Справа № 640/18646/13-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/8286/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого - Смоковича М.І.,

суддів: Леонтович К.Г., Сороки М.О.,

розглянувши у письмовому провадженні у
касаційній інстанції адміністративну
справу

за поданням відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про зміну способу і порядку
виконання рішення суду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 (далі також - позивач) до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова (далі
також - відповідач) про перерахунок
пенсії, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова на ухвалу Київського
районного суду м. Харкова від 28
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року,

у с т а н о в и л а :

У жовтні 2013 року відділ примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області звернувся до суду із поданням
про зміну способу і порядку виконання
постанови Київського районного суду м.
Харкова від 28 вересня 2011 року (далі
також - постанова суду) в справі №
2018/2-а-5253/11.

Подання обґрунтоване тим, що
постановою суду зобов'язано управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова починаючи з 30
листопада 2010 року здійснити
перерахунок державної пенсії,
призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6 (шести)
мінімальних пенсій за віком, а також
здійснити перерахунок щомісячної
додаткової пенсії, призначеної
позивачу, відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести виплати
ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, встановленого ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнодержавне пенсійне
страхування».

Зазначали, що на виконання постанови
суду відповідачем нарахована доплата
до пенсії позивача в розмірі 29014
гривень 39 копійку, яку йому не
виплачено через відсутність коштів у
боржника (відповідача), що, є наявними
обставинами, які ускладнюють виконання
постанови суду.

З таких підстав просили змінити спосіб
виконання постанови суду із
зобов'язання провести відповідні
виплати на стягнення з відповідача на
користь позивача 29014 гривень 39 копійку.

Київський районний суд м. Харкова
ухвалою від 28 листопада 2013 року,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, подання відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області про зміну способу і порядку
виконання постанови суду задовольнив.
Змінив спосіб і порядок виконання
постанови Київського районного суд м.
Харкова від 28 вересня 2011 року у справі
2018/2-а-5253/11 із "зобов'язання управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова провести нарахування
та виплату ОСОБА_1 починаючи з 30
листопада 2010 року державної пенсії,
призначеної ОСОБА_1 відповідно до ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 6 (шести)
мінімальних пенсій за віком, а також
здійснити перерахунок щомісячної
додаткової пенсії, призначеної
позивачу, відповідно до ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести виплати
ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, встановленого ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнодержавне пенсійне
страхування" на "стягнути з управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова на користь ОСОБА_1
нарахованої, але не виплаченої пенсії у
розмірі 29014 гривень 39 копійок".

У касаційній скарзі управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, просить їх судові рішення
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні подання відмовити.

За приписами частини другої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) суд
касаційної інстанції переглядає
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій у межах
касаційної скарги, але при цьому може
встановлювати порушення норм
матеріального чи процесуального права,
на які не було посилання в касаційній
скарзі.

Касаційна скарга підлягає задоволенню
з таких підстав.

Київського районного суду м. Харкова
постановою від 28 вересня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Харкова про
перерахунок пенсії задовольнив.

Визнав протиправною бездіяльність
Управління Пенсійного Фонду у
Київському районі м. Харкова щодо не
здійснення з 30 листопада 2010 року
перерахунку державної та додаткової
пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.ст. 50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язав управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
починаючи з 30 листопада 2010 року
здійснити перерахунок державної
пенсії, призначеної ОСОБА_1 відповідно
до ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи»у розмірі 6 (шести)
мінімальних пенсій за віком, а також
здійснити перерахунок щомісячної
додаткової пенсії, призначеної
позивачу, відповідно до ст.50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 50% мінімальної пенсії за
віком, виходячи з розміру мінімальної
пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести виплати
ОСОБА_1 державної пенсії у розмірі 6
мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії, встановленого ч.1
ст. 28 Закону України «Про
загальнодержавне пенсійне
страхування».

29 жовтня 2013 року відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Харківській
області звернувся до суду із поданням
про зміну способу і порядку виконання
судового рішення.

Київський районний суд м.
Харкова ухвалою від 28 листопада 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року, вказане подання про зміну способу
і порядку виконання постанови суду
задовольнив.

Змінив спосіб виконання постанови суду
із "зобов'язання управління Пенсійного
фонду України в Київському районі м.
Харкова провести нарахування та
виплату ОСОБА_1 починаючи з 30 листопада
2010 року державної пенсії, призначеної
ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
у розмірі 6 (шести) мінімальних пенсій
за віком, а також здійснити перерахунок
щомісячної додаткової пенсії,
призначеної позивачу, відповідно до
ст.50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» у розмірі 50% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», та провести
виплати ОСОБА_1 державної пенсії у
розмірі 6 мінімальних пенсій за віком
та додаткової пенсії за шкоду
заподіяну здоров'ю в розмірі 50%
мінімальної пенсії за віком, виходячи з
розміру мінімальної пенсії,
встановленого ч.1 ст. 28 Закону України
«Про загальнодержавне пенсійне
страхування" на "стягнути з управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова на користь ОСОБА_1
нарахованої, але не виплаченої пенсії у
розмірі 29014 гривень 39 копійок".

Колегія суддів такий висновок суддів
першої та апеляційної інстанцій вважає
помилковим виходячи з такого.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

З матеріалів справи вбачається, що
Київського районного суду м. Харкова
постановою від 28 вересня 2011 року
задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1, у
тому числі й стосовно зобов'язання
відповідача здійснити позивачу
перерахунок пенсії призначеної
відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

За приписами пункту другого частини
четвертої статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Аналіз резолютивної частини
Київського районного суду м. Харкова
від 28 вересня 2011 року та синтез
наведених процесуальних норм дають
підстави зробити висновок про те, що
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин заявник просив
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови. Хоча в
адміністративному судочинстві
повноваження щодо зміни постанови суду
в частині задоволення позовних вимог
мають тільки адміністративні суди
апеляційної та касаційної інстанцій
(ст. 198, 223 КАС України).

Відтак суд першої інстанції,
задовольняючи заяву про зміну способу
виконання рішення, не звернув увагу та
не врахував відмінності між позовною
вимогою як обраним судом видом захисту
порушених прав позивача від способу
виконання судового рішення як одного з
його заходів, чим змінив постанову суду
по суті за відсутності на це
процесуальних повноважень.

Крім того, частиною першою статті 263 КАС
України встановлено, що за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду першої
інстанції неможливе через відсутність
коштів, виплата яких буде здійснена за
наявності відповідного фінансування з
Державного бюджету України.

Отже, виконання постанови суду
фактично можливе, хоча й за певних умов,
тому відсутні підстави для зміни
способу виконання рішення суду першої
інстанції.

Також колегія суддів наголошує,
що "захист порушеного права у судовому
рішенні" і "спосіб виконання судового
рішення" не є тотожними поняттями
(процесуальними інститутами).

Аналіз оскаржуваного рішення
суду першої інстанції свідчить про те,
що суд першої інстанції, змінюючи
спосіб виконання постанови суду,
фактично змінив її суть, що належить до
повноважень суду апеляційної або
касаційної інстанції.

Цього також не врахував суд
апеляційної інстанції під час
перегляду в апеляційному порядку
ухвали суду першої інстанції.

Вирішення питання про стягнення
коштів як заборгованості невиплаченої
пенсії, яка нарахована у разі виконання
рішення адміністративного суду,
відноситься до юрисдикції цивільних
судів.

Статтею 229 КАС України надано право
суду касаційної інстанції скасувати
судові рішення судів першої та
апеляційної інстанцій та ухвалити нове
рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

З урахуванням того, що фактичні
обставини справи судами першої та
апеляційної інстанцій встановлено
повно та правильно, але неправильно
застосовано норми процесуального
права, що призвело до ухвалення
незаконних судових рішень, відповідно
до повноважень, наданих статтею 229 КАС
України, колегія суддів вважає за
необхідне судові рішення, ухвалені
цими судами, скасувати та ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
заяви про зміну способу і порядку
виконання рішення суду.

Керуючись статтями 222, 223, 229, 231, 254, 263
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Харкова задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.
Харкова від 28 листопада 2013 року та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 21 січня 2014
року в цій справі скасувати.

У задоволенні подання відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області про зміну способу
і порядку виконання постанови суду по
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Харкова
про перерахунок пенсії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Головуючий
М.І. Смокович

Судді
К.Г. Леонтович

М.О. Сорока