Справа № 9101/15824/2011
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2013-02-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 лютого 2013 рокусправа № 2а-6443/10/0470

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді:
Добродняк І.Ю

суддів:
Бишевської Н.А. Семененка Я.В.

за участю секретаря судового
засідання: Чепурко А.В.

за участю представників:

позивача: - Пилипенко С. О.
(дов. від 01.08.2012 р.)

відповідача: - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційні скарги Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції та відкритого акціонерного
товариства «Пересувне управління
механізації будівництва та
автотранспорту»

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2010 року

у справі № 2а-6443/10/0470

за позовом Нікопольської об'єднаної
державної податкової інспекції

до відкритого акціонерного товариства
«Пересувне управління механізації
будівництва та автотранспорту»

про звернення стягнення на активи,-

встановила:

Нікопольська об'єднана державна
податкова інспекція звернулася до суду
з адміністративним позовом до ВАТ
«Пересувне управління механізації
будівництва та автотранспорту» про
звернення стягнення на активи
відповідача в рахунок погашення
податкового боргу з податку з
власників наземних транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів у розмірі 11667,18 грн. та
податкового боргу є єдиного податку у
розмірі 10400,70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у
відповідача наявний податковий борг по
сплаті податку з власників наземних
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів у
розмірі 11667,18 грн., який виник у зв'язку з
несплатою сум податкових зобов'язань,
визначених у договорі про розстрочення
сум податкового боргу від 11.06.2001,
розрахунку суми податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів №1247 від
09.02.2004, та пені, яка нарахована за
несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкових зобов'язань. Також, позивач
зазначає, що у відповідача наявна
заборгованість зі сплати єдиного
податку у розмірі 10400,70 грн., яка виникла
у зв'язку з несплатою сум податкових
зобов'язань, визначених у розрахунках
сплати єдиного податку №18813 від 15.07.2004,
№28071 від 12.10.2004 та пені, яка нарахована
за несвоєчасну сплату узгодженої суми
податкових зобов'язань. Позивачем
надіслано першу та другу податкові
вимоги, проте податковий борг не
погашений відповідачем у
добровільному порядку, що, як наслідок,
є підставою для погашення податкового
боргу за рахунок активів відповідача.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
02.11.2010 адміністративний позов
задоволено частково. Звернено
стягнення на активи відповідача у
рахунок погашення податкового боргу: з
податку з власників наземних
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів у сумі
11611,77 грн., у тому числі пеня у сумі 511,62
грн. та податкового боргу з єдиного
податку у сумі 10356,97 грн., у тому числі
749,97 грн. на користь державного бюджету;
в задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись із постановою суду,
позивач подав апеляційну скаргу (т.1
а.с.184), в якій, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права,
просить скасувати постанову суду в
частині відмови у задоволенні позовних
вимог та винести нову постанову по
справі, якою позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
сума пені, у стягненні якої судом
відмовлено, була визнана розпорядником
майна підприємства Чміль Л. В.,
господарським судом Дніпропетровської
області та включена до реєстру вимог
кредиторів, що і є належним доказом
розміру вимог, заявлених позивачем при
поданні адміністративного позову.

Не погодившись із постановою суду,
відповідач подав апеляційну скаргу (т.1
а.с.177), в якій, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що
судовий порядок звернення стягнення на
активи платника податків встановлений
законом лише щодо податкового боргу,
який виник стосовно неузгодженого
податкового зобов'язання, але оскільки
зобов'язання Відповідача з єдиного
податку та податку з власників
наземних транспортних засобів були
самостійно узгоджені, отже суд першої
інстанції не мав правових підстав для
задоволення позовних вимог позивача і
звернення стягнення на активи
відповідача в судовому порядку. Також
відповідач зазначає, що з моменту
узгодження податкових зобов'язань
минуло понад 5 років, отже минув
граничний строк стягнення податкового
боргу, що, як наслідок, виключає
можливість стягнення податкового
боргу позивачем. Також, відповідач
вказує, що позивачем порушено норми
чинного законодавства в частині
направлення податкових вимог та їх
вручення представникам відповідача.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час і місце
розгляду справи повідомлений судом
належним чином.

Перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню
з огляду на наступне.

Як встановлено судом, підтверджено
матеріалами справи, податковий борг з
податку з власників транспортних
засобів в розмірі 11667,18 грн. виник у
відповідача у зв'язку з несплатою сум
узгоджених податкових зобов'язань з
вказаного податку, визначених
договором про розстрочення
податкового боргу від 11.06.2001 (495,00 грн.)
та в розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів на
2004 рік (10605,15 грн.), крім того, позивачем
нарахована пеня - 567,03 грн.

11.06.2001 позивачем прийнято рішення №14
про розстрочення податкового боргу,
зокрема, податку з власників
транспортних засобів, та укладено
договір про розстрочення №14,
відповідно до якого позивач надає
відповідачу розстрочку сплати
податкового боргу, у тому числі по
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, у розмірі 2146,45 грн., під
проценти, розраховані за період, що
починається від дати укладення
договору та закінчується останньою
датою погашення розстроченого
податкового боргу, а саме з 31.12.2001 до
19.01.2005.

З урахуванням часткової сплати залишок
боргу в сумі 495,00 грн. за договором про
розстрочення податкового боргу № 14 від
11.06.2001 повинен бути сплачений до 19.08.2004 -
165,00 грн., до 19.11.2004 - 165,00 грн., до 19.01.2005 -
165,00 грн.

09.02.2004 відповідач подав відповідачу
розрахунок суми податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів на 2004
рік, згідно якого сума податку, що
підлягає сплаті, складає 17261,00 грн., у
тому числі: І квартал - 4 315,00 грн. (строк
сплати - до 15.04.2004); II квартал - 4 315,00 грн.
(строк сплати - до 15.07.2004); III квартал - 4
315,00 грн. (строк сплати - до 15.10.2004); IV
квартал - 4 316,00 грн. (строк сплати - до
15.01.2005).

Сума податкових зобов'язань з податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів за
II квартал 2004 року по строку сплати - до
15.07.2004 у розмірі 4315,00 грн. частково
сплачена відповідачем у розмірі 2340,85
грн. Отже залишок боргу в сумі 10605,15 грн.
повинен бути сплачений відповідачем до
15.07.2004 - 1974,15 грн., до 15.10.2004 - 4315,00 грн., до
15.01.2005 - 4316,00 грн.

Стосовно податкового боргу з єдиного
податку в розмірі 10400,70 грн. з
матеріалів справи вбачаться, що він
складається з залишку боргу по єдиному
податку згідно наданих відповідачем
розрахунків сплати єдиного податку за
І півріччя та 3 квартал 2004 року (9607,00
грн.) та нарахованої пені - 793,70 грн.

Так 15.07.2004 відповідачем поданий
позивачу розрахунок сплати єдиного
податку суб'єктом малого
підприємництва - юридичною особою за І
півріччя 2004 року, в якому визначена до
сплати сума зобов'язання зі сплати
єдиного податку становить 10941,00 грн.,
який частково погашений в сумі 1416,00 грн.
(залишок несплаченого податку - 9525,00
грн.)

12.10.2004 відповідачем подано розрахунок
сплати єдиного податку суб'єктом
малого підприємництва - юридичною
особою за 9 місяців 2004 року, в якому
визначена до сплати сума зобов'язання
зі сплати єдиного податку становить 82,00
грн.

Відповідно до пп.14.1.1 п.14.1 ст.14 Закону
України від 21.12.2000 №2181-III «Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами» розстроченням
податкових зобов'язань є надання
платнику податків бюджетного кредиту
на основну суму його податкових
зобов'язань без урахування сум пені
під проценти, розмір яких дорівнює
розміру пені, визначеної згідно з
пунктом 16.4 статті 16 цього Закону.

Відповідно до пп.14.3.1 п.14.3 ст.14 цього
Закону розстрочення податкових
зобов'язань надається на умовах
податкового кредиту, за якими основна
сума кредиту та нараховані на неї
проценти погашаються рівними частками,
починаючи з податкового періоду,
наступного за періодом надання такого
кредиту.

Відповідно до п.5.1 ст.5 Закону №№2181-ІІІ
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків у
податковій декларації, вважається
узгодженим з дня подання такої
податкової декларації.

Відповідно до пп.5.3.1 п.5.3 ст.5 Закону
України №2181-III платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом десяти календарних днів,
наступних за останнім днем
відповідного граничного строку,
передбаченого підпунктом 4.1.4 пункту 4.1
статті 4 цього Закону для подання
податкової декларації.

Узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків (пп.5.4.1 п.5.4 ст.5
Закону №2181-III).

Відповідно до п.п.16.1.1. п.16.1 ст.16 Закону
№2181-III після закінчення встановлених
строків погашення узгодженого
податкового зобов'язання на суму
податкового боргу нараховується пеня.

Згідно з п.1.4 Закону №2181-III пеня - плата у
вигляді процентів, нарахованих на суму
податкового боргу (без урахування
пені), що справляється з платника
податків у зв'язку з несвоєчасним
погашенням податкового зобов'язання.

Нарахування пені розпочинається,
зокрема, при нарахуванні суми
податкового зобов'язання
контролюючими органами - від першого
робочого дня, наступного за останнім
днем граничного строку сплати
податкового зобов'язання, визначеного
у податковому повідомленні згідно з
нормами цього Закону (16.1.2. п.16.1 ст.16
Закону №2181-III).

Відповідно до п.3.9 Інструкції про
порядок нарахування та погашення пені
за платежами, що контролюються
органами державної податкової служби,
затвердженою наказом Державної
податкової адміністрації України від
11.06.03 № 290, пеня нараховується на суму
податкового боргу (включаючи суму
штрафних санкцій за їх наявності) із
розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, при
цьому для розрахунку
використовується більша із зазначених
ставок.

Розмір нарахованої пені з податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів у
сумі 567,03 грн., з єдиного податку у сумі
793,70 грн. визначений позивачем виходячи
з даних облікових карток відповідача.

В порядку ст.6 Закону №2181-III позивачем
направлено відповідачу першу
податкову вимогу №1/497/19431 від 08.06.2004 та
другу податкову вимогу №2/565/23587 від
14.07.2004, які були отримані останнім 10.06.2004
та 14.07.2004, відповідно.

Відповідно до п.п.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону
№2181-ІІІ активи платника податків
можуть бути примусово стягнені в
рахунок погашення його податкового
боргу виключно за рішенням суду. В
інших випадках платники податків
самостійно визначають черговість та
форми задоволення претензій
кредиторів за рахунок активів, вільних
від заставних зобов'язань забезпечення
боргу. У разі, якщо такого платника
податків визнано банкрутом, черговість
задоволення претензій кредиторів
визначається законодавством про
банкрутство.

Разом з тим право податкового органу на
звернення до суду про стягнення
активів платника податків в рахунок
погашення його податкового боргу не є
абсолютним.

Пунктом 15.1 статті 15 Закону № 2181-ІІІ
визначені строки давності та їх
застосування.

Відповідно до пп. 15.2.1 п. 15.2 ст. 15 Закону
№2181-ІІІ, якою визначено граничні
строки стягнення податкового боргу, у
разі коли податкове зобов'язання було
нараховане податковим органом до
закінчення строку давності,
визначеного у пункті 15.1 ст. 15 Закону
№2181-ІІІ, податковий борг, що виник у
зв'язку з відмовою у самостійному
погашенні податкового зобов'язання,
може бути стягнутий протягом наступних
1095 календарних днів від дня узгодження
податкового зобов'язання. Якщо платіж
стягується за рішенням суду, строки
стягнення встановлюються до повного
погашення такого платежу або до
визнання боргу безнадійним.

Отже, колегія суддів вважає, що право на
стягнення податкового боргу з
відповідача може бути реалізовано
позивачем в межах 1095 календарних днів
від дня узгодження податкового
зобов'язання з податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів та
єдиного податку.

Виходячи з встановлених вище обставин,
на яких ґрунтуються позовні вимоги,
вбачається, що звернення позивача до
суду з позовом про звернення стягнення
на активи відповідача 26.05.2010 здійснено
поза межами законодавчо встановленого
строку.

Суд першої інстанції з цього приводу
встановив, що позивачем з поважних
причин пропущено строк звернення до
суду, вказаний строк підлягає
поновленню.

Суд першої інстанції виходив з того, що
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 20.04.2005 у
справі № Б24/75-05 порушено провадження у
справі про банкрутство відносно
відповідача та введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів, який
передбачає зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Оскільки ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 03.12.2009
припинено провадження у справі №
Б24/75-05, суд першої інстанції дійшов
висновку, що у період з 20.04.2005 по 03.12.2009
позивач був позбавлений можливості
вживати заходи щодо погашення
податкового боргу відповідача.

Проте колегія суддів не погоджується з
судом першої інстанції з огляду на
наступне.

Згідно преамбули Закону №2181-ІІІ цей
Закон є спеціальним законом з питань
оподаткування, який установлює
порядок погашення зобов'язань
юридичних або фізичних осіб перед
бюджетами та державними цільовими
фондами з податків і зборів
(обов'язкових платежів), включаючи збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування та внески на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, нарахування і
сплати пені та штрафних санкцій, що
застосовуються до платників податків
контролюючими органами, у тому числі
за порушення у сфері
зовнішньоекономічної діяльності, та
визначає процедуру оскарження дій
органів стягнення.

Перелік граничних строків, які можуть
бути продовжені, наведений в п.15.4 ст.15
вказаного Закону, є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає.

Зазначеним пунктом Закону продовження
або відновлення граничних строків
стягнення податкового боргу не
передбачено.

Наведені судом першої інстанції
обставини не є законодавчо
встановленими для стягнення
податкового боргу по закінченню строку
1095 календарних днів з дня узгодження
податкового зобов'язання.

Враховуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що постанова суду
першої інстанції від 02.11.2010 підлягає
скасуванню, позов підлягає залишенню
без задоволення.

Керуючись ст.198, ст.ст.202, 205, 207 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Нікопольської
об'єднаної державної податкової
інспекції залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відкритого
акціонерного товариства «Пересувне
управління механізації будівництва та
автотранспорту» задовольнити.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 02
листопада 2010 року у справі № 2а-6443/10/0470
скасувати.

Постанова апеляційного суду
набирає законної сили з моменту її
проголошення та може бути оскаржена до
Вищого адміністративного суду України
в порядку, встановленому ст.212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий:
І.Ю. Добродняк

Суддя:
Н.А. Бишевська

Суддя:
Я.В. Семененко