Справа № 2а-1666/10/0770
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/36241/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів: головуючого
судді Юрченко В.П., суддів: Приходько
І.В., Сіроша М.В., при секретарі судового
засідання Педан А.Ю., розглянувши
у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року

у справі № 2а-1666/10/0770

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед»

до Ужгородської міжрайонної державної
податкової інспекції у Закарпатській
області

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 квітня
2011 року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2014
року задоволено позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Джейбіл Сьоркіт
Юкрейн Лімітед» до Ужгородської
міжрайонної державної податкової
інспекції у Закарпатській області,
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення від
01.02.2010 р. за № 33//0/1087, яким зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі
1658122 грн.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій і прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального
права.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податковим органом
проведена позапланова виїзна
перевірка Товариства, за наслідками
якої складено акт перевірки №
9/23-2/32836226 від 26.01.2010 року, на підставі
якого прийнято податкове
повідомлення-рішення від 01.02.2010 р.
№33//0/1087, яким зменшено бюджетне
відшкодування з ПДВ в розмірі 1658122,00
грн.

В акті зазначено порушення п.п.7.4.4 п.п.7.4,
п.п.7.2.3, п.7.2, п.п.7.5.1 п.7.5, п.п.7.4.1 п.7.4,
п.п.7.7.1, 7.7.2 п.7.7 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» від 03.04.1997
р. № 168, що призвело до завищення суми
бюджетного відшкодування ПДВ за
листопад 2009 р. в розмірі 1658122 грн. по
послугах, отриманих від нерезидентів
на митній території України.

Судами встановлено, що Товариство
заявило до бюджетного відшкодування у
листопаді 2009 року суму ПДВ у розмірі
4567003,00 грн., в тому числі 629950,21 грн. сума
ПДВ, яка сплачена постачальникам
товарів, робіт, послуг у жовтні 2009 року
грошовими коштами, 2146367,00 грн. - сума ПДВ,
сплачена митним органам при імпорті
товарів у жовтні 2009 року грошовими
коштами, 1 790 686,00 грн. - сума ПДВ,
нарахована ТОВ «Джейбіл Сьоркіт Юкрейн
Лімітед» за послуги, отримані від
нерезидентів на митній території
України за період грудень 2008 року,
січень, лютий, квітень, червень,
вересень 2009 року згідно з пп. 7.5.2. п. 7.5.
та пп. 7.3.6. п. 7.3. ст. 7 Закону.

В касаційній скарзі податковий орган
доводить суду, що податковий облік
операцій з отримання послуг від
нерезидента на митній території
України не передбачає окремої сплати
до бюджету податку на додану вартість,
тому податок по таких операціях не
включається у рядок 2 Розрахунку суми
бюджетного відшкодування. Право на
відшкодування виникає лише при
фактичній надмірній сплаті ПДВ до
бюджету, а не з самого факту існування
зобов'язання по сплаті ПДВ в ціні
товару або дати подання податкової
декларації.

Тобто, суть спору полягає у праві
платника податку на включення до
бюджетного відшкодування сум податку,
нарахованого в ціні придбання послуг,
наданих нерезидентом на митній
території України.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«Джейбіл Сьоркіт Юкрейн Лімітед»
відобразило обсяг послуг, придбаних у
нерезидентів, у розмірі 254205,00 грн. у
складі податкового кредиту в рядку 12.4
«Послуги, отримані від нерезидента» в
декларації з ПДВ за січень 2009 року; суму
387511,00 грн. ПДВ в декларації з ПДВ за
січень 2009 року; у розмірі 387 511,00 грн. у
складі податкового кредиту в рядку 12.4 в
декларації з ПДВ за лютий 2009 року; суму
438936,00 грн. податкових зобов'язань ПДВ в
декларації з ПДВ за лютий 2009 року; суму
438936,00 грн. у складі податкового кредиту
в декларації з ПДВ за березень 2009 року;
суму у розмірі 546516,00 грн. податкового
зобов'язання ПДВ в декларації з ПДВ за
квітень 2009 року; у розмірі 546516,00 грн. в
декларації з ПДВ за травень 2009 року;
суму 146 295,00 грн. податкового кредиту в
декларації з ПДВ за червень 2009 року; у
розмірі 146 295,00 грн. у складі податкового
кредиту в декларації з ПДВ за липень 2009
року; суму 17223,00 грн. податкових
зобов'язань в декларації з ПДВ за
вересень 2009 року; у розмірі 17223,00 грн. у
складі податкового кредиту в
декларації з ПДВ за жовтень 2009 року.

Згідно з підпунктом 7.3.6 пункту 7.3 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення
податкових зобов'язань при імпорті є
дата подання митної декларації із
зазначенням у ній суми податку, що
підлягає сплаті. Датою виникнення
податкових зобов'язань при
імпортуванні робіт (послуг) є дата
списання коштів з розрахункового
рахунку платника податку в оплату
робіт (послуг) або дата оформлення
документа, що засвідчує факт виконання
робіт (послуг) нерезидентом залежно від
того, яка з подій відбулася першою.

Підпунктом 7.5.2 пункту 7.5 цієї
статті встановлено, що датою
виникнення права на податковий кредит
для операцій із імпорту товарів
(супутніх послуг) та по поставці послуг
нерезидентом на митній території
України є дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях згідно з
підпунктом 7.3.6 цієї статті.

Отже, для операцій із імпорту
товарів ( супутніх послуг ) та по
поставці послуг нерезидентом на митній
території України декларування суми
податкових зобов'язань законом
прирівняні до їх сплати.

Така правова позиція зазначена в
постанові Верховного Суду України від
11 травня 2010 року (справа N 10/66), а саме
зазначено: у даному випадку всі суми
податку на додану вартість з операцій
по наданню послуг нерезидентами
враховані в податковій декларації
після настання підстав, визначених
підпунктом 7.3.6 Закону для виникнення
права на податковий кредит. Їх реальна
сплата для настання права, а відтак і
визначення дати виникнення права на
податковий кредит (підпункт 7.5.2 Закону),
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, Законом не вимагається.

Відповідно до пункту 5.7 Порядку
заповнення і подання податкової
декларації з ПДВ, затвердженого
наказом ДПА України від 30.05.1997 № 166, до
розділу II "Податковий кредит" (рядки 10 -
15 декларації) включаються обсяги
придбання (виготовлення, будівництва,
спорудження) з податком на додану
вартість або без податку на додану
вартість товарів (послуг), основних
фондів на митній території України,
імпортованих товарів, отриманих на
митній території України від
нерезидента послуг з метою їх
подальшого використання у межах
господарської діяльності платника
податку, а також тих, які не
призначаються для їх використання у
господарській діяльності, або придбані
з метою їх використання для поставки
послуг за межами митної території
України, місце поставки яких
визначається відповідно до пункту 6.5
статті 6 Закону, окремо за цілями
використання (здійснення операцій, які
підлягають оподаткуванню, звільнені
від оподаткування, не є об'єктом
оподаткування).

Листом від 17.10.2005 № 20667/7/16-1517-26
Державної податкової адміністрації
України роз'яснено, що починаючи з
28.07.2005 датою виникнення податкового
кредиту при отриманні послуг від
нерезидента є дата сплати податку по
податкових зобов'язаннях. Датою сплати
податку до бюджету в такому разі згідно
цих роз'яснень вважається дата подання
до податкової інспекції (
адміністрації ) податкової декларації
з ПДВ, в якій сума податку на додану
вартість за отримані від нерезидента
послуги включена до податкових
зобов'язань ( рядок 7 ).

Як вже зазначено, позивач в податковій
декларації включив до податкового
кредиту зазначені послуги ( рядок 12.4
«послуги, отримані від нерезидента»),
що відповідає вимогам підпункту 7.5.2
пункту 7.5 ст. 7 Закону України «Про
податок на додану вартість» з
врахуванням дати подання податкової
декларації.

Згідно з підпунктом 7.7.2 пункту 7.7 цієї
статті якщо у наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
підпунктом 7.7.1 цього пункту, має
від'ємне значення, то: а) бюджетному
відшкодуванню підлягає частина такого
від'ємного значення, яка дорівнює сумі
податку, фактично сплаченій
отримувачем товарів (послуг) у
попередньому податковому періоді
постачальникам таких товарів (послуг);
б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду.

Та обставина, що платник ПДВ по
операціях по поставці нерезидентом
послуг на митній території України
сплачує податок не постачальнику
послуг, а безпосередньо до Державного
бюджету, не позбавляє його права на
бюджетне відшкодування сплаченого
податку. При цьому сплаченим податком
за змістом Закону є задекларована сума
податкового зобов'язання.

Підпунктом 7.7.1. п.п.7.7 ст. 7 Закону № 168
визначено, що сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.4.4 п.п.7.4 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість» (про
порушення якої зазначено в спірному
податковому повідомленні-рішенні)
встановлено якщо платник податку
придбаває (виготовляє) матеріальні та
нематеріальні активи (послуги), які не
призначаються для їх використання в
господарській діяльності такого
платника, то сума податку, сплаченого у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не включається до
складу податкового кредиту.

Таким чином, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів про
відсутність порушень п.п.7.4.4 п.7.4, п.п.7.2.3
п.7.2 п.п.7.5.1 п.п.7.5 п.п.7.4.1 п.7.4, п.п.7.7.1,
п.п.7.7.2 п.п.7.7 ст. 7 Закону № 168, про які
зазначено податковим органом, який
стверджує про завищення суми
бюджетного відшкодування в тому числі,
на суму 9853 грн. по податкових накладних,
включених до складу податкового
кредиту жовтня 2009 року, оскільки такі
дії платника податку є правовмірними.

Суди попередніх інстанції правильно
прийшли до висновку про відсутність
порушень, зазначених в акті перевірки
та податковому повідомленні-рішенні.
Вказані висновки не спростовані
відповідачем.

Враховуючи встановлені обставини та
наведені вище положення Закону
України «Про податок на додану
вартість», висновки Верховного Суду
України - юридично правильним є
висновок судів першої та апеляційної
інстанції про наявність підстав для
задоволення позовних вимог.

Таким чином, Вищий адміністративний
суд України дійшов висновку про те, що
судами попередніх інстанцій належним
чином з'ясовано обставини справи та
дано їм відповідну правову оцінку.
Порушень норм матеріального та
процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень суду першої та апеляційної
інстанцій не встановлено.

Якщо відсутні підстави для скасування
судового рішення, суд касаційної
інстанції відповідно до положень
статті 2201 Кодексу адміністративного
судочинства України відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення
без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 220-1, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ужгородської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Закарпатській області
залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 11 квітня 2011
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2014 року у справі №
2а-1666/10/0770 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, у
порядку та в строки, встановлені
статтями 236 - 238, 2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий(підпис)В.П.
ЮрченкоСудді(підпис)І.В. Приходько
(підпис)М.В. Сірош