Справа № 808/3810/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року 11 год. 30 хв. Справа №
808/3810/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача 2 Попової К.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: ОСОБА_3

до: державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
Яковлевої Вікторії Юріївни, Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області

про: визнання дій протиправними та
скасування припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - позивач) звернувся з
адміністративним позовом до старшого
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
Румянцевої Інни Володимирівни,
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
(далі - відповідач 2) про визнання
протиправними дій по винесенню припису
№ 000095/95 від 13.12.2013 та про скасування
зазначеного припису.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає про недопущення ним вимог
земельного законодавства та зазначає,
що він не ухилявся від оформлення права
користування часткою земельної
ділянки відповідно до належної йому на
праві власності частки нежитлової
будівлі, яка розташована на такій
земельній ділянці, у зв'язку з чим
державна реєстрація права
користування не відбулась по
незалежним від нього причинам. Також
позивач вказує, що оскаржуваним
приписом його зобов'язано здійснити
оформлення права користування всією
земельною ділянкою та провести
державну реєстрацію такого права
користування, а не 21/100 її частину
відповідно до належної йому на праві
власності частини нежитлової будівлі.

При розгляді справи судом за згодою
представника позивача проведено
заміну відповідача 1 - старшого
державного інспектора сільського
господарства в Запорізькій області
Державної інспекції сільського
господарства в Запорізькій області
Румянцеву Інну Володимирівну на
належного відповідача - державного
інспектора сільського господарства в
Запорізькій області Державної
інспекції сільського господарства в
Запорізькій області Яковлеву Вікторію
Юріївну (далі - відповідач 1), якою
проведена перевірка та винесено
оскаржуваний припис (а.с. 62).

Відповідач 1 в судове засідання не
прибула, про дату, час і місце розгляду
справи повідомлена належним чином, про
причини неприбуття до суду не
повідомила, що, відповідно до положень
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, не перешкоджає
розгляду справи без її участі.

Представник відповідача 2 в судовому
засіданні позов не визнала, просила у
його задоволенні відмовити, вважає, що
припис винесено правомірно, у зв'язку
із встановленими при проведенні
перевірки порушеннями вимог
земельного законодавства.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що за договором
купівлі-продажу від 22.10.2009 Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Національний клуб Запорізька січ»
(продавець) передало у власність у
відповідних частках покупцям - ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_3
та ОСОБА_11 нежитлову будівлю Літ. А-1,А-3-
будівля бази відпочинку загальною
площею 5294 кв.м., яка розташована на
земельній ділянці площею 27858 кв.м. за
адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11-14).

Частка позивача у праві власності на
вказану нежитлову будівлю становить
21/100.

Державна реєстрація права власності
позивача відбулась 28.10.2009 (а.с. 20).

13.12.2013 державним інспектором
сільського господарства в Запорізькій
області Яковлевою В.Ю. проведено
перевірку щодо дотримання вимог
земельного законодавства на земельній
ділянці НЗ «Хортиця» по АДРЕСА_1, за
результатами якої складено Акт
перевірки (а.с. 47).

Як зазначено в Акті перевірки, на
теперішній час державна реєстрація
права користування земельною ділянкою
загальною площею 2,7858 га на території НЗ
«Хортиця» по АДРЕСА_1 під розташування
нежитлової будівлі літ. «А-1», літ. «А-3»
(землі історико-культурного
призначення) власниками майна не
проведена згідно вимог чинного
земельного законодавства, що є
порушенням статті 125 Земельного
кодексу України.

За результатами проведеної перевірки
відповідачем 1 винесено припис від
13.12.2013 № 000095/95, яким у зв'язку з не
проведенням ОСОБА_3 державної
реєстрації права власності
(користування) земельною ділянкою
загальною площею 2,7858 га під
розташування нежитлової будівлі літ.
«А-1», літ. «А-3» позивачу приписано в
місячний термін усунути порушення
земельного законодавства (а.с. 48).

Відповідно до статті 188 Земельного
кодексу України, державний контроль за
використанням та охороною земель
здійснюється уповноваженими органами
виконавчої влади по земельних
ресурсах, а за додержанням вимог
законодавства про охорону земель -
спеціально уповноваженими органами з
питань екології та природних ресурсів.
Порядок здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні
основи організації здійснення
державного контролю за використанням
та охороною земель визначає Закон
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель» від
19.06.2003 р. № 963-IV (далі Закон України №
963-IV), який спрямований на забезпечення
раціонального використання і
відтворення природних ресурсів та
охорону довкілля.

Відповідно до статті другої Закону
України № 963-IV основними завданнями
державного контролю за використанням
та охороною земель є, зокрема,
забезпечення додержання органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, фізичними та
юридичними особами земельного
законодавства; запобігання порушень
законодавства України у сфері
використання та охорони земель,
своєчасне виявлення таких порушень і
вжиття відповідних заходів щодо їх
усунення.

Згідно з пунктом першим Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13 квітня
2011 року №459/2011, Державна інспекція
сільського господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України,
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі.

Відповідно до абзацу третього частини 1
статті 10 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель», державні інспектори у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель мають право давати обов'язкові
для виконання вказівки (приписи) з
питань використання та охорони земель
і дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне правопорушення,
з відшкодуванням завданих власнику
земельної ділянки збитків.

Частиною 1 статті 144 Земельного кодексу
України закріплено, що у разі виявлення
порушення земельного законодавства
державний інспектор сільського
господарства, державний інспектор з
охорони довкілля складають протокол
про порушення та видають особі, яка
допустила порушення, вказівку про його
усунення у 30-денний строк. Якщо особа,
яка допустила порушення земельного
законодавства, не виконала протягом
зазначеного строку вказівки
державного інспектора щодо припинення
порушення земельного законодавства,
державний інспектор сільського
господарства, державний інспектор з
охорони довкілля відповідно до закону
накладають на таку особу
адміністративне стягнення та повторно
видають вказівку про припинення
правопорушення чи усунення його
наслідків у 30-денний строк.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Враховуючи, що до повноважень
відповідача 1 віднесено надання
обов'язкових для виконання вказівок
(приписів) з питань використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства України, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги про
визнання протиправними дій
відповідача 1 по винесенню припису є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Позовні вимоги про скасування припису
від 13.12.2013 №000095/95 суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як зазначено в оскаржуваному приписі,
підставою для його винесення стало не
проведення позивачем державної
реєстрації права власності
(користування) земельною ділянкою
загальною площею 2,7858 га під
розташування нежитлової будівлі літ.
«А-1», літ. «А-3», у зв'язку з чим ОСОБА_3
приписано в місячний термін усунути
зазначені порушення земельного
законодавства, тобто провести державну
реєстрацію права власності
(користування) всією земельною
ділянкою загальною площею 2,7858 га, при
тому, що частка позивача у праві
власності на нежитлову будівлю, яка
розташована на цій ділянці становить
21/100 (а.с. 48).

Відповідно до абзацу першого частини 1
статті 116 Земельного кодексу України,
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 2 цієї ж статті,
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Частиною 4 статті 120 Земельного кодексу
України встановлено, що у разі набуття
права власності на жилий будинок,
будівлю або споруду кількома особами
право на земельну ділянку визначається
пропорційно до часток осіб у праві
власності жилого будинку, будівлі або
споруди.

Відповідно до положень статті 125
Земельного кодексу України, право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Враховуючи, що ОСОБА_3 приписано в
місячний термін усунути встановлені в
ході проведеної перевірки порушення
земельного законодавства - провести
державну реєстрацію права власності
(користування) всією земельною
ділянкою загальною площею 2,7858 га, при
тому, що частка позивача у праві
власності на нежитлову будівлю, яка
розташована на цій ділянці становить
лише 21/100, можливість здійснення такої
реєстрації відповідачами нормативно
не доведено, суд приходить до висновку,
що припис винесений необґрунтовано,
без урахування усіх обставин, що мають
значення для його прийняття, у зв'язку з
чим позовні вимоги про його скасування
є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачами не надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
обґрунтованості прийняття
оскаржуваного припису.

На підставі викладеного, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3
підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 11, 17, 19, 52, 161-163, 172, 174
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
винесений державним інспектором
сільського господарства в Запорізькій
області Державної інспекції
сільського господарства в Запорізькій
області Яковлевою Вікторією Юріївною
припис від 13.12.2013 № 000095/95.

У решті позовних вимог відмовити.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_3 судовий збір у
розмірі 36 ( тридцять шість) грн. 54 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М Каракуша