Справа № 823/1920/14
Суддя: В.І. Орленко
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
справа № 823/1920/14

м. Черкаси

12 год. 30 хв.

Черкаський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого-судді Орленко В.І.,

при секретарі - Дудці Г.О.,

за участю представника позивача
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
Казіміренко Я.А. - за довіреністю від
09.01.2014 №16/01-12,

представника відповідача комунального
підприємства "Черкаська служба
чистоти" Рогового В.В. - за довіреністю
№ 7 від 05.03.2014,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси адміністративну
справу за позовом Черкаського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
комунального підприємства "Черкаська
служба чистоти" про стягнення
заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом звернулось
Черкаське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, в якому,
з урахуванням заяви про зміну позовних
вимог, просить стягнути з комунального
підприємства "Черкаська служба
чистоти" 107697,96 грн.
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами у
2013 році та 2261,70 коп. пені за несвоєчасну
сплату зазначених санкцій.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала
повністю, обґрунтовуючи їх тим, що
відповідачем в порушення вимог Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні" не
забезпечено нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів
протягом 2013 року, що тягне нарахування
адміністративно-господарських санкцій
за незайняті робочі місця інвалідами
та, як наслідок, нарахування пені за
несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

Протягом 2013 року відповідачем не
подавалась до служби зайнятості
щомісячна інформація про наявні робочі
місця для працевлаштування інвалідів,
що свідчить про невжиття заходів для
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

Представник відповідача заперечував
проти задоволення позову з тих підстав,
що комунальне підприємство "Черкаська
служба чистоти" здійснило всі
передбачені законодавством дії щодо
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів. Впродовж
2013 року підприємство подавало
оголошення в мережу Інтернет,
розносились оголошення по поштовим
скринькам та розклеювались оголошення
у громадських місцях тощо. У 2013 році з
метою працевлаштування до відповідача
звертались інваліди, проте вони з
різних причин (через розмір заробітної
плати, режим роботи, місцезнаходження
підприємства - 2 кілометри від
найближчої зупинки) відмовлялись від
запропонованої роботи.

Заслухавши пояснення та доводи
представників сторін, розглянувши
подані документи і матеріали, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд прийшов до
висновку, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідач - комунальне підприємство
"Черкаська служба чистоти"
зареєстроване як юридична особа 20.12.2000,
ідентифікаційний код 03328652 (витяг з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців від
07.05.2014).

Відповідно до ч. 8 статті 69
Господарського кодексу України
підприємство з правом найму робочої
сили забезпечує визначену відповідно
до закону кількість робочих місць для
працевлаштування неповнолітніх,
інвалідів, інших категорій громадян,
які потребують соціального захисту.
Відповідальність підприємства за
невиконання даної вимоги
встановлюється законом.

Спеціальним законом, що визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами, є Закон України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №875-XII від 21.03.1991 (далі по тексту
- Закон).

Так, відповідно до статті 18 цього
Закону забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно, але не виключно, на
підприємстві, де настала інвалідність,
з урахуванням побажань інваліда,
наявних у нього професійних навичок і
знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

При цьому підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані:

виділяти та створювати робочі місця
для працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,

створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,

надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Приймаючи до уваги, що відповідач
використовує працю найманих
працівників, на нього розповсюджуються
визначений означеною статтею Закону
обов'язок щодо створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
відповідного звітування до Фонду
соціального захисту інвалідів про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів.

Статтею 19 Закону, в свою чергу,
встановлено, що для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів. При
розрахунках кількість робочих місць
округлюється до цілого значення.

Виконанням нормативу робочих місць у
кількості, визначеній згідно з
частиною першою статті 19 Закону,
вважається працевлаштування
підприємством, установою,
організацією, у тому числі
підприємством, організацією
громадських організацій інвалідів,
фізичною особою, яка використовує
найману працю, інвалідів, для яких це
місце роботи є основним.

Відображається інформація щодо
виконання нормативу створення робочих
місць для працевлаштування інвалідів у
звіті про зайнятість і
працевлаштування інвалідів, який
подається щороку до 01 березня
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів згідно Порядку подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України "Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України "Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні" №70 від 31.01.2007.

Разом з тим, суд вважає за необхідне
зазначити, що інвалід, який не досяг
пенсійного віку, не працює, але бажає
працювати, має право бути
зареєстрованим у державній службі
зайнятості як безробітний у зв'язку з
чим саме орган працевлаштування
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань
(стаття 18-1 Закону).

З аналізу положень Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україн», слідує, що на
підприємстві лежить лише обов'язок
щодо створення та атестації
відповідних місць для
працевлаштування інвалідів, а також
подачі до державної служби зайнятості
інформації, необхідної для організації
працевлаштування інвалідів, проте саме
працевлаштування відбувається шляхом
надіслання державною службою
зайнятості інвалідів на створені на
підприємстві робочі місця. Обов'язок
щодо самостійного підшукування
інвалідів для працевлаштування на
підприємстві законодавство на
роботодавця не покладає.

Наказом Міністерства праці та
соціальної політики України № 420 від 19
грудня 2005 року затверджена форма
статистичної звітності №3-ПН «Звіт про
наявність вакансій»; наказом
Міністерства соціальної політики
України №316 від 31 травня 2013 року
затверджена форма статистичної
звітності №3-ПН «Інформація про попит
на робочу силу (вакансії)». Вказана
статистична звітність подається
підприємствами, установами та
організаціями щомісячно на адресу
державної служби зайнятості.

Судом встановлено, що відповідно до
листа Черкаського міського центру
зайнятості від 07.05.2014 №04-17/2801, наданого
на запит Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, позивача повідомлено, що
29.11.2013 до Черкаського міського центру
зайнятості від КП «Черкаська служба
чистоти» () надійшла
інформація про вакансію (за формою 3-ПН)
на посаду двірника, на яку можливе
працевлаштування особи з обмеженими
фізичними можливостями.

Фактичних відмов роботодавцем у
працевлаштуванні осіб з обмеженими
можливостями з числа зареєстрованих
безробітних не було.

Також, надано інформацію щодо
кількості осіб з обмеженими фізичними
можливостями (в розрізі посад), які
перебували на обліку в Черкаському МЦЗ
протягом 2013 року як зареєстровані
безробітні (додаток).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що відповідачем, як
роботодавцем, не виконано обов'язок
щодо щомісячного інформування служби
зайнятості про наявність робочих місць
для працевлаштування інвалідів.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно поданого відповідачем звіту про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (форма №10-ПІ)
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу складає
49 осіб, в тому числі середньооблікова
чисельність штатних працівників, яким
відповідно до законодавства
встановлена інвалідність - 1 особи;
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях - 2; середньорічна
заробітна плата штатного працівника -
53848,00 грн.; сума
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів - не
визначена.

Судом встановлено, що інвалід ОСОБА_4
працювала двірником у відповідача лише
1 місяць 2013 року.

Згідно статті 20 Закону підприємства,
установи, організації, у тому числі
підприємства, організації громадських
організацій інвалідів, фізичні особи,
які використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції
розраховуються та сплачуються
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організаціями
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, зазначеними в
частині першій цієї статті, самостійно
в строк до 15 квітня року, наступного за
роком, в якому відбулося порушення
нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 цього Закону.

Листом Черкаського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів від 19.03.2014 №491/01-12 відповідач
повідомлявся, що за даними звіту "Про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік" (форма №10-ПІ)
підприємство повинно сплатити
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 107697 грн. 96 коп.

Таким чином, з урахуванням викладених
вище норм Закону, відповідач
зобов'язаний був до 15.04.2014 сплатити до
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів за 2013
рік в сумі 107697 грн. 96 коп.

Оскільки відповідач у строк до 24.06.2014 не
сплатив зазначені
адміністративно-господарські санкції,
розмір пені, нарахованої на суму
недоїмки, за період прострочення з
16.04.2014 по 24.06.2014 (70 днів) складає 2261 грн. 70
коп., та розраховується виходячи з
розміру облікової ставки НБУ на рівні
9,50 %. Одноденний розмір пені складає: 9,50
х 120/100/365 = 0,03 %. Сума пені, що необхідно
сплатити: (107697,96 х 0,03%) х 70 днів = 2261 грн. 70
коп.

З огляду на те, що протягом 2013 року
відповідач не повідомляв центр
зайнятості про наявність робочих місць
для працевлаштування інвалідів, суд
дійшов висновку, що відповідачем не
вжито всіх передбачених
законодавством України заходів,
спрямованих на створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів та
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

За таких обставин, суд вважає вимоги
позивача такими, що підлягають до
задоволення в частині стягнення з
відповідача
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів в 2013
році в розмірі 107697 грн. 96 коп. та пені за
несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
в розмірі 2261 грн. 70 коп.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 159-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Стягнути з комунального підприємства
"Черкаська служба чистоти",
ідентифікаційний код 03328652, на користь
Черкаського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів в 2013
році у розмірі 107697 (сто сім тисяч
шістсот дев'яносто сім) грн. 96 коп. та
пеню за несвоєчасну сплату
адміністративно-господарських санкцій
за період з 16.04.2014 по 24.06.2014 в розмірі 2261
(дві тисячі двісті шістдесят одна) грн.
70 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, яка може бути подана до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Черкаський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
проголошення постанови. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні,
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя
В.І. Орленко

Повний текст постанови виготовлений
08.09.2014.