Справа № 1522/2984/12 (2а/1522/873/12)
Суддя: Мойсюк М.І.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/76895/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Іваненко Я.Л., Мойсюка М.І.,
Тракало В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Другого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції, треті
особи: Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк", Товариство з обмеженою
відповідальністю "Оціночна компанія
"Вега" про визнання протиправними дій і
рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4
на ухвалу Приморського районного суду
м. Одеси від 12 червня 2012 року і ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року,-

у с т а н о в и л а :

У березні 2012 року ОСОБА_4 звернувся з
позовом до Другого Приморського
відділу Державної виконавчої служби
Одеського міського управління юстиції,
треті особи: Публічне акціонерне
товариство "Укрсоцбанк", Товариство з
обмеженою відповідальністю "Оціночна
компанія "Вега" про визнання
бездіяльності і дій протиправними.

Оскаржуваними ухвалою Приморського
районного суду м. Одеси від 12 червня 2012
року, залишеною без змін ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року закрито провадження у
адміністративній справі.

У касаційній скарзі позивач,
посилаючись на неправильне
застосування судами норм
процесуального права, просить
оскаржувані судові рішення скасувати,
а справу направити для продовження
розгляду.

Касаційна скарга підлягає
задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у
адміністративній справі суди виходили
з того, що така не підлягає розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Проте до такого висновку суди
дійшли в порушення норм процесуального
права з таких підстав.

Відповідно до статті 55
Конституції України кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

За приписами частини першої і
четвертої статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Ніхто не може бути позбавлений права на
розгляд його справи в
адміністративному суді, до підсудності
якого вона віднесена цим Кодексом.

Як убачається з поданої 3 лютого
2012 року позовної заяви, ОСОБА_4 оскаржує
протиправну бездіяльність і рішення
Другого Приморського відділу
Державної виконавчої служби Одеського
міського управління юстиції щодо
проведення виконавчих дій з виконання
рішення постійно діючого третейського
суду при Асоціації українських банків
від 23 січня 2009 року.

Відповідно до частини другої статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які
рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, крім випадків,
коли щодо таких рішень, дій чи
бездіяльності Конституцією чи
законами України встановлено інший
порядок судового провадження.

За приписами пункту першого, сьомого
частини першої статті 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
справа адміністративної юрисдикції -
переданий на вирішення
адміністративного суду публічно
правовий спір, у якому хоча б однією зі
сторін є орган виконавчої влади, орган
місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа або інший
суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Під суб'єктом владних повноважень
розуміється орган державної влади,
орган місцевого самоврядування, їхня
посадова чи службова особа, інший
суб'єкт при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

За правилами частини першої статті 17
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на правовідносини,
що виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Виходячи із суб'єктного складу
оскарження слід ураховувати, що згідно
статей 1, 4 Закону України «Про державну
виконавчу службу» державна виконавча
служба входить до системи органів
Міністерства юстиції України і
здійснює виконання рішень судів,
третейських судів та інших органів, а
також посадових осіб відповідно до
законів України. Державний виконавець
є представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень
постановлених іменем України та рішень
інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку,
передбаченому законом.

За приписами частини першої статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України учасники виконавчого
провадження (крім державного
виконавця) та особи, які залучаються до
проведення виконавчих дій, мають право
звернутися до адміністративного суду
із позовною заявою, якщо вважають, що
рішенням, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушена їхні права, свободи чи
інтереси, а також якщо законом не
встановлено інший порядок судового
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності таких осіб.

При вирішенні питання прийняття
позовної заяви, її розгляду судам слід
було вирішити питання щодо юрисдикції
з урахуванням частини другої статті 5
Кодексу адміністративного судочинства
України, відповідно до якої
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

На період подачі позову - 3 лютого 2012
року питання щодо вирішення спорів в
яких оскаржувалися рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби окрім статті 181
Кодексу адміністративного судочинства
України регулювалися також статтею 383
Цивільного процесуального Кодексу
України.

Разом з тим за змістом приписів статті
383 Цивільного процесуального Кодексу
України (в редакції спірного періоду)
сторони виконавчого провадження мають
право звернутися до суду із скаргою,
якщо вважають, що рішенням, дією або
бездіяльністю державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби під час виконання
судового рішення, ухваленого
відповідно до цього Кодексу, порушено
їх права чи свободи.

Виходячи з буквального змісту цієї
норми, оскарженню підлягають рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби лише під
час виконання судового рішення,
ухваленого цивільними судами.

Що ж до таких вчинених під час
виконання рішення третейського суду,
то вони не підлягали оскарженню за
правилами цього судочинства.

А тому за законодавством періоду
звернення ОСОБА_4 з позовом до суду
спори щодо оскарження рішень, дій або
бездіяльності державного виконавця чи
іншої посадової особи державної
виконавчої служби з виконання рішення
третейського суду належали до
адміністративної юрисдикції.

Відповідно до статті 5 Кодексу
адміністративного судочинства України
провадження в адміністративних
справах здійснюється відповідно до
закону чинного на час вчинення окремої
процесуальної дії, розгляду і
вирішення справи.

Зміна в подальшому законодавства в
питаннях юрисдикції не позбавляє суд
закінчити розглядом справу порушену за
правилами адміністративного
судочинства.

Неповне з'ясування судами дійсних
обставин справи, неправильне
застосування норм матеріального і
порушення норм процесуального права
призвело до ухвалення рішення, які не
відповідають вимогам статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України щодо законності і
обґрунтованості.

Тому оскаржувані судові рішення
підлягають скасуванню, а справа
направленню для продовження розгляду,
оскільки суд касаційної інстанції не
може встановлювати та визнавати
доведеними обставини, що не були
встановлені в судових рішеннях.

За приписами частини першої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи для продовження розгляду є
порушення норм матеріального чи
процесуального права, які призвели до
постановлення незаконної ухвали, яка
перешкоджає подальшому провадженню у
справі.

Керуючись статтями 223, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Одеси від 12 червня 2012 року і ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 8 листопада
2012 року скасувати, а справу направити
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копії особам, які беруть участь у
справі і оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

М.І. Мойсюк

В.В. Тракало