Справа № 825/1230/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 825/1230/14
Головуючий у 1-й інстанції: Д'яков В.І.
Суддя-доповідач: Глущенко
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко
Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом Київського міського центру
зайнятості до ОСОБА_2, третя особа -
Приватне підприємство «Діслав» про
стягнення коштів, за апеляційною
скаргою Київського міського центру
зайнятості на постанову
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року,

В С Т А Н О В И В:

Київський міський центр зайнятості
звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2, в
якому просив стягнути з відповідача на
користь центру кошти в розмірі 14103,32
грн.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив із того, що
матеріалами справи не підтверджується
перебування відповідача у трудових
відносинах з третьою особою та
отримання нею доходу під час отримання
допомоги по безробіттю чи повідомлення
при реєстрації в центрі зайнятості
останньому недостовірних відомостей з
приводу роботи.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Судовою колегією установлено, що 20.05.2013
року ОСОБА_2 звернулася до
Дніпровського районного центру
зайнятості в м. Києві (далі - центр
зайнятості) із заявою, в якій просила до
вирішення питання її працевлаштування
надати статус безробітного відповідно
до Закону України «Про зайнятість
населення» та встановити виплату
допомоги по безробіттю відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Із матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_2 перебувала на обліку в центрі
зайнятості в період з 20.05.2013 року по
13.11.2013 року та в період з 27.05.2013 року по
12.11.2013 року отримувала допомогу по
безробіттю.

Наказом центру зайнятості від 14.11.2013
року №НТ131114 відповідачу з 13.11.2013 року
припинено виплати допомоги по
безробіттю та припинено реєстрацію її
як безробітної у зв'язку із
працевлаштуванням.

Як убачається з матеріалів справи,
головним спеціалістом відділу
перевірок та розслідування страхових
випадків Святошинського районного
центру зайнятості, на запит
Дніпровського РЦЗ, проведено перевірку
достовірності даних ОСОБА_2 щодо
перебування у трудових відносинах за
період, що міг вплинути на умови
виплати цій особі допомоги по
безробіттю, за підсумками якої
складено акт №356 від 06.12.2013 року. В ході
перевірки виявлено, що ОСОБА_2
перебувала у трудових відносинах з ПП
«Діслав» та отримувала дохід. Такого
висновку контролюючий суб'єкт дійшов з
огляду на досліджені накази по
підприємству від 26.09.2012 року №18 та від
31.05.2013 року №42 про прийняття та
звільнення з посади відповідно, а також
на основі звіту до ПФУ за травень 2013
року. Відповідач із згаданим актом була
ознайомлена 10.02.2014 року.

15.01.2014 року директором Дніпровського
РЦЗ прийнято наказ №13 «Про повернення
незаконно отриманих коштів, виплачених
як допомога по безробіттю» та листом
від 16.01.2014 року №236-07/23 запропоновано
ОСОБА_2 добровільно повернути
незаконно отримані кошти.

Згідно з довідкою-розрахунком від
16.01.2014 року №230-06/23 загальна сума
матеріального забезпечення,
виплаченого відповідачу з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй такого становить 14103,32
грн. Із цього розрахунку слідує, що
позивач відніс усю суму отриманої
ОСОБА_2 допомоги по безробіттю за
період перебування на обліку в центрі
зайнятості до такої, що була незаконно
отримана й підлягає поверненню (за
період з 27.05.2013 року по 12.11.2013 року).

Оскільки зазначені кошти відповідачем
центру зайнятості повернуті не були,
другий звернувся у суд за їх
стягненням.

Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів виходить із
наступного.

На час спірних правовідносин правові,
економічні та організаційні засади
реалізації державної політики у сфері
зайнятості населення, гарантії держави
щодо захисту прав громадян на працю та
реалізації їхніх прав на соціальний
захист від безробіття визначались
Законом України «Про зайнятість
населення» від 05.07.2012 року №5067-VI.

Зайнятістю за цим Законом визнається
не заборонена законодавством
діяльність осіб, пов'язана із
задоволенням їх особистих та
суспільних потреб з метою одержання
доходу (заробітної плати) у грошовій
або іншій формі, а також діяльність
членів однієї сім'ї, які здійснюють
господарську діяльність або працюють у
суб'єктів господарювання, заснованих
на їх власності, у тому числі
безоплатно (ч. 1 ст. 1).

Згідно ч. 3 ст. 3 цього Закону зайнятість
населення забезпечується шляхом
встановлення відносин, що
регламентуються трудовими договорами
(контрактами), провадження
підприємницької та інших видів
діяльності, не заборонених законом.

За ч. 1 ст. 4 Закону до зайнятого
населення належать особи, які працюють
за наймом на умовах трудового договору
(контракту) або на інших умовах,
передбачених законодавством, особи,
які забезпечують себе роботою
самостійно (у тому числі члени
особистих селянських господарств),
проходять військову чи альтернативну
(невійськову) службу, на законних
підставах працюють за кордоном та які
мають доходи від такої зайнятості, а
також особи, що навчаються за денною
формою у загальноосвітніх,
професійно-технічних та вищих
навчальних закладах та поєднують
навчання з роботою.

Відповідно до статті 5 цього Закону у
сфері зайнятості держава гарантує,
зокрема, соціальний захист у разі
настання безробіття, до якого
відноситься допомога по безробіттю.

Умови та тривалість виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 22
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття».

Підстави припинення виплати допомоги
по безробіттю визначені статтею 31
цього Закону. Так, виплата допомоги по
безробіттю припиняється, зокрема, у
разі працевлаштування безробітного
(пп. 1 п. 1 цієї норми).

Відповідно до абз. 3 пп. 1 п. 37 Порядку
реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.03.2013 року № 198, територіальний
орган Державної служби зайнятості
припиняє реєстрацію особи, як
безробітної, з дня її працевлаштування
за наймом на умовах трудового договору
(контракту).

Із матеріалів справи вбачається, що
саме на підставі пп. 1 п. 1 ст. 31 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» та абз. 3 пп. 1 п. 37
Порядку реєстрації, перереєстрації
безробітних та ведення обліку осіб, які
шукають роботу ОСОБА_2 було припинено
виплату допомоги по безробіттю та
припинено її реєстрацію в центрі
зайнятості як безробітної. Тобто, у
зв'язку з її працевлаштуванням за
трудовим договором (контрактом).

Статтею 36 вказаного Закону визначені
права та обов'язки застрахованих осіб.
Так, застраховані особи, зареєстровані
в установленому порядку як безробітні,
зобов'язані, зокрема, своєчасно
подавати відомості про обставини, що
впливають на умови виплати їм
забезпечення та надання соціальних
послуг. Частиною 3 цієї норми
передбачено, що сума виплаченого
забезпечення та вартості наданих
соціальних послуг застрахованій особі
внаслідок умисного невиконання нею
своїх обов'язків та зловживання ними
стягується з цієї особи відповідно до
законодавства України з моменту
виникнення обставин, що впливають на
умови виплати їй забезпечення та
надання соціальних послуг.

У зв'язку з тим, що в ході вищезгаданої
звірки було встановлено, що відповідач
перебувала у трудових відносинах з ПП
«Діслав» та отримувала дохід в період з
26.09.2012 року по 31.05.2013 року, і не
повідомила центр зайнятості про такі
обставини при зверненні до останнього
20.05.2013 року, позивач дійшов висновку про
зловживання ОСОБА_2 своїми правами, що є
підставою для стягнення суми
виплаченої їй допомоги по безробіттю.

Обговорюючи такі висновки позивача,
колегія суддів зазначає, що механізм
призначення, виплати допомоги по
безробіттю, у т. ч. одноразової для
організації безробітними
підприємницької діяльності, та
обчислення страхового стажу
визначений Порядком надання допомоги
по безробіттю, у тому числі одноразової
її виплати для організації
безробітними підприємницької
діяльності, затвердженим наказом
Міністерства праці та соціальної
політики України від 20.11.2000 року №307,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14.12.2000 року за № 915/5136.

Підпунктом 1 пункту 5.5 цього Порядку
передбачено, що виплата допомоги по
безробіттю припиняється у разі
працевлаштування безробітного,
зайняття підприємницькою або іншою
діяльністю, пов'язаною з одержанням
доходу безпосередньо від цієї
діяльності, виконання робіт (послуг) за
цивільно-правовими угодами (з дня
працевлаштування, державної
реєстрації як суб'єкта підприємницької
або іншої діяльності, виконання робіт
(послуг) за цивільно-правовими угодами).

Згідно з пунктом 6.14 Порядку, якщо під
час одержання допомоги по безробіттю
безробітний своєчасно не подав
відомості про обставини, що впливають
на умови її виплати, у тому числі
встановлені під час розслідування
страхових випадків та обґрунтованості
виплати матеріального забезпечення, з
безробітного стягується сума
виплаченої допомоги по безробіттю з
моменту виникнення цих обставин. Якщо
безробітний відмовився добровільно
повернути зазначені кошти, то питання
щодо їх повернення вирішується у
судовому порядку.

Таким чином, підставою для припинення
виплати допомоги по безробіттю та
стягнення її в судовому порядку є
фактичне перебування застрахованої
особи, зареєстрованої в центрі
зайнятості як безробітної, в трудових
відносинах (її працевлаштування) та
отримання нею доходів, тобто
здійснення нею трудової діяльності.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 48 Кодексу законів про
працю України трудова книжка є
основним документом про трудову
діяльність працівника. Трудові книжки
ведуться на всіх працівників, які
працюють на підприємстві, в установі,
організації або у фізичної особи понад
п'ять днів. Трудові книжки ведуться
також на позаштатних працівників при
умові, якщо вони підлягають
загальнообов'язковому державному
соціальному страхуванню.

Зазначені положення також передбачені
Інструкцією про порядок ведення
трудових книжок працівників,
затвердженою наказом Міністерства
праці України, Міністерства юстиції
України, Міністерства соціального
захисту населення України від 29.07.1993
року №58, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 17.08.1993 року за № 110. Так,
положенням цієї Інструкції, зокрема,
визначено, що трудові книжки ведуться
на всіх працівників, які працюють на
підприємстві, в установі, організації
(далі - підприємство) усіх форм
власності або у фізичної особи понад
п'ять днів, у тому числі осіб, які є
співвласниками (власниками)
підприємств, селянських (фермерських)
господарств, сезонних і тимчасових
працівників, а також позаштатних
працівників за умови, якщо вони
підлягають державному соціальному
страхуванню. До трудової книжки,
зокрема, вносяться відомості про
працівника: прізвище, ім'я та по
батькові, дата народження, та відомості
про роботу, переведення на іншу
постійну роботу, звільнення.

Із трудової книжки ОСОБА_2, копія якої
наявна в матеріалах справи, не
вбачається записів про роботу в
Приватному підприємстві «Діслав».
Натомість, містяться записи про роботу
на посаді провідного юрисконсульта та
начальника юридичного відділу ДП
«Національний центр ділового та
культурного співробітництва
«Український Дім» в період з 01.03.2012 року
по 17.05.2013 року.

Окрім того, матеріали справи не містять
також доказів укладення відповідачем з
названим підприємством трудового
договору чи цивільно-правової угоди
про надання оплатних послуг.

Колегія суддів не враховує надані
позивачем та використані в ході
перевірки даних ОСОБА_2, за наслідками
якої складено акт №356 від 06.12.2013 року,
копії наказів ПП «Діслав» від 26.09.2012
року №18 та від 31.05.2013 року №42 про
прийняття на посаду та звільнення
відповідача з посади юриста
консультанта, оскільки ці накази не
містять записів ОСОБА_2 про
ознайомлення з ними усупереч вимогам
наказу Державного комітету статистики
України від 05.12.2008 року №489 «Про
затвердження типових форм первинної
облікової документації зі статистики
праці», а також визнані недійсними та
скасовані рішенням Печерського
районного суду м. Києва від 11 липня 2014
року у справі №757/10623/14-ц за позовом
ОСОБА_2 до ПП «Діслав», яке набрало
законної сили.

Враховуючи викладене, колегія суддів
також не враховує покликання позивача
на дані податкової звітності ПП
«Діслав» до податкового органу про
нарахування ОСОБА_2 доходів та поданих
до територіального органу Пенсійного
фонду відомостей, оскільки таке
звітування не підтверджує фактичне
отримання відповідачем коштів від
цього підприємства. У примітці до
наданої податковим органом картки
обліку доходів ОСОБА_2 значиться, що її
дані потребують уточнення у джерел
доходів.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про відсутність належних
доказів в підтвердження трудових
відносин ОСОБА_2 з ПП «Діслав» в період
з 26.09.2012 року по 31.05.2013 року. Відтак, під
час судового розгляду не підтвердився
факт умисного невиконання
відповідачем своїх обов'язків чи
зловживання нею своїми права на
соціальне забезпечення на випадок
безробіття. Тому, відсутні підстави для
стягнення з неї виплаченої допомоги по
безробіттю.

З огляду на вищевказане, колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Київського міського
центру зайнятості залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 15
вересня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М