Справа № 2а/756/4/14
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Яценко Н.О.
Суддя-доповідач: Глущенко Я.Б.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів
Пилипенко О.Є., Романчук О.М.,

при секретарі Строяновській
О.В.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Телицької
В.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Київської міської
ради, треті особи: Комунальне
підприємство «Житлоінвестбуд-УКБ»,
Публічне акціонерне товариство «Завод
«Маяк» про визнання протиправним та
скасування рішення, зобов'язання
вчинити певні дії, за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на постанову
Оболонського районного суду м. Києва
від 25 березня 2014 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до
Київської міської ради, за участю
третіх осіб: Комунального підприємства
«Житлоінвестбуд-УКБ» та Публічного
акціонерного товариства «Завод «Маяк»,
в якому, з урахуванням уточнених вимог,
просила визнати протиправним та
скасувати рішення міськради від 31.10.2006
року №202/259 та зобов'язати відповідача
виконати дії по забезпеченню
поновлення її прав та прав членів її
родини на відновлення зеленої зони і
дитячого майданчика.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 25 березня 2014 року
адміністративний позов залишено без
задоволення.

Не погоджуючись із постановою суду,
позивач подала апеляційну скаргу, в
якій просить її скасувати та ухвалити
нове рішення про задоволення позовних
вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає залишенню
без задоволення, а постанова суду - без
змін, з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність порушення прав та
інтересів позивача у зв'язку з
прийняттям спірного рішення.

З таким висновком суду не можна не
погодитися.

Колегією суддів установлено, що
рішенням від 31.10.2006 року №202/259
Київською міською радою припинено ВАТ
«Завод «Маяк» право користування
частиною земельної ділянки площею 0,14
га і віднесено зазначену ділянку до
земель запасу житлової та громадської
забудови; затверджено проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки КП «Житлоінвестбуд-УКБ» для
будівництва житлового будинку для
малозабезпечених верств населення за
рахунок бюджетних коштів на АДРЕСА_1;
передано вказаному комунальному
підприємству, за умови виконання
пункту 4 цього рішення, в
короткострокову оренду на 2 роки
земельну ділянку площею 0,49 га для
зазначеного будівництва.

Не погоджуючись із вищезгаданим
рішенням місцевої ради, ОСОБА_2
звернулася у суд з вимогами щодо
визнання його протиправним та
скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, висновкам суду першої
інстанції та доводам апеляційної
скарги, колегія суддів виходить із
наступного.

Частиною 2 статті 55 Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади,
органів місцевого самоврядування,
посадових і службових осіб.

За частиною 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Колегія суддів наголошує, що право на
судовий захист, гарантоване
Конституцією України та закріплене в
КАС України, має лише та особа, яка є
суб'єктом (носієм) порушених прав,
свобод чи інтересів. Тож для того, щоб
особі було надано судовий захист
(шляхом задоволення вимог
адміністративного позову), суд повинен
встановити, що особа дійсно має право,
свободу чи інтерес, про захист яких
вона просить, і це право, свобода чи
інтерес порушені відповідачем.

При цьому, загальними положеннями
Кодексу адміністративного судочинства
України встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

З аналізу наведеного вбачається, що
об'єктом захисту в адміністративному
судочинстві є права, свободи та
інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб. Отже захист
таких є наступним, тобто передбачає
наявність відповідного права, свободи
чи інтересу у особи.

Як було з'ясовано судом, позивачем
оскаржується рішення Київської
міської ради, яким було вирішено
питання, що стосується регулювання
земельних відносин, відповідно до
повноважень, передбачених ч. 1 ст. 26
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та ст. 12
Земельного кодексу України. Зазначеним
рішенням, зокрема, припинено право
користування земельною ділянкою ВАТ
«Завод «Маяк» та затверджено
розроблений на замовлення КП
«Житлоінвестбуд-УКБ» проект
землеустрою, а також передано
останньому земельну ділянку,
розташовану по АДРЕСА_1, в оренду.

Враховуючи встановлені обставини,
колегія суддів зазначає, що вказане
рішення є правовим актом
індивідуальної дії. У зв'язку із чим,
апеляційний суд наголошує, що правові
акти індивідуальної дії можуть бути
оскаржені лише особами, інтереси яких
такими актами порушені. Так, Верховим
Судом України у своїх рішеннях
неодноразово зазначалось, що право
оскаржити індивідуальний акт має право
лише особа, якої він стосується
(постанови від 24.06.2014 та від 01.07.2014 року у
справах №21-231а14 і №№21-246а14).

Із матеріалів справи вбачається, що на
обґрунтування порушень своїх прав та
інтересів спірним рішенням, позивач
посилається на те, що таким, зокрема,
порушено її конституційне право, як
члена територіальної громади, та особи,
що мешкає у багатоповерховому будинку
поряд із переданою Київською міською
радою під будівництво КП
«Житлоінвестбуд-УКБ» земельною
ділянкою, самостійно вирішувати
питання місцевого значення, оскільки
громадські слухання щодо даного
будівництва були проведені значно
пізніше, аніж було прийнято радою
спірне рішення. Тобто, позивач
обґрунтовує незаконність рішення
міської ради порушенням процедури його
прийняття.

Утім, як зазначалось судом, перевірка
відповідності індивідуально-правового
рішення суб'єкта владних повноважень
встановленій процедурі його прийняття
допускається лише у разі очевидності
порушення таким певних прав та
інтересів позивача.

У контексті наведеного, колегія суддів
зазначає, що матеріали справи свідчать
про те, що позивач є співвласницею
квартири АДРЕСА_2. Зазначений будинок
розташований неподалік від переданої
спірним рішенням відповідача третій
особі земельної ділянки.

Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу
України власникам квартири у дво- або
багатоквартирному житловому будинку
належать на праві спільної сумісної
власності приміщення загального
користування, опорні конструкції
будинку, механічне, електричне,
сантехнічне та інше обладнання за
межами або всередині квартири, яке
обслуговує більше однієї квартири, а
також споруди, будівлі, які призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир, а також власників нежитлових
приміщень, які розташовані у житловому
будинку.

Режим використання земельних ділянок
багатоквартирних житлових будинків
регулюється ст. 42 Земельного кодексу
України. Положеннями ч. ч. 1, 2 цієї норми
передбачено, що земельні ділянки, на
яких розташовані багатоквартирні жилі
будинки, а також належні до них будівлі,
споруди та прибудинкові території
державної або комунальної власності,
надаються в постійне користування
підприємствам, установам і
організаціям, які здійснюють
управління цими будинками. У разі
приватизації громадянами
багатоквартирного жилого будинку
відповідна земельна ділянка може
передаватися безоплатно у власність
або надаватись у користування
об'єднанню власників.

Враховуючи, що позивачем оспорюється
індивідуально-правовий акт органу
місцевого самоврядування з питань
регулювання земельних відносин,
підтвердженням порушеного права чи
інтересу позивача таким актом може
бути лише доказ, який свідчить про
наявність майнових прав позивача на
земельну ділянку (її частину), якою
перший розпорядився.

Натомість, матеріали справи не
свідчать про те, що співвласниками
житлового будинку по АДРЕСА_2, до яких,
зокрема, відноситься позивач,
оформлено відповідно до вимог
приведених вище норм право власності
чи користування прибудинковою
територією, і що така відноситься до
земельної ділянки, переданої третій
особі спірним рішенням. Відтак, у суду
відсутні підстави для висновків, що
оспорюваним рішенням порушені права та
інтереси позивача, а тому вимога про
його скасування у справі за цим позовом
не підлягає задоволенню. Також, не
підлягає задоволенню друга вимога
позивача про зобов'язання відповідача
виконати дії по забезпеченню
поновлення прав ОСОБА_2 та прав членів
її родини на відновлення зеленої зони
дитячого майданчика і дитячого
майданчика, як похідна.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновками місцевого
суду про залишення позову без
задоволення.

Отже, судовою колегію не встановлено
підстав для задоволення вимог
апеляційної скарги.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 206, 212, 254,
КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення.

Постанову Оболонського районного суду
м. Києва від 25 березня 2014 року залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.Є. Пилипенко
суддяО.М. Романчук

(Повний текст ухвали складений 15
вересня 2014 року.)

.

Головуючий суддя
Глущенко Я.Б.

Судді:
Пилипенко О.Є.

Романчук О.М