Справа № 2а-361/1170/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/87731/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Костенка М.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12.03.2011 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011

у справі № 2а-1170/2а-361/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Креатив Постач»

до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції

про скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Креатив Постач»
звернулось до Кіровоградського
окружного адміністративного суду з
позовом до Кіровоградської об'єднаної
державної податкової інспекції про
скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12.03.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011 постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
12.03.2011 залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку ТОВ «Креатив Постач»
з питань повноти нарахування та
своєчасності сплати податку на додану
вартість за серпень-жовтень 2010 року, за
результатами якої складено Акт
№1/23-10/36978434 від 06.01.2011.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України
"Про податок на додану вартість"
№168/97-ВР, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість на загальну суму
460307грн.

На підставі вищезазначеного акту
податкове повідомлення рішення
№, яким визначено податкові
зобов'язання з податку на додану
вартість у сумі 460307,00грн. та
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 115077,00грн.

Матеріалами справи встановлено,
позивач за період, що перевірявся, мав
взаємовідносини з наступними
контрагентами: ПП «Щедро Ком», ТОВ
«Сочавський».

Спірне повідомлення рішення було
прийнято податковим органом з тих
підстав, що він прийшов до висновку, що
місцезнаходження контрагентів не
встановлено, крім цього, вони не
відобразили податкові зобов'язання по
сумам податку на додану вартість,
включених до складу податкового
кредиту ТОВ «Креатин Постач».

Суд першої інстанції, з
висновками якого погодився суд
апеляційної інстанції, скасовуючи
спірні податкові повідомлення-рішення
прийшов що висновку, що позивачем не
було допущено порушення норм діючого
законодавства при формуванні
податкового кредиту, оскільки
господарські угоди є реальними, що
підтверджуються первинними
документами.

Суд касаційної інстанції
погоджується з такою позицією судів
попередніх інстанцій виходячи з
наступного.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону №168/97-ВР
передбачено, що податковий кредит - це
сума, на яку платник податку має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту
7.2 статті 7 Закону №168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5
статті 7 Закону №168/97-ВР датою
виникнення права платника податку на
податковий кредит вважається дата
здійснення першої з подій: або дата
списання коштів з банківського рахунку
платника податку в оплату товарів
(робіт, послуг), дата виписки
відповідного рахунку (товарного чека) -
в разі розрахунків з використанням
кредитних дебетових карток або
комерційних чеків; або дата отримання
податкової накладної, що засвідчує
факт придбання платником податку
товарів (робіт, послуг).

Відповідно до підпункту 7.4.5 пункту
7.4 статті 7 Закону №168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, позивачем включено до
складу податкового кредиту з податку
на додану вартість суми, сплачені в
ціні придбаного у : ПП «Щедро Ком», ТОВ
«Сочавський».товару, на підставі
належним чином оформлених податкових
накладних.

Доводи відповідача про те, що
необхідною умовою бюджетного
відшкодування є, відповідно до пункту
1.8 статті 1 Закону №168/97-ВР, сплата сум
податку на додану вартість до бюджету
всіма контрагентами позивача по всьому
ланцюгу постачання колегія суддів
відхиляє, оскільки, пункт 1.3 статті 1
Закону №168/97-ВР, даючи визначення
платника податку як особи, яка
зобов'язана утримати та внести до
бюджету податок, визначає при цьому, що
податок сплачується покупцем або
особою, яка імпортує товари на митну
територію України.

В свою чергу, вимога пункту 1.8
статті 1 Закону №168/97-ВР щодо надмірної
сплати податку на додану вартість як
необхідної умови бюджетного
відшкодування стосується платника,
який згідно з Законом №168/97-ВР поніс
фактичні витрати щодо сплати
зазначеного податку.

Законодавство України не ставить в
залежність отримання бюджетного
відшкодування платником податків від
податкового обліку (стану) інших осіб і
фактичної сплати контрагентами
податку до бюджету. Питання
відшкодування ПДВ поширюється тільки
на окремо взятого платника податків і
не ставить цей факт у залежність від
розрахунків з бюджетом третіх осіб.
Якщо контрагент не виконав свого
зобов'язання по сплаті податку до
бюджету, то це тягне відповідальність
та негативні наслідки саме щодо цієї
особи. Зазначена обставина не є
підставою для позбавлення платника
податку права на відшкодування податку
на додану вартість у разі, якщо
останній виконав умови, щодо отримання
такого відшкодування та має належні
підтвердження розміру свого
податкового кредиту.

При цьому, колегія суддів вважає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій повно та всебічно, оцінивши
фактичні обставини справи, з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, дійшли вірного
висновку, що чинне не час виникнення
спірних правовідносин податкове
законодавство не передбачає обов'язку
або права платника податків
контролювати показники податкової
звітності з податку на додану вартість
або сплату податку на додану вартість
до бюджету своїми контрагентами по
ланцюгу постачання.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Креатив Постач» є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 220 КАС України суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 12.03.2011 та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011 у справі № 2а-1170/2а-361/11 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції відхилити.

Постанову Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
12.03.2011 та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011 у справі № 2а-1170/2а-361/11
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко С.Е. Острович