Справа № К/9991/25722/11-С
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/25722/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління Пенсійного фонду України в
Новоазовському районі Донецької
області про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року,-

у с т а н о в и л а :

У січні 2011 року позивач звернулася із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що отримує пенсію у зв'язку з втратою
годувальника постраждалого внаслідок
Чорнобильської катастрофи І категорії,
інваліда 3-ї групи, яка повинна
обчислюватись на підставі статті 36
Закону України від 9 липня 2003 року №
1058-IV «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» (далі - Закон №
1058-IV), у розмірах, встановлених статтею
54 Закону України від 28 лютого 1991 року №
796-ХІІ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Закон № 796-ХІІ).

Окрім цього, має право на отримання
щомісячної компенсації у зв'язку з
втратою годувальника, передбаченої
статтею 52 Закону № 796-ХІІ, у розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Посилаючись на те, що розміри
призначених і виплачуваних їй пенсій
та щомісячної компенсації не
відповідають розмірам передбаченим
цим Законом, і на відмову УПФ привести
їх у відповідність з її вимогами,
позивач просила зобов'язати
відповідача усунути зазначені
порушення провівши вказані
перерахунки з 7 грудня 2010 року.

Постановою Новоазовського районного
суду Донецької області від 15 лютого
2011 року, позовні вимоги задоволено,
визнано протиправними дії та
зобов'язано відповідача провести
перерахунок і виплату пенсії позивачу,
передбаченої статтею 54 Закону № 796-ХІІ
в розмірі не менше 6 мінімальних пенсій
за віком та щомісячної компенсації у
зв'язку з втратою годувальника
відповідно до статті 52 Закону № 796-ХІІ,
в розмірі 50 процентів мінімальної
пенсії за віком, починаючи з 7 грудня 2010
року.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6
квітня 2011 року, постанову суду першої
інстанції скасовано та відмовлено в
задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування апеляційним судом норм
матеріального і порушення норм
процесуального права, просить
оскаржуване судове рішення скасувати
та залишити в силі рішення суду першої
інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши
доводи касаційної скарги, матеріали
справи колегія суддів, в межах статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України, дійшла висновку про
задоволення скарги з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є вдовою
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС І категорії,
інваліда 3 групи, та починаючи з 11
вересня 2006 року одержує пенсію і
щомісячну компенсацію у зв'язку з
втратою годувальника, передбачені
статтями 52, 54 Закону № 796-ХІІ.

Розрахунок пенсії їй проведений,
виходячи з розміру, встановленого
постановою Кабінету Міністрів України
від 3 січня 2002 року № 1 «Про підвищення
розмірів пенсій та інших соціальних
виплат окремим категоріям пенсіонерів,
фінансування яких здійснюється за
рахунок коштів державного бюджету», а
щомісячна компенсація виплачується в
розмірах та у порядку, встановленому
постановою Кабінету Міністрів України
від 28 травня 2008 року № 530 «Деякі питання
соціального захисту окремих категорій
громадян».

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та відмовляючи в задоволенні
позову, суд апеляційної інстанції
виходив з того, що відповідач,
здійснюючи позивачу виплату пенсії та
щомісячної компенсації у
вищезазначених розмірах діє у
відповідності до вимог чинного
законодавства.

Проте, до такого висновку апеляційний
суд дійшов без з'ясування дійсних прав
та обов'язків сторін, в порушення норм
матеріального і процесуального права.

У відповідності зі статтею 159 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин справи в
адміністративній справі,
підтверджених тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Так, за змістом статті 36 Закону № 1058-IV
пенсія у зв'язку з втратою годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні, за наявності в
годувальника на день смерті страхового
стажу, який був би необхідний йому для
призначення пенсії по III групі
інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу.

Розмір пенсії у зв'язку з втратою
годувальника встановлюється статтею 37
Закону № 1058-IV, а розмір пенсії у зв'язку
з втратою годувальника наслідок
Чорнобильської катастрофи також
регламентується статтею 54 Закону
№ 796-ХІІ, якою передбачено, що пенсія в
разі втрати годувальника
призначається непрацездатним членам
сім'ї померлого годувальника, які були
на його утриманні (при цьому дітям
пенсія призначається незалежно від
того, чи були вони на утриманні
годувальника), у розмірі: на одного
непрацездатного члена сім'ї - 50
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника; на двох та
більше непрацездатних членів сім'ї - 100
процентів пенсії по інвалідності
померлого годувальника, визначеної
згідно із зазначеною статтею, що
розподіляється між ними рівними
частками.

З таких підстав, розмір пенсії у зв'язку
з втратою годувальника має визначатись
із розрахунку 50 відсотків від основної
державної пенсії по інвалідності, яку б
міг отримувати годувальник при житті,
розмір якої не міг бути нижчим ніж 6
мінімальних пенсій за віком.

Крім того, позивач має право на
одержання щомісячної компенсації в
разі втрати годувальника встановленої
статтею 52 Закону № 796-ХІІ згідно з якою,
така призначається на кожного
непрацездатного члена сім'ї, який був
на його утриманні, в розмірі 50
процентів мінімальної пенсії за віком
незалежно від пенсії, передбаченої
законодавством України.

Таким чином, вихідним критерієм
обрахунку пенсії та щомісячної
компенсації виступає мінімальна
пенсія за віком. Мінімальний розмір
пенсії за віком згідно статті 28 Закону
України від 9 липня 2003 року № 1058-ІV «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Порядок обчислення пенсій по
інвалідності, що настала внаслідок
каліцтва чи захворювання, і пенсій у
зв'язку з втратою годувальника
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 30 травня 1997 року
№ 523.

Ця Постанова була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин і її
положення стосовно критеріїв
обчислення розмірів пенсії
відповідають положенням статті 54
Закону України № 796-ХІІ.

Отже, виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при розрахунку
пенсій у зв'язку з втратою годувальника
та щомісячної компенсації,
передбачених статтями 52, 54 Закону №
796-ХІІ, застосуванню підлягає розмір
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність,
встановленого в законі про Державний
бюджет України на відповідний рік, із
якого визначається мінімальний розмір
пенсії за віком.

Також, колегія суддів звертає увагу на
те, що норми Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», в частині
змін до Закону №796-ХІІ, не підлягають
застосуванню до даного спору, оскільки
рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року вони визнані
неконституційними.

Окрім того, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2010 рік»
Кабінету Міністрів України надано
право у 2010 році встановлювати розміри
соціальних виплат, які відповідно до
законодавства визначаються залежно
від розміру мінімальної заробітної
плати, в абсолютних сумах у межах
асигнувань, передбачених за
відповідними бюджетними програмами.

Проте, названа норма передбачає
встановлення в абсолютних сумах
розмірів лише тих виплат, вихідним
критерієм розрахунку яких є розмір
мінімальної заробітної плати.
Відповідно її дія не поширюється на
спірні відносини сторін, оскільки
розмір зазначених соціальних виплат
згідно із Законом № 796-ХІІ залежить від
розміру мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, відповідач, здійснюючи
виплату пенсії та щомісячної
компенсації, передбачених статтями 52, 54
Закону № 796-ХІІ у меншому розмірі, ніж
встановлено цим Законом діяв всупереч
вимог чинного законодавства.

З огляду на викладене, апеляційний суд
помилково скасував рішення суду першої
інстанції та відмовив в задоволенні
позову.

За приписами статті 226 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції скасовує
судове рішення суду апеляційної
інстанції та залишає в силі рішення
суду першої інстанції, яке ухвалено
відповідно до закону і скасоване або
змінене помилково.

Керуючись статтями 223, 226, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 6 квітня 2011
року скасувати та залишити в силі
постанову Новоазовського районного
суду Донецької області від 15 лютого 2011
року.

Ухвала набирає законної сили набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії сторонам і
оскарженню не підлягає.

Судді: Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало