Справа № 872/12511/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

06 серпня 2014 року

справа № 808/4930/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Чепурнова Д.В. Щербака А.А.

за участю секретаря: Троянова А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової служби

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року у справі №808/4930/13-а

за позовом

Приватного підприємства «Бібод Україна»

до

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову

про

Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової служби

Управління Державної казначейської служби України в Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області

стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Бібод Україна» (далі по тексту – позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової служби (далі по тексту - відповідач), за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову - Управління Державної казначейської служби України в Жовтневому районі м. Запоріжжя Запорізької області (далі по тексту – третя особа), в якому просило стягнути з державного бюджету України на користь позивача 677732 грн. податку на додану вартість. (а.с.3-7)

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 червня 2013 року у справі №808/4930/13-а. (а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що податковим органом не виконуються вимоги Податкового кодексу України щодо бюджетного відшкодування податку на додану вартість на користь позивача в розмірі 677732,00 грн., в частині подання органу, що здійснює казначейське обслуговування висновку із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року у справі №808/4930/13-а адміністративний позов задоволено. (суддя – Мінаєва К.В.) (а.с.79-81)

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що питання про отримання позивачем спірної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість податковою інспекцією фактично не розглядалось, після набрання законної сили судовим рішенням, яким підтверджено право позивача на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, податковою інспекцією висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету до органу Державного казначейства України, не подавалось.

Відповідач – Державна податкова інспекція у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової служби, не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року у справі №808/4930/13-а і відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що помилковою є позиція позивача про можливість підприємством обрання напрямку бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку через уточнюючий розрахунок податкових зобов’язань з податку на додану вартість, оскільки помилки в декларації податку на додану вартість за вересень 2008 року позивачем допущено не було.

Позивач, відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі підстави.

Відповідно до матеріалів справи, 20 жовтня 2008 року позивачем було подано відповідачу податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний (податковий) період - вересень 2008 року та додаток 2 до податкової декларації, звітним періодом в якому виникла сума залишку від'ємного значення в розмірі 677732,00 грн. є грудень 2007 р. У зв'язку з допущеними помилками при заповненні рядків 25 та 25.1, позивач 24.06.2009 р. подав до відповідача уточнюючий розрахунок податкових зобов'язань за звітний податковий період - травень 2009 р., в якому самостійно виправив помилки в рядках 25, 25.1 декларації за вересень 2008 р., які не були заповнені у раніше поданій декларації.

Висновками зазначеного акту встановлено порушення позивачем пп.7.7.2, 7.7.3, 7.7.4, 7.7.11 п.7.7 ст.7 Закону України «Про податок на додану вартість», в результаті чого безпідставно включено у вересні 2008 р. суми до відшкодування в розмірі 677732,00 грн.

29 листопада 2011 року постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у справі №2а-946/10/0870 рішення суду першої інстанції скасовано та відмовлено ПП «Бібод Україна» в задоволенні позовних вимог.

27 березня 2013 року ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі К/9991/348/12, постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2011 року скасовано, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2010 року залишено в силі.

Відповідач не подав до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Судом встановлено, що шляхом подання уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість у зв'язку з виправленням самостійно виявлених помилок за звітний період травень 2009 року, за звітний (податковий) період, за який виправляються помилки - вересень 2008 року, ПП «Бібод України» визначило суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 25) та прийняло рішення про повернення суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку (рядок 25.1). Таким чином, у вищевказаному уточнюючому розрахунку податкових зобов'язань з податку на додану вартість позивачем заявлено про бюджетне відшкодування та здійснено обрання напрямку бюджетного відшкодування податку на додану вартість - на рахунок платника у банку, оскільки внаслідок помилки в декларації з податку на додану вартість за вересень 2008 року позивачем не було обрано жодних напрямків бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Згідно пп. 7.7.3-7.7.7 п. 7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» відповідачем за наслідками проведеної перевірки було винесено рішення про зменшення заявленої позивачем до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість.

Відповідно до п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або орган державної податкової служби розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, орган державної податкової служби не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов'язаний повідомити про це орган Державного казначейства України. Орган Державного казначейства України тимчасово припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням. Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до ч.1 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. (ч. 5 ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України).

Саме з моменту набрання судовим рішенням законної сили, яке є обов'язковим до виконання на всій території України, у податкового органу виникає обов'язок подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції стосовно того, що процедура судового оскарження закінчилася, а тому відповідач, відповідно до приписів п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України, зобов'язаний був протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету. Правомірність заявленої платником податків до відшкодування суми податку на додану вартість підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, а відтак, вказана обставина не потребує додаткового доказування.

Питання про отримання позивачем спірної суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість податковою інспекцією фактично не розглядалось, після набрання законної сили судовим рішенням, яким підтверджено право позивача на отримання бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, податковою інспекцією висновків із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету до органу Державного казначейства України не подавалось. Таким чином, у спірних правовідносинах суб'єктом владних повноважень допущена бездіяльність, адже не було вчинено належних дій.

За даних обставин суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 17 липня 2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 17 липня 2013 року у справі №808/4930/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 11 серпня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: А.А. Щербак