Справа № 821/669/14
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

09 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 821/669/14

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Войтович І.І.

Судова колегія Одеського апеляційного
адміністративного суду

у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Лук'янчук О.В.,

- Яковлєва О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області на постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року за адміністративним
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року фізична
особа-підприємець (далі ФОП) ОСОБА_2
звернувся до суду із адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління (далі ДПІ у м. Херсоні ГУ)
Міндоходів у Херсонській області про
визнання нечинним та скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 06 грудня 2013 року, яким
позивачу визначено грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг) в сумі 7 682 грн., у
тому числі за штрафними (фінансовими)
санкціями (штрафами) в сумі 7 682 грн.

Постановою Херсонського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2014 року позов задоволено. Скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.
Херсоні ГУ Міндоходів у Херсонській
області № від 06 грудня 2013 року.
Стягнуто з Державного бюджету України
на користь ФОП ОСОБА_2 судовий збір в
сумі 183 грн.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області
ставиться питання про скасування
судового рішення в зв'язку з тим, що
воно постановлено з порушенням норм
матеріального права, а також що у
зв'язку з тим, що висновки суду не
відповідають обставинам справи.

Відповідно до приписів ст. 197 КАС
України встановлено, що суд
апеляційної інстанції, може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд за їх участю, а
також у разі неприбуття жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони належним чином
повідомлені про дату, час і місце
судового засідання.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області,
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційної скарги, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

21 листопада 2005 року ОСОБА_2
зареєстрований у Виконавчому комітеті
Херсонської міської ради як ФОП.

Як платника податку на додану вартість,
ФОП ОСОБА_2, взято на податковий облік
ДПІ у м. Херсоні 05 травня 2008 року.

Посадовою особою відповідача
проведена камеральна перевірка даних
позивача, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
за березень-квітень 2013 року. За
результатами даної перевірки складено
акт №2087/17.1/НОМЕР_1 від 20 листопада 2013
року, з якого вбачається, що
перевіряючим зроблено висновок про
заниження суми податкових зобов'язань,
заявлених у податковій декларації з
ПДВ за березень-квітень 2013 року,
оскільки позивач до ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області в
електронному вигляді засобами
телекомунікаційного зв'язку подано
податкові декларації з ПДВ за
березень-квітень 2013 року.

Камеральною перевіркою податкових
декларацій з ПДВ встановлено, що в
наслідок арифметико-логічних помилок
встановлено заниження податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на загальну суму 15 364 грн. у т.ч.
по деклараціям з ПДВ за березень 2013
року в сумі 7 477 грн., квітень 2013 року 7 887
грн. Рядок 25.1 повинен заповнюватись
платниками, які сплачують ПДВ до
загального фонду державного бюджету, а
також платниками, які частково
сплачують ПДВ до спеціального фонду
державного бюджету, а рядок 25.2
заповнюється платниками, які
перераховують ПДВ на спеціальний
рахунок або залишають у власному
розпорядженні.

На підставі вищенаведеного акта
перевірки відповідачем прийняте
податкове повідомлення-рішення №
від 06 грудня 2013 року, яким позивачу
визначено грошове зобов'язання з
податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) в сумі 7 682 грн., у тому числі за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) в сумі 7 682 грн.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції
виходив з того, що оскаржуване
податкове повідомлення-рішення є
протиправним та підлягає скасуванню,
оскільки помилка в декларації
(незаповнення рядка 25.1) має суто
методологічний характер та жодним
чином не призвела до заниження
податкових зобов'язань, крім того,
перевірка позивача проведена
контролюючим органом з порушенням
строків.

Судова колегія вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам Кодексу
адміністративного судочинства
України, Податкового кодексу України.

В апеляційній скарзі ДПІ у м. Херсоні ГУ
Міндоходів у Херсонській області
вказується, що рішення суду першої
інстанції є неправильним, підлягає
скасуванню з відмовою у задоволенні
позовних вимог, оскільки відповідно до
Порядку заповнення податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25 листопада 2011
року №1492 позивач зобов'язаний був
заповнити саме рядок 25.1.

Судова колегія не приймає до уваги ці
доводи апелянта, виходячи з наступного.

Відповідно до п.200.1 ст. 200 Податкового
кодексу України сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно п.200.2 ст. 200 Податкового кодексу
України при позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті,
така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

Пунктом 200.3 ст. 200 Податкового кодексу
України передбачено, що при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
п.200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно з п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з п.200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно п.1 Розділу III Порядку
заповнення податкової звітності з
податку на додану вартість,
затвердженого Наказом Міністерства
фінансів України від 25 листопада 2011
року №1492 декларація подається
платником у визначений у п.5 розділу II
цього Порядку строк до підрозділу
органу державної податкової служби,
яким здійснюється приймання
податкової звітності, за формою,
встановленою на дату подання.

До декларації вносяться дані
податкового обліку платника окремо за
кожний звітний (податковий) період без
наростаючого підсумку.

Згідно з п.2 Розділу III Порядку
заповнення податкової звітності з
податку на додану вартість декларація
подається до органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податку, одним із таких
способів на вибір платника податків: а)
особисто платником податків або
уповноваженою на це особою; б)
надсилається поштою з повідомленням
про вручення та з описом вкладення; в)
засобами електронного зв'язку в
електронній формі з дотриманням умови
щодо реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Платники податків, що належать до
великих та середніх підприємств,
подають податкові декларації до органу
державної податкової служби засобами
електронного зв'язку в електронній
формі з дотриманням умови щодо
реєстрації електронного підпису
підзвітних осіб у порядку, визначеному
законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, ФОП
ОСОБА_2 було направлено податковому
органу податкові декларації з податку
на додану вартість 0110 за березень 2013
року та квітень 2013 року в електронній
формі засобами електронного зв'язку 18
квітня 2013 року та 17 травня 2013 року
відповідно (а.с.36-43).

Відповідно до пп.4.6.8 п.4.6 Розділу III
Глави V Порядку заповнення податкової
звітності з податку на додану вартість
у рядку 25 декларації вказується сума
податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду, з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду, та:
сплачується до загального фонду
державного бюджету - рядок 25.1
декларації 0110; частково сплачується до
спеціального фонду державного бюджету
- рядок 25.1 декларації 0140; спрямовується
на спеціальний рахунок
сільськогосподарського підприємства -
рядок 25.2 декларації 0121 - 0123; частково
спрямовується на спеціальний рахунок
переробного підприємства - рядок 25.2
декларації 0140; залишається у
розпорядженні сільськогосподарського
підприємства - рядок 25.2 декларації 0130.

Згідно з матеріалами справи, у поданих
позивачем податкових деклараціях з
податку на додану вартість за березень
2013 року та квітень 2013 року, у рядку 25
"Сума податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню за підсумками
поточного звітного (податкового)
періоду з урахуванням залишку
від'ємного значення попереднього
звітного (податкового) періоду та:
(рядок 18 - рядок 21)", зазначено: за
березень 2013 року - 7 477 грн., за квітень 2013
року - 7 887 грн.

На підтвердження сплати податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість ФОП ОСОБА_2 надав суду
належним чином засвідчені звіти про
дебітові та кредитові операції
позивача від 30 квітня 2013 року та від 29
травня 2013 року.

Таким чином, з огляду на вказане, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
оскільки належними та допустимими
доказами підтверджується сплата
позивачем суми податку на додану
вартість, самостійно визначеним у
податкових деклараціях, то посилання
податкового органу про заниження
обчисленої до сплати суми податку на
додану вартість на загальну суму 15 364
грн. є безпідставними.

Окрім того, як вбачається з Акту
перевірки, податковий орган дійшов
висновку про заниження податку на
додану вартість, зокрема, вказавши на
арифметично-методологічні помилки в
деклараціях.

Однак, чинне податкове законодавство
не містить визначення поняття
«арифметично-методологічна» помилка.

Крім того, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, не надав суду
пояснень у чому саме виявились
арифметично-методологічні помилки при
перевірці показників декларацій з
податку на додану вартість за березень,
квітень 2013 року, а також чи призвели
такі помилки до заниження обчисленої
до сплати в бюджет суми податку на
додану вартість.

Відповідно ст. 76 Податкового кодексу
України, камеральна перевірка
проводиться посадовими особами
контролюючого органу без будь-якого
спеціального рішення керівника такого
органу або направлення на її
проведення. Камеральній перевірці
підлягає вся податкова звітність
суцільним порядком. Згода платника
податків на перевірку та його
присутність під час проведення
камеральної перевірки не обов'язкова.

Згідно п.200.10 ст. 200 Податкового кодексу
України протягом 30 календарних днів, що
настають за граничним терміном
отримання податкової декларації,
контролюючий орган проводить
камеральну перевірку заявлених у ній
даних.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем 20 листопада 2013 року
проведена камеральна перевірка даних,
задекларованих у податковій звітності
з податку на додану вартість ФОП ОСОБА_2
за березень-квітень 2013 року, а
податкову декларацію № за
березень 2013 року подано позивачем до
ДПІ у м. Херсоні ГУ Міндоходів в
Херсонській області 18 квітня 2013 року,
податкову декларацію № за
квітень 2013 року подано позивачем 17
травня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо порушення строків
проведення камеральної перевірки
позивача податковим органом.

Отже, з урахуванням всього наведеного,
суд апеляційної інстанції вважає, що
суд першої інстанції дійшов
правильного висновку про скасування
податкового повідомлення-рішення
№ від 06 грудня 2013 року, оскільки
позивачем не порушено вимог чинного
законодавства щодо сплати до бюджету
податку на додану вартість.

Враховуючи все вищевикладене, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197; п.1 ч.1 ст. 198; ст. 200;
п.1 ч.1 ст. 205; ст. 206; ч.5 ст. 254 КАС України,
судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Херсоні
Головного управління Міндоходів у
Херсонській області залишити без
задоволення, а постанову Херсонського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які брали
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Т.М. Танасогло

Суддя:
О.В. Лук'янчук

Суддя:
О.В. Яковлєв