Справа № 806/2315/14
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"09" вересня 2014 р.
Справа № 806/2315/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Капустинського М.М.

суддів:
Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника апелянта,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Житомирі апеляційну
скаргу Головного управління
Держземагенства у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"03" червня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до Головного управління
Держземагенства у Житомирській
області про визнання дій протиправними
і зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним
позовом, в якому просить визнати
вимагання Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області додаткових документів за її
клопотанням від 17.04.2014 року, які не
передбачені ст. 123 Земельного кодексу
України, протиправними та зобов'язати
Головне управління Держземагенства в
Житомирській області розглянути її
клопотання від 17.04.2014 року та прийняти
рішення згідно чинного законодавства.

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 03.06.2014 року
позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного
управління Держземагентства у
Житомирській області щодо
витребовування у ОСОБА_3 документів,
які не передбачені статтею 123
Земельного кодексу України.

Зобов'язано Головне управління
Держземагентства у Житомирській
області повторно розглянути
клопотання ОСОБА_3 від 17.04.2014 р. та
прийняти рішення відповідно до
законодавства.

Постановлено відшкодувати з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 73,08 грн. сплаченого судового
збору.

Не погодившись з прийнятим судовим
рішенням, Відповідач у справі
звернувся до суду з апеляційною
скаргою в якій, посилаючись на
порушення судом норм як матеріального
так і процесуального права просили
скасувати зазначену постанову та
прийняти нову - про відмову в
задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника
апелянта, перевіривши матеріали справи
та доводи апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Встановлено, що 17 квітня 2014 р. ОСОБА_3
звернулась до Головного управління
Держземагенства в Житомирській
області із клопотанням, у якому на
підставі статей 122, 123, 124, 134 Земельного
кодексу України просила надати дозвіл
на розробку проекту землеустрою
земельної ділянки орієнтовною площею
649 га, за рахунок земельних ділянок
НОМЕР_1га, НОМЕР_2 га, НОМЕР_3га, НОМЕР_4,
НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9 з
земель запасу та резерву на території
Соболівської сільської ради
Брусилівського району Житомирської
області для ведення фермерського
господарства. До вказаного клопотання
позивачем були додані графічні
матеріали (а.с.5, 6).

Відповідач листом від 07.05.2014 року
№19-6-0.21-2649/2-14 повідомив, що до
клопотання не додано документи, що
підтверджують досвід роботи в
сільському господарстві або наявність
освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі, а також копії
паспорта та ідентифікаційного коду.
При цьому відповідач посилався на ст.7
Закону України "Про фермерське
господарство", якою визначено даний
перелік документів (а.с.7).

Суд першої інстанції визнав такі дії
відповідача, як такими, що суперечать
приписам частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
виходячи з наступного.

Повноваження органів виконавчої влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, органів місцевого самоврядування
щодо передачі земельних ділянок у
власність або у користування визначено
статтею 122 Земельного кодексу України.

Зокрема, частиною 4 цієї статті
передбачено, що центральний орган
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів у галузі земельних відносин
та його територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного
кодексу України, особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених ст.122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених ст.122 цього
Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

З урахуванням зазначених норм Кодексу,
суд дійшов вірного висновку, що для
одержання у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності особі достатньо
подати відповідне клопотання із
зазначенням орієнтовного розміру
земельної ділянки та її цільового
призначення, а також графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки. Перелік даних документів є
виключним та розширеному тлумаченню не
підлягає. Крім того, дана норма містить
пряму заборону вимагати додаткові
документи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону
України "Про фермерське господарство",
для отримання (придбання) у власність
або в оренду земельної ділянки
державної власності з метою ведення
фермерського господарства громадяни
звертаються до відповідної районної
державної адміністрації. Для отримання
у власність або в оренду земельної
ділянки із земель комунальної
власності з метою ведення фермерського
господарства громадяни звертаються до
місцевої ради.

У заяві зазначаються: бажаний розмір і
місце розташування ділянки, кількість
членів фермерського господарства та
наявність у них права на безоплатне
одержання земельних ділянок у
власність, обґрунтування розмірів
земельної ділянки з урахуванням
перспектив діяльності фермерського
господарства. До заяви додаються
документи, що підтверджують досвід
роботи у сільському господарстві або
наявність освіти, здобутої в аграрному
навчальному закладі.

Перелік документів, що підтверджують
досвід роботи у сільському
господарстві, затверджується
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної аграрної
політики.

Суд вірно виходив з того, що даною
нормою врегульовано відносини, які
виникають лише між громадянами та
районними державними адміністраціями
чи місцевими радами з питань отримання
в оренду земельної ділянки.

Тобто, стаття 7 Закону України "Про
фермерське господарство" не поширює
свою дію на відносини, які виникли між
ОСОБА_3 та Головним управлінням
Держземагенства в Житомирській
області, оскільки останній не
наділений повноваженнями вимагати
додаткові документи, що не передбачені
статтею 123 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною 2 статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Таким чином, суд дійшов вірного
висновку, що не розглянувши належним
чином клопотання ОСОБА_3 від 17.04.2014 року
та не прийнявши рішення відповідно до
законодавства, відповідач порушив
право позивача на отримання земельної
ділянки в оренду, тому правомірно
зобов'язав відповідача повторно
розглянути клопотання ОСОБА_3 від
17.04.2014 року та прийняти рішення
відповідно до законодавства.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного
управління Держземагенства у
Житомирській області залишити без
задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" червня
2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
М.М. Капустинський

судді:
Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "10" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано: (рек. з пов.
про вруч.)

1- в справу:

2 - позивачу ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу Головне управління
Держземагенства у Житомирській
області вул. Довженка,45,м.Житомир,10002

- ,