Справа № 826/11547/14
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва

до

Дослідного виробництва Інституту органічної хімії Національної академії наук України

про

стягнення заборгованості

встановив:

Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Дослідного виробництва Інституту органічної хімії Національної академії наук України, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просило стягнути кошти у розмірі 1 979,44 грн.

Позивачем роз’яснено, що згідно направлених повідомлень сума заборгованості становить за червень 2014 року 2 012,37 грн. на відміну від суми позовної заяви 4 000,03 грн., яка визначена управлінням до стягнення. Дана розбіжність пояснюється тим, що підприємством було надміру сплачено кошти у сумі 4 033,23 гри. за попередні періоди. Таким чином вхідне сальдо на початок 2014 року складало 4 033,23 грн. 20.02.2014 підприємством перераховано 2 000,00 грн. на відміну від суми 3 997,83 грн. таким чином, знову з'являється переплата на суму 2,17 грн.

Враховуючи викладене, для того щоб у підприємства не виникала переплата з відшкодування різниці між сумою пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову і науково - технічну діяльність» колишнім працівникам установи, та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів управління приводить розрахунок залишку який відповідач повинен відшкодувати, а саме: 4 033,23грн. (вхідне сальдо на початок 2014р.) 4 002,47 грн. (сума нарахування за квітень травень 2014р.) + 2,17 грн. = 32,93 сума надміру зарахованих коштів; 2 012,37 грн. - 32,93 грн. = 1979,44 грн. сума яку відповідач повинен відшкодувати.

У позовній заяві позивач також зазначає, що вказана різниця відповідачем в порушення ст. 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-XII та п. 5 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 № 372, до органу Пенсійного фонду сплачена не була, а тому просить стягнути її у судовому порядку.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задоволити в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не прибув, при цьому, подав до суду письмові заперечення, в яких відповідач відзначив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з тих підстав, що позивачем заявлена до стягнення, не зрозуміла відповідачу, сума заборгованості, яка не відповідає дійсності та не підтверджена документально.

Керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України суд розглянув справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідач, Дослідне виробництво Інституту органічної хімії Національної академії наук України перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи за Інститутом на момент розгляду даної справи обліковується заборгованість у розмірі 1 979,44 грн.

Дана заборгованість утворилась у зв’язку з не виконанням відповідачем обов’язку щодо сплати до пенсійного фонду різниці між сумою пенсії, призначеної науковим працівникам за червень 2014 року за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів.

Згідно зі статтею 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-XII різниця між сумою призначеної пенсії за цим Законом та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку має право науковий працівник, фінансується:

для наукових (науково-педагогічних) працівників державних бюджетних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів державного бюджету;

для наукових (науково-педагогічних) працівників інших державних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів, а також коштів державного бюджету у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому за рахунок коштів державного бюджету науковим (науково-педагогічним) працівникам оплачується з розрахунку на одну особу 50 відсотків різниці пенсії, призначеної за цим Законом;

для наукових (науково-педагогічних) працівників недержавних наукових установ, організацій та вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації - за рахунок коштів цих установ, організацій та закладів.

Відповідно до п. 2 Порядку фінансування різниці між сумою пенсії, призначеної науковим (науково-педагогічним) працівникам державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації згідно із Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право зазначені особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 372 від 24 березня 2004 р. (далі –Порядок № 372) за рахунок коштів державного бюджету фінансується 50 відсотків різниці у розмірі пенсії наукових (науково-педагогічних) працівників державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації у розрахунку на одну особу. Інша частина фінансується за рахунок коштів цих підприємств, установ, організацій та закладів.

З наведених норм вбачається, що на відповідача покладено обов’язок щодо сплати до Пенсійного фонду різниці між сумою пенсії призначеної за Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та сумою пенсії, обчисленою відповідно до інших законодавчих актів, на яку мають право наукові працівники відповідача.

Абзацом 1 статті 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV встановлено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об'єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10, 15 статті 11 цього Закону.

Статтею 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону сплачують страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до вказаної статті страхові внески – це кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Відповідно до п. 5 Порядку № 372 розмір витрат на фінансування різниці у розмірі пенсії за рахунок коштів державних не бюджетних підприємств, установ, організацій та вищих навчальних закладів III - IV рівнів акредитації визначається у розрахунку на рік органами Пенсійного фонду до 20 січня поточного року та протягом 10 днів з дня призначення пенсії відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», про що відповідному підприємству, установі, організації або закладу відразу надсилається повідомлення за зразком, що додається. Зазначені підприємства, установи, організації та заклади самостійно визначають суму, що підлягає до сплати у розрахунку на місяць, та щомісяця до 25 числа перераховують органу Пенсійного фонду за своїм місцезнаходженням відповідні кошти для фінансування різниці у розмірі пенсії, призначеної у минулому та поточному роках.

Згідно зі статтею 23 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються органами Пенсійного фонду та в судовому порядку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Беручи до уваги те, що заборгованість у розмірі 1 979,44 грн. до Пенсійного фонду України відповідач у встановлені законодавством строки не сплатив, наявність у нього вказаної заборгованості підтверджується наявними у матеріалах справи документами, доказів погашення відповідачем зазначеної заборгованості станом на день розгляду цього спору не надано, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, в яких позивачем є суб’єкт владних повноважень, а відповідачем – фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем з відповідача не стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

постановив:

Позов Управління Пенсійного фонду України в Деснянському районі м. Києва задоволити.

Постанова набирає законної сили у відповідності з нормами ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Шейко Т.І.