Справа № 821/3067/14
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р.м. ХерсонСправа № 821/3067/1416
год. 34 хв.

Херсонський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючої судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Рябчич А.М.,

за участю представника відповідача -
Юдіна В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський суднобудівний
завод" в особі Госпрозрахункового
відособленого структурного підрозділу
відкритого акціонерного товариства
"Херсонський суднобудівний завод"
"Заводський комплекс громадського
харчування" до Державної податкової
інспекції у м. Херсоні Головного
управління Міндоходів у Херсонській
області про визнання нечинним
податкового повідомлення - рішення,

встановив:

Відкрите акціонерне товариство
"Херсонський суднобудівний завод" в
особі Госпрозрахункового
відособленого структурного підрозділу
відкритого акціонерного товариства
"Херсонський суднобудівний завод"
"Заводський комплекс громадського
харчування" (далі - позивач, ГВСП ВАТ
"ХСЗ" "Заводський комплекс громадського
харчування") звернулось до
Херсонського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у м.
Херсоні Головного управління
Міндоходів у Херсонській області (далі
- відповідач, ДПІ), у якому просить
визнати нечинним податкове
повідомлення - рішення від 21.07.2014 р.
№ про збільшення грошового
зобов'язання за штрафними санкціями у
сумі 21317,62 грн.

Вказані позовні вимоги обґрунтовані
тим, що застосування до ГВСП ВАТ "ХСЗ"
"Заводський комплекс громадського
харчування", як до податкового агенту,
штрафних санкцій в результаті
несвоєчасної сплати ПДФО відповідно до
ст. 127 ПК України є безпідставним,
Позивач вказує, що за змістом вказаної
норми підставою для застосування
санкцій є встановлення факту не
перерахування платником податків ПДФО,
проте за результатами перевірки ДПІ
було встановлено несвоєчасне
перерахування вказаного податку до
бюджету, що свідчить про незаконність
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення.

Представник позивача в судове
засідання, призначене на 26.08.2014 р., не
прибув, про дату та час розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчить його підпис на
листі-повідомленні.

Представник відповідача позов не
визнав, надав суду письмові
заперечення проти позову, в яких
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення прийнято
відповідачем правомірно, оскільки під
час перевірки позивача встановлено
порушення пп. 168.1.5. п. 168.1 ст. 168 ПК
України внаслідок затримки
перерахування до бюджету у строки,
встановлені для місячного періоду,
податку утриманого при виплаті доходів
фізичним особам на загальну суму 37465,64
грн., що стало підставою для
застосування до позивача штрафних
санкцій згідно ст. 127 ПК України.

У судовому засіданні, призначеному на
26.08.20014 року, представник відповідача
просив суд відмовити у задоволенні
позовних вимог з підстав, наведених у
письмових запереченнях.

Заслухавши думку представника
відповідача, дослідивши матеріали
справи, проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд дійшов висновку про
задоволення позовних вимог, виходячи
із наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджено, що посадовими
особами ДПІ проведена документальна
планова виїзна перевірка ГВСП ВАТ "ХСЗ"
"Заводський комплекс громадського
харчування" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства з 01.01.2013 р. за
результатами якої складено акт
№242/21-03-22-01/24748714 від 08.07.2014 року.

В акті перевірки, зокрема, зроблено
висновки про порушення підприємством
вимог пп.168.1.5 п. 168.1, ст. 168 ПК України від
02.12.2010 року №2755 у результаті чого
несвоєчасно сплачено (перераховано) до
бюджету податковим агентом податок на
доходи фізичних осіб за період, що
перевірявся, на суму 37465,64 грн., у т.ч. по
звітних періодах:, а саме: за грудень 2012
року у сумі 6455,62; за січень 2013 року у
сумі 2807,63 грн.; за лютий 2013 року у сумі
4475,53 грн.; за березень 2013 року у сумі 6472,21
грн.; за квітень 2013 року у сумі 3461,80 грн.;
за травень 2013 року у сумі 6640,75 грн.; за
червень 2013 року у сумі 2078,11 грн.; за
липень 2013 року у сумі 2901,38 грн.; за
серпень 2013 року у сумі 2452,82 грн.; за
вересень 2013 року у сумі 1211,19 грн.; за
жовтень 2013 року у сумі 2701,45 грн.; за
листопад 2013 року у сумі 976,75 грн.; за
грудень 2013 року у сумі 1286,02 грн.( поточна
заборгованість)

З огляду на акт перевірки вказаний
висновок вмотивований тим, що при
перевірці питань щодо повноти сплати
та дотримання встановлених строків
сплати (перерахування) до бюджету
податку на доходи фізичних осіб за
період з 01.01.13 по 31.12.13 встановлено
неповне та несвоєчасне перерахування
податку за січень - грудень 2013 року,
зокрема, станом на 01.01.2013 р. рахувалась
кредиторська заборгованість по
податку з доходів фізичних осіб в сумі
7970,08 грн., нараховано податку за 2013 р. в
сумі 37465,64 грн., перераховано податку за
2013 р. в сумі 33883,81 грн., залишок
кредиторської заборгованості по
податку станом на 31.12.2013 р. склав 11551,91
грн., несвоєчасно перераховано податку
в сумі 42635,24 грн., що є порушенням вимог
пп.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України (стор. 14
акту перевірки).

Отже, зі змісту акту перевірки
вбачається, що вказане порушення ДПІ
пов'язує з тим, що підприємством не
перераховано до бюджету податок, у
строки, встановлені для місячного
періоду, коли оподатковуваний дохід
нарахований, але не виплачений
працівникам, тобто податок не був
своєчасно перерахований до бюджету.

На підставі вказаного висновку ДПІ
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 21.07.2014 р.
№ про збільшення грошового
зобов'язання за платежем штрафні
санкції по податку на доходи фізичних
осіб, що сплачується податковими
агентами, із доходів платника податку у
вигляді заробітної плати у сумі 21317,62
грн.

Як вбачається з вказаного податкового
повідомлення-рішення, правовою
підставою для застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 21317,62 грн.
є абз. "б" п. 127.1.ст.127 ПК України.

Правомірність та обґрунтованість
вказаного податкового
повідомлення-рішення є предметом спору
у даній справі.

Відповідно до пп.168.1.1 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України
податковий агент, який нараховує
(виплачує, надає) оподатковуваний дохід
на користь платника податку,
зобов'язаний утримувати податок із
суми такого доходу за його рахунок,
використовуючи ставку податку,
визначену в статті 167 цього Кодексу.

Згідно з пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Податкового
кодексу України податок сплачується
(перераховується) до бюджету під час
виплати оподатковуваного доходу
єдиним платіжним документом. Банки
приймають платіжні документи на
виплату доходу лише за умови
одночасного подання розрахункового
документа на перерахування цього
податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5. п. 168.1 ст. 168
Податкового кодексу України
передбачено, що якщо оподатковуваний
дохід нараховується податковим
агентом, але не виплачується (не
надається) платнику податку, то
податок, який підлягає утриманню з
такого нарахованого доходу, підлягає
перерахуванню до бюджету податковим
агентом у строки, встановлені цим
Кодексом для місячного податкового
періоду.

Отже, вказаною нормою права визначено
обов'язок податкового агенту
нарахувати, утримати та перерахувати
до бюджету, у визначені строки, податок
з доходів фізичних осіб на
оподатковуваний дохід, який
нараховується але не виплачується.

Відповідно до пп. 168.4.7 п.168.4 ст.168
Податкового Кодексу України
відповідальність за своєчасне та повне
перерахування сум податку до
відповідного місцевого бюджету несе
юридична особа або її уповноважений
підрозділ, що нараховує (виплачує)
оподатковуваний дохід.

Відповідно до п.127.1 ст.127 Податкового
кодексу України ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків, у тому числі податковим
агентом, до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків,
тягнуть за собою накладення штрафу в
розмірі 25 відсотків суми податку, що
підлягає нарахуванню та/або сплаті до
бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно
протягом 1095 днів, тягнуть за собою
накладення штрафу у розмірі 50
відсотків суми податку, що підлягає
нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, вказаною нормою права визначено
відповідальність за ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків,
тобто вказаний склад порушення
передбачає, що нарахування, сплата чи
утримання податку не відбулися до чи на
момент виплати доходу.

Проте, суд вказує, що проведеною
перевіркою ДПІ не було встановлено
обставини, як ненарахування,
неутримання та/або несплата
(неперерахування) податків платником
податків до або під час виплати доходу
на користь іншого платника податків.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що оскільки обов'язок сплати
податку з доходів фізичних осіб у
випадку, якщо оподаткований дохід
нараховується, але не виплачується
платнику податку, не пов'язується з
фактом виплати доходу, а має
встановлений для місячного
податкового періоду строк сплати, то
норми п.127.1 ст.127 ПК України не
передбачають відповідальності за
порушення строків сплати податку,
встановленого пп.168.1.5 п.168.1 ст.168
Податкового кодексу України.

Відповідальність за несвоєчасну
сплату податкових зобов'язань
передбачено п.126.1 ст.126 ПК України
згідно з яким, у разі якщо платник
податків не сплачує узгоджену суму
грошового зобов'язання протягом
строків, визначених цим Кодексом, такий
платник податків притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах: - при затримці до 30
календарних днів включно, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 10
відсотків погашеної суми податкового
боргу; - при затримці більше 30
календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, - у розмірі 20
відсотків погашеної суми податкового
боргу.

Суд також зауважує, що відповідно до
частини 2 статті 11 КАС України суд може
вийти за межі позовних вимог тільки в
разі, якщо це необхідно для повного
захисту прав, свобод та інтересів
сторін чи третіх осіб. Приймаючи до
уваги, що позивач невірно зазначив
позовні вимоги про визнання нечинним
податкове повідомлення-рішення, а не
про визнання його протиправним та
скасування, як це передбачено для актів
індивідуальної дії, суд вважає
можливим в цій частини вийти за межі
позовних вимог, оскільки це необхідно
для повного захисту прав та інтересів
сторін по справі.

Відповідно до частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Згідно із вимогами ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
позову.

Враховуючи, що відповідачем
неправомірно визначено правову
підставу для застосування штрафних
санкцій, що призвело до визначення
необґрунтованого розміру штрафних
санкцій, суд вважає, що позовні вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 12, 19, 71, 94, 158-163, 167 КАС
України, суд -

постановив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення від
21.07.2014 року № про збільшення
грошового зобов'язання за штрафними
санкціями у сумі 21317,62 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Відкритого акціонерного
товариства "Херсонський суднобудівний
завод" в особі Госпрозрахункового
відособленого структурного підрозділу
відкритого акціонерного товариства
"Херсонський суднобудівний завод"
"Заводський комплекс громадського
харчування" (ідентифікаційний код 14308500)
судові витрати зі сплати судового
збору в сумі 487,20 грн. (чотириста
вісімдесят сім гривень 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Одеського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції шляхом
подачі апеляційної скарги в 10-денний
строк з дня її проголошення, а в разі
складення постанови у повному обсязі
відповідно до ст. 160 КАС України чи
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлений строк. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Повний текст постанови виготовлений та
підписаний 01 вересня 2014 р.

Суддя
Дубровна
В.А.

кат. 8.3.2