Справа № 0308/20396/12,2а-161/11/13
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
Справа №
876/6370/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Кухтея Р.В.,

з участю секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Сущ О.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові апеляційну скаргу
головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області на
постанову Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 лютого 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області про
визнання протиправними дій та
зобов'язання здійснити перерахунок та
виплату пенсії,

ВСТАНОВИВ :

10 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати незаконними дії
головного управління Пенсійного фонду
України у Волинській області (далі - ГУ
ПФУ) та зобов'язати відповідача
перерахувати та виплатити належну йому
пенсію, врахувавши суму доплати,
встановленої пп. «г» п. 5 постанови
Кабінету Міністрів України (далі - КМУ)
від 31.12.1996 року № 1592, яка нараховувалась
і виплачувалась йому в період
проходження служби в розмірах,
наведених у довідці про додаткові види
грошового забезпечення праці №
162/10/05-034, виданій ДПА України у
Волинській області 09.02.2012 року, з 28
січня 2012 року по дату фактичного
приведення пенсії позивача до
передбаченого Законом розміру та
надалі нараховувати і виплачувати йому
перераховану пенсію в належному
розмірі.

Постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 21 лютого 2013
року у справі № 2а/161/11/13 вказаний позов
було задоволено частково. Визнано
протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у
проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1
та зобов'язано відповідача здійснити
перерахунок та виплату пенсії позивачу
відповідно до ч. 3 ст. 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб» з урахуванням
доплати, передбаченої пп. «г» п. 5
постанови КМУ № 1592 від 31.12.1996 року,
згідно з грошовим атестатом з 10 червня
2012 року.

У поданій апеляційній скарзі ГУ ПФУ
просило постанову суду першої
інстанції скасувати і прийняти нову,
якою відмовити у задоволенні позову
ОСОБА_1 Апеляційну скаргу обґрунтовує
тим, що при призначенні пенсії
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» до складу грошового забезпечення
не враховується пенсійна надбавка,
передбачена пп. «г» п. 5 постанови КМУ №
1592 від 31.12.1996 року, а тому законних
підстав для перерахунку пенсії немає і
розмір призначеної пенсії відповідає
чинному законодавству.

Представник відповідача у ході
апеляційного розгляду підтримала
доводи, викладені у апеляційній скарзі,
та просила скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити у
задоволенні позову ОСОБА_1

Позивач у судовому засіданні
апеляційного суду заперечив
обґрунтованість вимог апелянта, просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та
учасників процесу, перевіривши
матеріали справи та доводи апелянта у
їх сукупності, апеляційний суд
приходить до переконання, що подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з таких мотивів.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що позивач отримував пенсійну
доплату відповідно до постанови КМУ №
1592 від 31.12.1996 року під час проходження
служби, а тому відповідачем
неправомірно було не враховано
щомісячну пенсійну доплату при
призначенні пенсії.

Даючи правову оцінку доводам апелянта
та оскаржуваному судовому рішення, суд
апеляційної інстанції виходить із
таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що
у відповідності до Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» 28 січня 2012 року ОСОБА_1 ГУ ПФУ у
Волинській області призначена пенсія
за вислугу років, яка обчислювалась з
посадового окладу, окладу за військове
звання, процентну надбавку за вислугу
років в розмірі 35%, середньомісячної
суми додаткових видів ГЗ за 24 місяці, у
т.ч. високі досягнення або виконання
особливо важливих робіт 50%, робота з
таємними виробами, носіями,
документами 10%, премія 33,3% (а.с. 8).

Разом з тим, відповідачем при
призначені пенсії не було враховано
щомісячну доплату, яка встановлена і
виплачувалась ОСОБА_1 в період служби
на підставі постанови КМУ № 1592 від
31.12.1996 року «Про умови оплати праці
працівників органів державної
податкової служби».

Відповідно до пп. «г» п. 5 постанови КМУ
№ 1592, надано право керівникам органів
державної податкової служби у межах
установлених фондів оплати праці та
граничної чисельності працюючих
особам рядового і начальницького
складу податкової міліції, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їхньою
згодою та в інтересах справи на службі,
щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50
відсотків суми пенсії, яка б могла бути
їм нарахована.

Як видно з копії грошового атестату № 1,
виданого ДПС у Волинській області
09.02.2012 року, ОСОБА_1 задоволений такими
видами грошового забезпечення, як
пенсійна доплата в розмірі 25 %
відповідно до постанови КМУ № 1592 (а.с.
12).

З матеріалів справи слідує, що позивач
звернувся до ГУ ПФУ з вимогою провести
перерахунок пенсії, а також щодо
включення до її розміру 25-процентної
щомісячної доплати до пенсії, однак
отримав відмову.

З даного приводу апеляційний суд
зазначає, що до 1 січня 2008 року у
відповідності до частини третьої
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ) пенсії
особам офіцерського складу,
прапорщикам і мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам, які мають право на
пенсію за цим Законом, та членам їх
сімей обчислювалися з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Частиною четвертою пункту 29 Розділу ІІ
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
до частини третьої статті 43 Закону №
2262-ХІІ були внесені зміни, які вступили
в силу з 1 січня 2008 року, і, у
відповідності до яких, пенсії
військовослужбовців обраховувались у
встановленому Кабінетом Міністрів
України порядку. Також, із зазначеної
норми було виключено словосполучення
«за останньою штатною посадою перед
звільненням».

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року положення
пункту 29 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» щодо
внесення змін до Закону № 2262-ХІІ були
визнані неконституційними.

Отже з 22 травня 2008 року дія статті 43
вищезазначеного Закону була
відновлена і на час призначення
позивачу пенсії діяла у його редакції
від 4 квітня 2006 року.

Оскільки матеріалами справи
підтверджено, що під час проходження
служби ОСОБА_1 нараховувалась і
виплачувалась щомісячна 25-процентна
доплата до суми пенсії, передбачена пп.
«г» п. 5 постанови КМУ № 1592 від 31 грудня
1996 року, і яка є щомісячним додатковим
видом грошового забезпечення у
розумінні норми частини третьої статті
43 Закону № 2262-ХІІ, то ця доплата повинна
бути включена до сум, з яких
обраховується його пенсія.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ПФУ
призначаючи позивачу пенсію,
розрахувало середньомісячну суму
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії позивача за
останні фактичні місяці служби перед
звільненням в розмірі 4367,56 грн.,
керуючись при цьому приписами
постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393.

Проте, норми зазначеної постанови не
підлягають застосуванню, оскільки
суперечать положенням чинної на момент
виникнення спірних відносин редакції
статті 43 Закону № 2262-ХІІ, яка має вищу
юридичну силу.

Доводи апелянта на правильність
прийнятої постанови не впливають та
висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, апеляційний суд
вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм належну
правову оцінку, а відтак апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ :

апеляційну скаргу головного
управління Пенсійного фонду України у
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 21 лютого 2013 року у справі №
2а/161/11/13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів з дня
складання у повному обсязі шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Р.В.Кухтей

Ухвала у повному обсязі складена 28
серпня 2014 року.