціями
резидента-позичальника за договором.

За таких обставин, передбачений цим
пунктом обов'язок обслуговуючого банку
зарахувати кредитні кошти в іноземній
валюті, які надійшли від нерезидента,
на рахунок резидента-позичальника, при
відсутності документів, що
підтверджують реєстрацію договору, є
вичерпним і за своїм обсягом означає
лише дії, які необхідно вчинити банку
для завершення переказу коштів. Всі
подальші дії банку, в т.ч. щодо
виконання доручень клієнта на продаж
зарахованих на його рахунок кредитних
коштів в іноземній валюті, відтак щодо
виконання доручень клієнта на
перерахування гривневого еквівалента
контрагентам, можуть мати місце лише
після реєстрації договору.

Той факт, що на час надходження
резиденту-позичальнику кредитних
коштів в іноземній валюті відповідно
до постанови Правління НБУ № 453 від
14.11.13 р. «Про зміну строків розрахунків
за операціями з експорту та імпорту
товарів і запровадження обов'язкового
продажу надходжень в іноземній валюті»
та постанови Правління НБУ № 457 від
15.11.13 р. «Про встановлення розміру
обов'язкового продажу надходжень в
іноземній валюті» існувала вимога про
обов'язковий продаж цих надходжень на
міжбанківському валютному ринку в
розмірі 50% уповноваженим банком без
доручення клієнта, і що в силу цієї
вимоги відповідна частина кредитних
коштів була зарахована на рахунок
резидента-позичальника в гривневому
еквіваленті, ніяким чином не змінює
правовий статус цих коштів, відповідно
до якого їх можна використовувати лише
після реєстрації кредитного договору в
Національному банку. Крім того, до
платежів за кредитними операціями
належать також платежі з використання
кредитних коштів.

Відповідно п. 2 ст. 2 Декрету КМУ «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» резиденти і
нерезиденти мають право здійснювати
валютні операції з урахуванням
обмежень, встановлених цим Декретом та
іншими актами валютного законодавства
України.

Правовою підставою обмеження права
клієнта у використанні цих коштів є п. 1
Указу Президента України № 734/99 від
27.06.99 р. «Про врегулювання порядку
одержання резидентами кредитів, позик
в іноземній валюті від нерезидентів та
застосування штрафних санкцій за
порушення валютного законодавства»; п.
2 ст. 2 та ст. 11 Декрету КМУ «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»; ст. 44 Закону України «Про
Національний банк України»; п. 3.1 та п.
3.7 Положення «Про порядок отримання
резидентами кредитів, позик в
іноземній валюті від нерезидентів і
надання резидентами позик в іноземній
валюті нерезидентам», де вказано, що
договори, які передбачають виконання
резидентами боргових зобов'язань перед
нерезидентами за запозиченими у них
кредитами, позиками в іноземній валюті,
підлягають реєстрації НБУ.
Уповноважені банки здійснюють
обслуговування операцій за договорами
на підставі реєстраційних свідоцтв.
Реєстрація договорів здійснюється НБУ
протягом семи робочих днів з дати
надходження необхідних для реєстрації
документів. Протягом цього строку
Національний банк України видає
реєстраційні свідоцтва. Порядок
реєстрації договорів та перелік
документів, необхідних для реєстрації
договорів, визначається НБУ.
Обслуговування операцій за договорами,
що передбачають виконання зобов'язань
перед нерезидентами за запозиченими у
них кредитами, позиками в іноземній
валюті, після їх реєстрації НБУ має на
меті запобігти використанню коштів,
які отримані резидентами за кредитними
договорами, які не відповідають
встановленим до них вимогам. Право на
визначення умов, відповідно до яких
резиденти укладають договори, надано
НБУ.

Відповідно ст. 44 Закону України «Про
Національний банк України»
Національний банк діє як уповноважена
державна установа при застосуванні
законодавства України про валютне
регулювання і валютний контроль. До
компетенції Національного банку у
сфері валютного регулювання та
контролю належать, зокрема, видання
нормативно-правових актів щодо ведення
валютних операцій. Одним з таких
нормативно-правових актів, який
затверджено постановою правління НБУ
№ 270 від 17.06.04 р., є Положення «Про
порядок отримання резидентами
кредитів, позик в іноземній валюті від
нерезидентів і надання резидентами
позик в іноземній валюті
нерезидентам». Право банку повернути
без виконання платіжне доручення
клієнта, яке подано до банку з
порушенням законодавства України або
не може бути виконано відповідно до
законодавства України, передбачене п.
2.5 Інструкції «Про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті», затвердженої постановою
Правління НБУ № 22 від 21.01.04 р. В п. 2.15
вказаної Інструкції порядок
повернення банком своїм клієнтам
оформлених ними розрахункових
документів та супровідних документів
визначається в договорах банківського
рахунку клієнтів. Банк, повертаючи
розрахунковий документ у день його
надходження, має зробити на його
зворотному боці напис про причину
повернення документа без виконання (з
обов'язковим посиланням на статтю
закону України, відповідно до якої
розрахунковий документ не може бути
виконано, або/та главу/пункт
нормативно-правового акта
Національного банку, який порушено) та
зазначити дату його повернення (це
засвідчується підписами
відповідального виконавця і
працівника, на якого покладено функції
контролера, та відбитком штампа банку).

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов до висновку, що невиконання
позивачем функцій агента валютного
контролю, тобто нездійснення
контрольних функцій обслуговуючого
банку, передбачених п. 3.1 глави 3 розділу
І Положення «Про порядок отримання
резидентами кредитів, позик в
іноземній валюті від нерезидентів і
надання резидентами позик в іноземній
валюті нерезидентам», призвело до
порушення ним валютного законодавства.
Крім того, в постанові суду першої
інстанції вказано на те, що позивач
просить суд визнати незаконною та
скасувати Постанову Управління НБУ у
Вінницькій області про притягнення до
відповідальності за порушення
валютного законодавства № 4 від 27.05.14 р.,
тоді як до матеріалів справи ним була
надана Постанова № 4-13-014/1837 від 27.05.14 р.

Колегія суддів вважає доцільним
відмітити, що в апеляційній скарзі
апелянт не наводить фактів, які б
свідчили про відсутність виявлених в
його діях порушень валютного
законодавства і не дає пояснень щодо
предмету оскарження. За таких обставин
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
оскільки доводи апеляційної скарги їх
не спростували.

Зважаючи на те, що постанова
Харківського окружного
адміністративного від 09.07.14 р. по справі
№ 820/11831/14 прийнята з дотриманням вимог
чинного законодавства, колегія суддів
не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2014р. по
справі № 820/11831/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 09.07.2014р. по
справі № 820/11831/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
до Національного банку України в особі
Управління національного банку
України у Вінницькій області про
визнання незаконною та скасування
постанови - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України шляхом подання касаційної
скарги протягом двадцяти днів з
моменту виготовлення повного тексту.

Головуючий суддя (підпис)Водолажська
Н.С.Судді(підпис) (підпис) Філатов Ю.М.
Бенедик А.П.

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 04.09.2014 року.

ЗГІДНО З ОРИГІНАЛОМ:

Суддя
Н.С.
Водолажська