Справа № 815/4997/14
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4997/14
У Х В А Л А

08 вересня 2014 року
м. Одеса

Суддя Одеського окружного
адміністративного суду Соколенко О.М.,
розглянувши скаргу (позовну заяву)
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Великомихайлівському районі
Одеської області про скасування вимоги
про сплату боргу від 10.04.2014 року № Ф-14, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшла
скарга (позовна заява) ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про скасування вимоги про
сплату боргу від 10.04.2014 року № Ф-14.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України,
суддя після одержання позовної заяви
з'ясовує чи подано адміністративний
позов у строк, установлений законом
(якщо адміністративний позов подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до суду, то чи
достатньо підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до суду
поважними).

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що позовну заяву (скаргу) необхідно
залишити без розгляду, виходячи з
наступного.

Частиною 1 статті 99 КАС України
встановлено, що адміністративний позов
може бути подано в межах строку
звернення до адміністративного суду,
встановленого цим Кодексом або іншими
законами.

Зазначеною статтею визначаються
строки звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом з
метою досягнення юридичної
визначеності у публічно-правових
відносинах. Ці строки обмежують час,
протягом якого такі правовідносини
можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного
суду з адміністративним позовом -
проміжок часу після виникнення спору у
публічно-правових відносинах, протягом
якого особа має право звернутися до
адміністративного суду із позовною
заявою за вирішенням цього спору і
захистом своїх прав, свобод чи
інтересів. Дотримання строку звернення
з адміністративним позовом є однією з
умов для реалізації права на позов у
публічно-правових відносинах, яка
дисциплінує учасників цих відносин у
випадку, якщо вони стали спірними,
запобігає зловживанням.

Згідно ч. 5 ст. 99 КАС України для
звернення до адміністративного суду
щодо оскарження рішення суб'єкта
владних повноважень, на підставі якого
ним може бути заявлено вимогу про
стягнення грошових коштів,
встановлюється місячний строк.

Тобто, як вбачається з даної статті,
початок місячного строку визначено
альтернативно - це день, коли особа:
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення. При цьому, йдеться не про
те, коли особа з'ясувала для себе, що
певні рішення, дії чи бездіяльність
стосовно неї є порушенням, а про те,
коли вона дізналася про ці рішення, дії
чи бездіяльність.

Так, позивач в адміністративному
позові зазначає, що вона здійснювала
свою підприємницьку діяльність
відповідно до свідоцтва про державну
реєстрацію фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 НОМЕР_1, та 21.11.2013 року звернулась
із заявою до начальника управління
Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про видачу довідки про
відсутність заборгованості із сплати
єдиного внеску в зв'язку з закриттям
підприємницької діяльності.

При цьому, позивач посилається на те, що
після отримання нею довідок з
Великомихайлівського відділення
Роздільнянської ОДПІ ГУ Міндоходів
України в Одеській області про
відсутність заборгованості, її
підприємницька діяльність була
припинена 10.01.2014 року.

Разом з цим, як зазначає позивач, нею
було отримано від управління
Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області вимогу про сплату боргу від
10.04.2014 року №Ф-14, яку позивач вважає
неправомірною та просить суд її
скасувати.

Водночас, позивач не зазначає у своїй
скарзі (позовній заяві) дати, якою
позивач отримала оскаржувану нею
вимогу про сплату боргу, а також, не
надає до суду таких доказів.

При цьому, з боку позивача до суду
надано копію ухвали
Великомихайлівського районного суду
Одеської області від 01.07.2014 року у
справі 498/970/14-а за позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
відповідача по вимаганню від позивача
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та зобов'язання
відповідача скасувати вимогу про
сплату боргу від 10.04.2014 року №Ф-14 в сумі
739,34 грн., якою позовну заяву ОСОБА_1
повернуто позивачу у зв'язку із
непідсудністю даної адміністративної
справи Великомихайлівському районному
суду Одеської області.

Таким чином, судом встановлено, що
позивач про спірну вимогу про сплату
боргу від 10.04.2014 року №Ф була обізнана
щонайменш станом на 01.07.2014 року,
звернувшись до Великомихайлівського
районного суду Одеської області із
адміністративним позовом.

При цьому, дана скарга (позовна заява)
підписана позивачем 02.09.2014 року, та
згідно поштового штемпеля на конверті,
остання відправлена до Одеського
окружного адміністративного суду
також 02.09.2014 року, а надійшла до
Одеського окружного адміністративного
суду 05.09.2014 року за вх. № 4946/14.

Відтак, з викладеного вбачається, що
станом на 02.09.2014 року, строк звернення
позивача до суду із даним
адміністративним позовом сплинув.

При цьому, позивачем не зазначається та
з матеріалів справи не вбачається
обставин, що заважали б позивачу та
могли бути об'єктивними перешкодами
для звернення до Одеського окружного
адміністративного суду за захистом
своїх прав та інтересів у передбачений
законом строк.

Суд враховує, що тривалість і правила
обчислення строку звернення до суду
визначаються за тими правилами, які
були чинними на момент початку
перебігу відповідного строку. Строк
звернення до суду розпочинається і
закінчується з урахуванням тієї
тривалості, яка передбачалася на
момент початку перебігу відповідного
строку.

При цьому тривалість строку звернення
до суду не змінюється залежно від того,
коли було реалізоване право на позов.
Відповідно тривалість строку
звернення до адміністративного суду не
залежить від того, коли було фактично
пред'явлено позов.

За загальним правилом перебіг строку
на звернення до адміністративного суду
починається від дня виникнення права
на адміністративний позов, тобто коли
особа дізналася або могла дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Вирішуючи питання про поважність
причин пропуску позивачем строку на
звернення до суду із даними вимогами,
суд враховує принцип верховенства
права та судову практику Європейського
Суду з прав людини, який у своїх
рішеннях зазначає, що правило
встановлення обмежень звернення до
суду у зв'язку з пропуском строку
звернення повинно застосовуватись з
певною гнучкістю і без надзвичайного
формалізму, воно не застосовується
автоматично і не має абсолютного
характеру; перевіряючи його виконання,
слід звертати увагу на обставини
справи (справа "Ілхан проти Туреччини"
(№ 22277/93 від 27.06.2000 року § 59).

Разом із тим суд враховує суттєве
порушення позивачем строку на
звернення до суду із даними вимогами,
що суперечить принципу стабільності
існуючих правових відносин,
необхідністю додержання якого й
зумовлено існування строків звернення
до адміністративного суду в
адміністративному судочинстві. При
цьому, у своєму позову позивач не
навела жодних мотивів та причин, через
які такий строк нею пропущено.

Відповідно до вимог ст.100 КАС України
адміністративний позов, поданий після
закінчення строків, установлених
законом, залишається без розгляду,
якщо суд на підставі позовної заяви та
доданих до неї матеріалів не знайде
підстав для визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, про що постановляється
ухвала. Позовна заява може бути
залишена без розгляду як на стадії
вирішення питання про відкриття
провадження в адміністративній
справі без проведення судового
засідання, так і в ході підготовчого
провадження чи судового розгляду
справи.

При цьому, слід зазначити, що судом
вбачаються підстави для поновлення
строку звернення до суду виключно з
ініціативи та в межах наведених
доводів особи, яка подала заяву.
Незнання про порушення через
байдужість до своїх прав або небажання
дізнатися не є поважною причиною
пропуску строку звернення до суду.
Доказами того, що особа знала про
порушення своїх прав, є її дії,
спрямовані на захист порушених прав,
зокрема, оскарження рішення (дії чи
бездіяльності), письмові звернення з
цього приводу, а також докази, які
свідчать про те, що були створені умови,
за яких особа мала реальну можливість
дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами
пропуску строку звернення до суду
визнаються лише такі обставини, які є
об'єктивно непереборними, не залежать
від волевиявлення особи, що
звертається до суду, та пов'язані з
дійсно істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
процесуальних дій та підтверджені
належними доказами.

З позовної заяви та доданих до неї
документів вбачається, що жодних
належних та допустимих доказів щодо
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду, які б
унеможливлювали і не залежали б від
волі позивача своєчасно звернутись за
судовим захистом позивач не вказує і не
надає, та відповідно судом не
встановлено обставин, що свідчать про
наявність об'єктивних перешкод для
подання позову у встановлений
законодавством строк, а отже відсутні
підстави для визнання причин пропуску
строку звернення до суду поважними.

Разом з цим, суд зазначає, що та
обставина, що позивач зверталася до
Великомихайлівського районного суду
Одеської області із позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про визнання протиправними дій
відповідача по вимаганню від позивача
сплати страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та зобов'язання
відповідача скасувати вимогу про
сплату боргу від 10.04.2014 року №Ф-14 в сумі
739,34 грн. в порядку адміністративного
судочинства, висновків суду щодо
пропущення строків звернення до суду
не спростовує, оскільки Кодексом
адміністративного судочинства
України, на відміну від положень статей
263 та 264 Цивільного кодексу України, які
визначають підстави зупинення чи
переривання строків позовної давності,
не передбачено можливості зупинення чи
переривання строків звернення з
позовом до адміністративного суду. І
коли у випадку пред'явлення позову до
одного з боржників відповідно до
положень частини 2 статті 264 Цивільного
кодексу України позовна давність
переривається, то звернення особи до
адміністративного суду з позовною
заявою не перериває та не зупиняє
строків звернення цієї ж особи з
аналогічним (тотожнім) позовом до
адміністративного суду.

Таким чином, враховуючи те, що
позивачем пропущений строк звернення
до суду та будь-яких обставин та
доказів, на підтвердження поважності
причин пропуску строку звернення до
суду з даним позовом позивачем ні в
позовній заяві не зазначено та окремо
від позовної заяви до суду не надано, що
унеможливлює визнання причин пропуску
строку звернення до адміністративного
суду поважними, суд приходить до
висновку про відсутність поважних
причин для поновлення строку звернення
до суду з даним позовом та про
наявність підстав для залишення
позовної заяви без розгляду у
відповідності до вимог ст. 100 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Також, суд вважає необхідним роз'яснити
позивачу, що згідно ч.3 ст.155 КАС України,
особа, позовна заява якої залишена без
розгляду, після усунення підстав, з
яких заява була залишена без розгляду,
має право звернутися до
адміністративного суду в загальному
порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.
99, 100, 107, 155, 160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу (позовну заяву) ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Великомихайлівському районі Одеської
області про скасування вимоги про
сплату боргу від 10.04.2014 року № Ф-14 -
залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
О.М. Соколенко