Справа № 826/2325/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/2325/14
Головуючий у 1-й інстанції: Федорчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Ганечко О.М.,

Літвіної Н.М.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ВІЖН УКРАЇНА" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 03 квітня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ВІЖН УКРАЇНА" до
державної податкової інспекції у
Голосіївському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -

В С Т А Н
О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 квітня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ВІЖН УКРАЇНА"
подав апеляційну скаргу, в якій просить
суд апеляційної інстанції скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нову, якою позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Податковим органом проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку апелянта з питань перевірки
податкового законодавства з податку на
прибуток за період з 01.01.2013 року по
31.03.2013 року.

За результатами перевірки було
складено акт №199/1-22-01-37716600 від 16 вересня
2013 року, в якому встановлено порушення
апелянтом ст. 134, п.п. 138.1.1 п. 138.1, п.п. 138.2
ст. 138, п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового
кодексу України, в результаті чого ним
занижено податок на прибуток на суму 314
860 грн. та завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування в сумі 4 313 803 грн.

На підставі вказаного акту податковим
органом винесено
податкове-повідомлення рішення №
1 від 27.09.2013 року, яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на прибуток на загальну суму
393 575 грн. та податкове
повідомлення-рішення № від 27.09.2013
року, яким позивачу зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 4 313 803 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачем не доведено можливість
правомірного формування податкової
вигоди за спірними операціями та не
доведено підстав для формування
господарських операцій з контрагентом.

Колегія суддів підтримує дану позицію,
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що
між позивачем (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Інвестком" (покупець)
було укладено угоду про здійснення
мотиваційних виплат (бонусів) по
договору поставки №Б2012/10 від 17 травня
2012 року.

Між позивачем (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Нейрон" (покупець)
було укладено угоду №Б2012/15 про
здійснення мотиваційних виплат
(бонусів) по договору поставки №2012/15
від 02 квітня 2012 року.

Також, між позивачем (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Технополіс-1"
(покупець) було укладено угоду №02/04 про
здійснення мотиваційних виплат
(бонусів) по договору поставки №2012/09
від 02 квітня 2012 року.

Крім того, між позивачем (постачальник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "МТІ" (покупець) було
укладено угоду №Б2012/08 про здійснення
мотиваційних виплат (бонусів) по
договору поставки №Б2012/08 від 02 квітня
2012 року.

Між позивачем (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "САВ-ДІСТРИБЬЮШН"
(покупець) було укладено угоду №Б2012/07
про здійснення мотиваційних виплат
(бонусів) по договору поставки №2012/07
від 02 квітня 2012 року.

Також, між позивачем (постачальник) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Нейрон" (покупець)
було укладено угоду №Б2012/06 про
здійснення мотиваційних виплат
(бонусів) по договору поставки №2012/06
від 02 квітня 2012 року.

Крім того, між позивачем (постачальник)
та товариством з обмеженою
відповідальністю "Тріумфальна Арка"
(покупець) було укладено угоду №Б2012/03
про здійснення мотиваційних виплат
(бонусів) по договору поставки №Б2012/08
від 02 квітня 2012 року.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Згідно з п. 138.1 ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 -
138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10,
пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат,
визначених згідно з пунктом 138.5,
підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу. При цьому, відповідно до п.п.
14.1.228 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України, під собівартістю реалізованих
товарів, виконаних робіт, наданих
послуг для цілей розділу III цього
Кодексу розуміються витрати, що прямо
пов'язані з виробництвом та/або
придбанням реалізованих протягом
звітного податкового періоду товарів,
виконаних робіт, наданих послуг, які
визначаються відповідно до положень
(стандартів) бухгалтерського обліку, що
застосовуються в частині, яка не
суперечить положенням цього розділу.

Згідно з п.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139
Податкового кодексу України не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: 1) придбанням або
виготовленням товарів (у тому числі при
їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; 2) придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Наявність у покупця належно оформлених
документів, необхідних для віднесення
певних сум до податкового кредиту,
зокрема виданих
постачальником/продавцем податкових
накладних, не є безумовною підставою
формування податкового кредиту, у разі
недоведення реальності здійснених
господарських операцій та факту
використання придбаних товарів/послуг
в оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до частини першої статті 9
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення.

Враховуючи, що позивачем не надано
документів на підтвердження
використання в межах своєї
господарської діяльності придбаного у
контрагентів товару, суд першої
інстанції прийшов до правильного
висновку про недоведеність позивачем
здійснення ним господарських операцій
з вказаними контрагентами реального
характеру та використання придбаного
товару в межах своєї господарської
діяльності чи придбання з такою метою.

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що надані
позивачем докази є неналежними,
оскільки не дають підстав для
формування валових витрат та для
нарахування податкового кредиту при
наявності фактів, що ставлять під
сумнів реальність наданих послуг.

В інформаційному листі Вищого
адміністративного суду України від
02.06.2011 року № 742/11/13-11 зазначено, що з
метою встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток
підприємства або податкового кредиту з
податку на додану вартість належить
з'ясувати, зокрема, такі обставини: рух
активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг), спорудження
основних фондів, імпортом товарів
(послуг), понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що оскаржувані
податкові повідомлення-рішенні є
обґрунтованими та правомірними.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "ТП ВІЖН УКРАЇНА"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 03 квітня 2014 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н.М.

Повний текст виготовлено: 09.09.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Ганечко О.М.

Літвіна Н. М.