Справа № 9101/17703/2012
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2013-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Ухвала

Іменем України

"16" квітня 2013 р. справа №
2а-0870/7909/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко
О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченко
В.Є., Юхименка О.В.,

при секретарі судового засідання
Чепурко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10.11.2011 року
у справі № 2а-0870/7909/11

за позовом Державної податкової
інспекції у Жовтневому районі м.
Запоріжжя

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення коштів за податковим
боргом, -

встановив:

28.09.2011 року позивач звернувся до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просив:

- стягнути з відповідача
заборгованість по сплаті єдиного
податку на підприємницьку діяльність
фізичних осіб у розмірі 1800,39 грн.;

- стягнути з відповідача
заборгованість по податку на додану
вартість у розмірі 170,00 грн.

Постановою суду першої інстанції
адміністративний позов задоволено.

Постанова суду вмотивована тим, що
податковий борг відповідача
підтверджено документально та він
виник в зв'язку з несплатою
відповідачем єдиного податку та
податку на додану вартість.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції, відповідач оскаржив
її в апеляційному порядку, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
неповне з'ясування судом обставин
справи.

Просить скасувати постанову суду та
ухвалити нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову в повному обсязі.

До судового засідання сторони не
з'явились, про день, час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином, що не перешкоджає
розгляду справи.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах
справи, перевіривши в межах доводів
апеляційної скарги дотримання судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
знайшло своє підтвердження під час
розгляду апеляційної скарги, що згідно
облікової картки платника податків,
податкова заборгованість з єдиного
податку у відповідача складає 1800,39 грн.
та виникла в результаті не сплати
останнім щомісячної ставки єдиного
податку в розмірі 200 грн. на протязі
березня - грудня 2009 року, а також з
урахуванням пені у розмірі 0,39 грн.

Також з матеріалів справи вбачається,
що у період з 25.05.2009 року по 25.06.2009 року
відповідачем проведено невиїзну
документальну перевірку своєчасності
подання податкової звітності по
податку на додану вартість за
результатами якої складено акт
№346/17-145/НОМЕР_1 від 25.06.2009 року, на
підставі якого прийняте податкове
повідомлення-рішення форми «Р»
№/0 від 08.07.2009 року, яким
відповідачу визначено суму штрафних
санкцій по податку на додану вартість у
розмірі 170 грн.

З метою погашення заборгованості
позивачем на адресу відповідача
направлялись податкові вимоги - перша
«Ф1» №1/291 від 28.03.2009 року, яку отримано
відповідачем 18.08.2009 року та друга
податкова вимога «Ф2» №2/898 від 21.09.2009
року, яку було отримано відповідачем
05.02.2010 року.

Згідно з пп. 15.1.1 - 15.1.2 п. 15.1 ст. 15 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-ХІІ від 21.12.2000 року
податковий орган має право самостійно
визначити суму податкових зобов'язань
платника податків у випадках,
визначених цим Законом, не пізніше
закінчення 1095 дня, наступного за
останнім днем граничного строку
подання податкової декларації, а у
разі, коли така податкова декларація
була надана пізніше, - за днем її
фактичного подання. Якщо протягом
зазначеного строку податковий орган не
визначає суму податкових зобов'язань,
платник податків вважається вільним
від такого податкового зобов'язання, а
спір стосовно такої декларації не
підлягає розгляду в адміністративному
або судовому порядку.

Податкове зобов'язання може бути
нараховане або провадження у справі
про стягнення такого податку може бути
розпочате без дотримання строку
давності, визначеного у підпункті 15.1.1
цього пункту, у разі коли податкову
декларацію за період, коли виникло
податкове зобов'язання, не було подано.

Згідно з п. 2 Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» №727 від 03.07.1998 року
ставка єдиного податку для суб'єктів
малого підприємництва - фізичних осіб
встановлюється місцевими радами за
місцем їх державної реєстрації,
залежно від виду діяльності, і не може
становити менше 20 гривень та більше 200
гривень на місяць.

Відповідно до п. 4 Указу Президента
України «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва» №727
від 03.07.1998 року за результатами
господарської діяльності за звітний
(податковий) період (квартал) суб'єкти
малого підприємництва - юридичні особи
подають до органу державної податкової
служби до 20 числа місяця, що наступає за
звітним періодом, розрахунки про
сплату єдиного податку, а також
платіжні доручення на сплату єдиного
податку за звітний період з позначкою
банку про зарахування коштів.

Згідно п.п. 1.1, 1.3 ст. 1 Закону України
«Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» №2181-ІІІ
від 21.12.2000 року податкове зобов'язання
та податковий борг є зобов'язання
платника податків сплатити до бюджетів
або державних цільових фондів
відповідну суму коштів, самостійно
узгоджене платником податків або
узгоджене в адміністративному чи
судовому порядку, але не сплачене у
встановлений строк, або у порядку та у
строки, визначені цим Законом або
іншими законами України.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» №2181-ІІІ від 21.12.2000 року
податкове зобов'язання платника
податків, нараховане контролюючим
органом відповідно до п.п. 4.2 та 4.3 ст. 4
цього Закону, вважається узгодженим у
день отримання платником податків
податкового повідомлення, за винятком
випадків, визначених пп. 5.2.2 цього
пункту.

Згідно з п. 5.4 ст. 5 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» №2181-ІІІ
від 21.12.2000 року узгоджена сума
податкового зобов'язання, не сплачена
платником податків у строки, визначені
цією статтею, визнається сумою
податкового боргу платника податків.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що несплачена, протягом
встановленого строку, сума податкового
зобов'язання, а саме єдиного податку та
податку на додану вартість, набуває
статусу податкового боргу та є
документально підтвердженою.

Доводи заявника апеляційної скарги
щодо порушення норм процесуального
права не заслуговують на увагу,
оскільки ґрунтуються на помилковому
тлумаченні нормативних актів.

Керуючись ст. 200, 206 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без
задоволення.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 10.11.2011 року
у справі № 2а-0870/7909/11 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
та може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядку та строки, визначені ст. 212
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
О.М. Панченко

Суддя:
В.Є. Чередниченко

Суддя:
О.В. Юхименко