Справа № 826/8591/14
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/8591/14

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

15 серпня 2014 року 17:30 справа №826/8591/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Калужського Д.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Підприємства об’єднання громадян “Брендоборонмаркет” Громадської організації “Комітет з питань протидії корупції та організованій злочинності”

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві

про

скасування акта, визнання дій протиправними, зобов’язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 липня 2014 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/8591/14, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні 07 серпня 2014 року представник позивача позовні вимоги підтримав, відповідач свого представника не направив.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи неприбуття представника відповідача та положення частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, беручи до уваги відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, в судовому засіданні 07 серпня 2014 року суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

У висновку акта перевірки встановлено наступне: позивач порушив норми Цивільного кодексу України в частині вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання наслідків, що обумовлені ними; відсутність об’єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період січень-лютий 2014 року, які підпадають під визначення підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України; відсутність об’єктів оподаткування при придбанні та продажу товарів (послуг) за період січень-травень 2012 року, липень-серпень 2012 року, які підпадають під визначення статей 22, 185 Податкового кодексу України.

Позивач не погоджується із висновками Акта перевірки та зазначає, що відповідач незаконно змінив капосники податкової звітності ПОГ “Брендоборонмаркет” в автоматизованій системі щодо співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, мотивуючи позовні вимоги наступним: перевірку підприємства проведено за відсутності правових підстав; при проведенні перевірки не перевірялись первинні фінансово-господарські документи; акт перевірки не може підставою для коригування показників податкової звітності.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав відповідності дій нормам Податкового кодексу України.

Окружний адміністративний суд міста Києва, виходячи зі змісту пред’явлених позовних вимог, звертає увагу на наступне.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов’язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов’язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з пунктом 86.3 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п’яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

За визначенням пункту 3 Порядку оформлення результатів документальних перевірок з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 22 грудня 2010 року №984, акт – це службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки фінансово-господарської діяльності платника податків і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб’єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За визначенням пункту 1 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб’єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Пункт 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб’єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб’єкта владних повноважень. Проте, ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин.

Разом з тим, суд звертає увагу, що акт перевірки не є рішенням суб’єкта владних повноважень, яке породжує, змінює або припиняє права чи обов’язки позивача у сфері публічно-правових відносин, є лише формою викладенням суб’єктивної думки посадової особи, що провела перевірку.

Будь-які висновки, викладені в Акті перевірки, зокрема щодо нікчемності укладених правочинів, самі по собі не можуть порушувати права, свободи чи інтереси позивача.

За таких підстав, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог щодо скасування Акта перевірки.

В частині позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо коригування показників податкової звітності додатку №5 до декларації з податку на додану вартість в інформаційній базі даних АІС “Податковий блок” на підставі Акта перевірки та зобов’язання відновити показники податкової звітності, суд керується наступним.

Згідно пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, суми бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов’язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; рішенням суду, що набрало законної сили, особу визнано винною в ухиленні від сплати податків; дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов’язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що сума грошового зобов’язання, яка зазначається у податковій декларації визначається платником податків самостійно, крім випадків, встановлених статтею 54 Податкового кодексу України.

Як свідчить форма податкової декларації з податку на додану вартість, затверджена наказом Міністерства доходів і зборів України від 13 листопада 2013 року №678, у рядку 10 платник податків зазначає обсяги придбання (виготовлення, будівництво, спорудження, створення) з податком на додану вартість на митній території України товарів/послуг та необоротних активів з метою їх використання виключно у межах господарської діяльності платника податку для здійснення операцій; при заповненні рядка 10 платник податку подає також додаток 5 до декларації – “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”, який містить, зокрема інформацію про операції з придбання з податком на додану вартість, які надають право формування податкового кредиту, в розрізі кожного контрагента.

В Акті перевірки встановлено (підпункт 3.1.1 стор. 3, підпункт 3.1.2 стор. 5) та визнається сторонами, що у податковій декларації з податку на додану вартість за січень 2014 року позивачем задекларовано податкові зобов’язання на рівні 434 696,00 грн. та податковий кредит – 417 839,00 грн.; у податковій декларації з податку на додану вартість за лютий 2014 року позивачем задекларовано податкові зобов’язання на рівні 525 678,00 грн. та податковий кредит – 469 832,00 грн.

Відповідач також зазначив в Акті перевірки, що у ході перевірки задекларованих ПОГ “Брендоборонмаркет” сум податкового зобов’язання та податкового кредиту встановлено відхилення у розмірі задекларованих сум, та фактично зменшено їх до 0, про що вказують відповідні таблиці “Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов’язань” (стор. 3) та “Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки сум податкових зобов’язань” (стор. 5).

Крім того, з метою встановлення обставин коригування даних податкової звітності судом витребувано у ДПІ у Печерському районі відповідну інформацію.

Відповідач надав суду витяг з інформаційної системи “Податковий блок” щодо інформації по результатами автоматизованого співставлення податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за лютий 2014 року, з якого вбачається, що сума податкового кредиту задекларована сума податкового кредиту по відносинам із контрагентом ТОВ “Цикломен-Н” становить 0, тобто, дані, внесені відповідачем до інформаційної бази на підставі Акта перевірки, відрізняються від показників податкової звітності з податку на додану вартість ПОГ “Брендоборонмаркет”.

Наведене, на думку суду, фактично свідчить, що відповідач змінив дані, задекларовані ПОГ “Брендоборонмаркет” у податкових деклараціях з податку на додану вартість за січень та лютий 2014 року та у додатку 5 “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”, що суперечить загальним засадам оподаткування та нормам Податкового кодексу України.

ДПІ у Печерському районі, як контролюючий орган, може змінити задекларовані платником податків дані податкової звітності лише шляхом визначення суми грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість, у випадках, передбачених пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України.

З урахуванням того, що висновки Акта перевірки не можуть бути підставою для внесення змін до податкової звітності з податку на додану вартість, та, оскільки в автоматизованій інформаційній системі “Податковий блок” підлягають відображенню виключно задекларовані платником податку у податкових деклараціях показники податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість, суд приходить до висновку, що ДПІ у Печерському районі зобов’язана вилучити з інформаційної системи “Податковий блок” інформацію, внесену на підставі Акта про неможливість проведення зустрічної звірки, та відновити в цій інформаційній системі позивачем показники податкових декларацій з податку на додану вартість з за період січень-лютий 2014 року та додатку 5 “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)” до них.

Таким чином позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, ДПІ у Печерському районі не доведено правомірність дій по коригуванню податкової звітності у відповідності до вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, однак, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ПОГ “Брендоборонмаркет” підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов Підприємства об’єднання громадян “Брендоборонмаркет” Громадської організації “Комітет з питань протидії корупції та організованій злочинності” задовольнити частково.

3. Зобов’язати Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міністерства доходів і зборів України у місті Києві відновити в автоматизованій інформаційній системі “Податковий блок” задекларовані Підприємством об’єднання громадян “Брендоборонмаркет” Громадської організації “Комітет з питань протидії корупції та організованій злочинності” показники податкових декларацій з податку на додану вартість та додатку 5 до них - “Розшифровки податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5)”.

4. В іншій частині адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко