Справа № 2а-4090/10/0970
Суддя: Попко Я.С.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа
№ 31885/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Попка Я.С.

суддів
Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Львові апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 на постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2011
року у справі за позовом Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач - Державна
податкова інспекції в м.
Івано-Франківську звернулася до суду з
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, в якому просить стягнути з
відповідача за рахунок його активів
податковий борг в сумі 75 040,14 грн.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 4
березня 2011 року позов задоволено.
Стягнено з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 заборгованість у сумі 75040,14 грн.

Постанова суду першої інстанції
мотивована тим, що станом на 08.09.2010 року
у відповідача утворився податковий
борг внаслідок ухилення від сплати
самостійно задекларованих ним сум,
розрахованих на підставі нормативно
правової оцінки землі визначеної
угодою сторін від 15.08.2008 року.

Відповідачем не представлено суду
жодного доказу наявності існування
іншої нормативної грошової оцінки
орендованої землі, з розміру якої можна
було б виходити при нарахуванні плати
за землю, ніж та, яка визначена в угоді
між Івано-Франківською міською радою
та ПП ОСОБА_1 (відповідач) та ПП ОСОБА_2, а
положення статті 2 Закону України «Про
плату за землю» визначають обов'язкову
оплатність користування землями в
Україні.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, вважаючи її
незаконною, винесеною із порушенням
норм чинного законодавства України,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1
оскаржив її, подавши апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2011
року та прийняти нову постанову, якою
повністю відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної
скарги апелянт зазначає, що 22.12.2010 року
набрало законної сили судове рішення,
яким визнано незаконним введення в дію
нормативної оцінки земель міста
Івано-Франківська з 10.07.2008 року і таке
рішення в силу закону є обов'язковим
для виконання всіма суб'єктами, в тому
числі сторонами договору оренди землі
від 15.08.2008 року.

За таких обставин, апелянт вважає
незаконним застосування незаконно
введеної в дію нормативної грошової
оцінки до відносин по розрахунку плати
землю згідно договору оренди землі від
15.08.2008 року.

Відтак, всі розрахунки плати за землю
за 2008-2010 роки, подані на основі орендної
плати встановленої договором оренди
землі від 15.08.2008 рооку та скасованої
нормативної грошової оцінки, є
необ'єктивними, не можуть братись
податковим органом до уваги, а також
стягуватись ним з платника податку.

Особи, які беруть участь у справі в
судове засідання для розгляду
апеляційної скарги не прибули, про
дату, час і місце розгляду справи були
повідомлені належним чином, клопотань
від осіб, які беруть участь у справі,
про розгляд справи за їх участю не
поступило а тому, суд апеляційної
інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1
ст. 197 КАС України, вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами. Справу може бути вирішено
на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача,
дослідивши обставини справи та доводи
апеляційної скарги, суд апеляційної
інстанції приходить до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України
вбачається, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що суд першої
інстанції повно і всебічно дослідив і
оцінив обставини по справі, надані
сторонами докази, правильно визначив
юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про
систему оподаткування» платниками
податків і зборів (обов'язкових
платежів) є юридичні і фізичні особи, на
яких згідно з законами України
покладено обов'язок сплачувати податки
і збори (обов'язкові платежі).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про
плату за землю» використання землі в
Україні є платним. Плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель. Розміри податку за
земельні ділянки, грошову оцінку яких
не встановлено, визначаються до її
встановлення в порядку, визначеному
цим Законом.

Як передбачено приписами ч.1 ст. 14
зазначеного Закону платники
земельного податку, а також орендної
плати за земельні ділянки державної
або комунальної власності (крім
громадян) самостійно обчислюють суму
земельного податку та орендної плати
щороку за станом на 1 січня і до 1 лютого
поточного року подають відповідному
органу державної податкової служби за
місцезнаходженням земельної ділянки
податкову декларацію на поточний рік
за формою, встановленою центральним
податковим органом, з розбивкою річної
суми рівними частками за місяцями.
Подання такої декларації звільняє від
обов'язку подання щомісячних
декларацій. Крім того, платник податків
має право подавати щомісячно нову
звітну податкову декларацію, що не
звільняє його від обов'язку подання
податкової декларації до 1 лютого
поточного року, у тому числі і за
нововідведені земельні ділянки, що не
звільняє від обов'язку подання
податкової декларації протягом місяця
з дня виникнення права на
нововідведену земельну ділянку,
протягом 20 календарних днів місяця
наступного за звітним. Нарахування
громадянам сум земельного податку, а
також орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності проводиться органами
державної податкової служби, які
видають платникові до 15 липня
поточного року платіжне повідомлення
про внесення платежу.

При цьому, відповідно до ст. 17 цього ж
Закону податкове зобов'язання по
земельному податку, а також по орендній
платі за землі державної та
комунальної власності, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується рівними частками
власниками та землекористувачами
земельних ділянок за
місцезнаходженням земельної ділянки
за базовий податковий (звітний) період,
який дорівнює календарному місяцю,
щомісячно протягом 30 календарних днів,
наступних за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.
Податкове зобов'язання по земельному
податку, а також по орендній платі за
землі державної та комунальної
власності, визначене у новій звітній
податковій декларації, у тому числі і
за нововідведені земельні ділянки,
сплачується власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за базовий податковий (звітний)
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця. Земельний
податок, а також орендна плата за
земельні ділянки державної і
комунальної власності громадянами
сплачується рівними частками до 15
серпня і 15 листопада.

Спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює порядок
погашення зобов'язань юридичних або
фізичних осіб перед бюджетами та
державними цільовими фондами з
податків і зборів (обов'язкових
платежів), нарахування і сплати пені та
штрафних санкцій, що застосовуються до
платників податків, є Закон України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», чинний
на час виникнення спірних
правовідносин.

Відповідно до п. 1.3 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
податковий борг (недоїмка) - податкове
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, а також пеня,
нарахована на суму такого податкового
зобов'язання.

Згідно із положеннями пп. 4.1.1. п. 4.1 ст. 4
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» платник податків самостійно
обчислює суму податкового
зобов'язання, яку зазначає у податковій
декларації.

Як передбачено пп. 4.2.1. п. 4.1 ст. 4
зазначеного Закону, якщо згідно з
нормами цього пункту сума податкового
зобов'язання розраховується
контролюючим органом, платник податків
не несе відповідальності за
своєчасність, достовірність та повноту
нарахування такої суми, проте несе
відповідальність за своєчасне і повне
погашення нарахованого податкового
зобов'язання та має право на оскарження
цієї суми у порядку, встановленому цим
Законом.

Встановлено, підтверджено матеріалами
справи, що відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 02.03.2001 року
зареєстрований виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради, як
суб'єкт підприємницької діяльності, та
відповідно до довідки ДПІ в м.
Івано-Франківську за № 12870 від 09.11.2005
року взятий на облік платника податків.

15.08.2008 року між Івано-Франківською
міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (відповідач)
та ПП ОСОБА_2 укладено договір оренди
земельної ділянки загальною площею 0,7851
га, за нормативно-грошовою оцінкою
землі - 4 685 306,33 грн., строком на 3 роки.

Як слідує із матеріалів, в січні 2009 року
та лютому 2010 року відповідачем
самостійно декларувалася орендна
плата за вищевказану земельну ділянку
в розмірі розрахованому від половини
її нормативно-грошової оцінки
визначеної угодою.

26.02.2010 року ДПІ в м. Івано-Франківську
проведено перевірку фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 з питань
своєчасності подання податкової
звітності, за результатами якої
складено акт перевірки за № 3926/17-249.

На підставі даного акту позивачем
прийнято податкове
повідомлення-рішення за № /0 від
03.03.2010 року, яким до відповідача
застосовано штрафну санкцію в розмірі
170,00 грн.

Відповідно до пп. 6.2.1 п. 6.2 ст. 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» у разі коли платник податків
не сплачує узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

На виконання вимог статті 6 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» відповідачу вручено першу та
другу податкові вимоги, які фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 отримав 05.02.2009
року та 16.03.2009 року відповідно, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Відповідно до статтей 16 та 17 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» ПП ОСОБА_1 нарахована пеня в
розмірі 12177,11 грн. та штрафні санкції в
сумі 6685,10 грн.

Загальний борг перед бюджетом станом
на 08.09.2010 року по орендній платі у
відповідача становить 143974,27 грн.

Крім того встановлено, що рішенням
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 09.12.2009 року
у справі № 2а-2086/09/0970 з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 в доход
Державного бюджету стягнуто 29 975,61 грн.
та рішенням Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
13.05.2010 року у справі № 2а-818/10/0970 з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в
доход Державного бюджету стягнуто 38
958,52 грн. Отже, загальна сума боргу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
перед бюджетом, що підлягає до
стягнення, становить 75 040,14 грн.

Разом з тим встановлено, що ухвалою
Вищого адміністративного суду України
у справі № К-35155/10 від 22.12.2010 року
залишено в силі постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 14.12.2009
року, якою скасовано пункт 2 рішення XXIX
сесії V скликання Івано-Франківської
міської ради від 10 липня 2008 року «Про
затвердження матеріалів нормативної
грошової оцінки земель міста
Івано-Франківська», яким вказану
нормативну грошову оцінку земель міста
введено в дію з дати прийняття даного
рішення.

Суд першої інстанції погоджується з
позицією суду першої інстанції, що
податковий борг станом на 08.09.2010 року
утворився внаслідок ухилення
відповідачем від сплати самостійно
задекларованих ним сум, розрахованих
на підставі нормативно правової оцінки
землі визначеної угодою сторін від
15.08.2008 року, в той час як ухвала Вищого
адміністративного суду України у
справі № К-35155/10 від 22.12.2010 року була
проголошена і вступила в законну силу
тільки 22.12.2010 року.

Відповідно до пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» активи платника податків
можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що факт наявності
спірного податкового боргу
відповідача в сумі 75040,14 грн. є
доведеним, тому судом першої інстанції
правомірно задоволено
адміністративний позов Державної
податкової інспекції в м.
Івано-Франківську до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про його
стягнення.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до переконання, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
надав їм належну правову оцінку, а
доводи апелянта на правомірність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, ст.ст.
198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 4 березня 2011
року у справі №2а-4090/10/0970 за позовом
Державної податкової інспекції в м.
Івано-Франківську до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
Я.С. Попко

Судді
Р.Б. Хобор

Р.П. Сеник