Справа № 826/11724/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі:
головуючого судді Шейко Т.І.
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до Святошинського
районного відділу Державної
міграційної служби України в м.
Києвіпровизнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві, в якому просив: -
визнати дії Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві щодо вимоги сплатити
87,15 грн. за вартість послуг -
протиправними; - визнати дії
Святошинського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві щодо вимоги сплатити 120,00 грн.
за вартість бланка - протиправними; -
визнати дії Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві щодо повернення
позивачу поданих ним документів -
протиправними; - зобов'язати
Святошинський районний відділ
Державної міграційної служби України в
м. Києві повторно розглянути питання
щодо оформлення та видачі позивачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
ним документів з врахуванням норм
закону та рішення суду.
Позовні вимоги мотивовані тим, що
08 липня 2014 року позивач з метою
отримання паспорта громадянина
України для виїзду за кордон звернувся
до відповідача з документами, перелік
яких визначений Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду
громадян України» та «Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 31 березня 1995 року
№231. Однак відповідач вимагав, крім
квитанції про сплату держмита у
розмірі 170,00 грн. додатково надати
квитанції про сплату 87,15 грн. за
вартість послуг та 120,00 грн. за вартість
бланка. Так, як позивач відмовився
додатково сплачувати вказані платежі,
документи повернули йому без розгляду
та реєстрації. За таких обставин,
позивач звернувся до керівника
Святошинського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві із заявою для надання йому
інформації щодо причин відмови у
прийнятті у нього документів та вимоги
додаткової сплати платежів. На свою
заяву отримав відповідь, в якій
наголошувалось на сплаті додаткових
платежів. Враховуючи, що Верховний Суд
України постановою від 17 грудня 2013 року
висловив свою позицію з цього приводу,
а саме, що сплата установленого
Декретом Кабінету Міністрів України
«Про державне мито» №43-93 від 30 квітня
1993 року державного мита покриває
вартість витрат, пов'язаних із
учиненням міграційною службою дій щодо
видачі громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон (у тому числі й вартість
бланка), вимагання міграційною службою
додаткових платежів є протиправним. Не
дивлячись на це, відповідач продовжує
вимагати сплату додаткових платежів, а
тому позивач звернувся до суду із
заявленими позовними вимогами.
У судовому засіданні позивач
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити у повному обсязі.
Відповідач не прибув. В
подальшому надіслав письмові
заперечення, в яких посилався на вимоги
пункту 27 Переліку платних послуг, які
надаються підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби і розмір плати за їх
надання, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 04
червня 2007 року №795 та пункту 4 Порядку
надання підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби платних послуг,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 26 жовтня 2011 року
№1098. При цьому вказував на їх чинність
на теперішній час і, відповідно,
обов'язковість їх виконання
міграційними службами.
Суд розглянув справу у порядку
письмового провадження, відповідно до
частини шостої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
Дослідивши матеріали справи,
оцінивши наявні докази, доводи та
заперечення сторін, суд дійшов
наступних висновків.
Порядок здійснення права
громадян України на виїзд з України і
в'їзд в Україну, порядок оформлення
документів для зарубіжних поїздок
врегульовано Законом України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» від 21 січня
1994 року №3857-XII.
Статтею 7 цього Закону
передбачено, що правила оформлення і
видачі паспортів, їх тимчасового
затримання та вилучення визначаються
Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію Закону №3857-XII
Кабінет Міністрів України постановою
від 31 березня 1995 року №231 затвердив
Правила оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення.
У пункті 10 вказаних Правил
наведено вичерпний перелік документів,
необхідних для оформлення паспорта у
разі тимчасового виїзду за кордон: -
заява-анкета встановленого зразка; -
паспорт громадянина України, свідоцтво
про народження (для осіб віком до 16
років); - копія виданої податковим
органом довідки про присвоєння
ідентифікаційного номера, крім осіб,
які через свої релігійні або інші
переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; - дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; -
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.
Згідно зі статтею 1 Декрету
Кабінету Міністрів України від 21 січня
1993 року №7-93 «Про державне мито»
платниками державного мита на
території України є фізичні та
юридичні особи за вчинення в їхніх
інтересах дій та видачу документів, що
мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.
Державне мито справляється,
зокрема, за видачу громадянам України
паспорта для виїзду за кордон або
обміну цього паспорта на території
України у розмірі 10 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян (статті 2, 3
Як було встановлено судом та
вбачається із матеріалів справи, 08
липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до
Святошинського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві для отримання паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, надавши при цьому всі
документи, визначені Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення.
При цьому надав квитанцію про сплату
державного мита у розмірі,
встановленому положеннями статей 2, 3
Декрету Кабінету Міністрів України від
21 січня 1993 року №7-93 «Про державне
Із заяви позивача на адресу
керівника Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві від 08 липня 2014 року
вх. №27 вбачається, що у позивача
працівники Святошинського районного
відділу Державної міграційної служби
України в м. Києві відмовились прийняти
документи без додаткових квитанцій, а
саме: квитанції про сплату вартості
послуг у розмірі 87,15 грн. та квитанції
про сплату 120,00 грн. за вартість бланка.
У відповідь на заяву позивача від
08 липня 2014 року відповідач листом від 09
липня 2014 року №9/2059 надав інформацію
щодо положень пункту 27 Переліку
платних послуг, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
і розмір плати за їх надання,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 04 червня 2007 року
№795 та пункту 4 Порядку надання
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
платних послуг, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 жовтня 2011 року №1098.
Наведеною відповіддю від 09 липня
2014 року №9/2059 відповідач не спростував
Верховний Суд України у постанові
від 17 грудня 2013 року у справі особи до
Державної міграційної служби України в
Запорізькій області про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити дії зазначив, що:
«… сплата установленого Декретом
державного мита покриває вартість
витрат, пов'язаних із учиненням
міграційною службою дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон (у
тому числі й вартість бланка). Тому
міграційна служба не вправі вимагати
повторної оплати тих самих дій (послуг)
нормативно-правового акта».
Статтею 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства України
«Обов'язковість судових рішень
Верховного Суду України» встановлено,
що рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судами (судом) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковими для всіх суб'єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначені норми права,
та для всіх судів України. Суди
зобов'язані привести свою судову
практику у відповідність з рішенням
Верховного Суду України (частина перша
статті 244-2 Кодексу адміністративного
судочинства України).
Невиконання судових рішень тягне
за собою відповідальність, установлену
законом (частина друга статті 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
Частиною другою статті 161 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що при виборі правової
норми, що підлягає застосуванню до
спірних правовідносин, суд
зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З урахуванням викладеного,
відповідач не вправі був вимагати
додаткової сплати позивачем вартості
послуг у розмірі 87,15 грн. та сплати 120,00
грн. за вартість бланка.

Відповідно до частин першої та
другої статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про, зокрема: 1)
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; 2) зобов'язання відповідача
вчинити певні дії; 3) зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
певних дій; тощо.

Суд може прийняти іншу постанову,
яка б гарантувала дотримання і захист
прав, свобод, інтересів людини і
громадянина, інших суб'єктів у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку суб'єктів владних
повноважень.

Підсумовуючи все вищевикладене,
суд вважає позов обґрунтованим і таким,
що підлягає задоволенню, при цьому,
достатнім способом захисту порушеного
права позивача є визнання
протиправними вимог відповідача щодо
додаткової сплати вартості послуг у
розмірі 87,15 грн. та сплати 120,00 грн. за
вартість бланка, та зобов'язання
відповідача вчинити дії щодо
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон на підставі документів ОСОБА_1
згідно переліку, визначеному Правилами
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення»
від 31 березня 1995 року №231 (з наступним
змінами та доповненнями).

Відповідно до частини першої статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними вимоги
Святошинського районного відділу
Державної міграційної служби України в
м. Києві щодо додаткової сплати
вартості послуг у розмірі 87,15 грн. та
сплати 120,00 грн. за вартість бланка.

Зобов'язати Святошинський районний
відділ Державної міграційної служби
України в м. Києві вчинити дії щодо
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон ОСОБА_1 на підставі поданих ним
документів згідно переліку,
визначеному Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
«Про затвердження Правил оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення» від 31 березня
1995 року №231 (з наступним змінами та
доповненнями).

Присудити з Державного бюджету України
через відповідний підрозділ Державної
казначейської служби України на
користь ОСОБА_1 146,16 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили у
відповідності зі ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена за
правилами, встановленими ст. ст. 185 - 187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя Шейко Т.І.