Справа № 806/592/14
Суддя: Бондарчук І.Ф.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Бондарчук І.Ф.
УХВАЛА

іменем України

"19" серпня 2014 р.
Справа № 806/592/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Бондарчука І.Ф.

суддів:
Моніча Б.С.

Хаюка С.М.,

при секретарі
Степанській А.В. ,

за участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"03" червня 2014 р. у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алєкс і Ко" до
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення - рішення ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому позивач звернувся з позовом, в
якому просив визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення від 13.11.2013 р. №.

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що оскаржуване податкове
повідомлення - рішення прийняте з
порушенням норм чинного законодавства,
оскільки висновки ,наведені в акті
перевірки щодо порушення товариством
п.п.14.1.181, п.14.1 ст.14, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, не
ґрунтуються на вимогах закону. Так, під
час перевірки жодного факту порушення
оформлення податкових накладних та
проведення розрахунків позивачем за
товар виявлено не було. Відсутність у
позивача ТТН зумовлена доставкою
товару ПНВП "Техніка".

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 03 червня 2014
року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення
Малинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Житомирській
області від 13.11.2013 р. №.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою, відповідач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції як таку, що постановлена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права та ухвалити нову
постанову, якою відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції покликався на те, що
висновок податкового органу про
безтоварність господарської операції
є формальним і не об'єктивним, оскільки
ґрунтується не на первинних документах
та результатах співставлення даних
бухгалтерського і податкового обліку,
а на обставинах, які не мають
безпосереднього значення для
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту.

Колегія суддів погоджується з
наведеним висновком, виходячи з
наступного.

Встановлено, що відповідачем проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ТОВ «Алєкс і Ко» з питань
взаємовідносин з ПНВП «Техніка» за
серпень 2012 року та складено акт
перевірки № 61/22-12/36634784 від 14.06.2012 року.

В акті перевірки зазначено, що
товариством не надано для перевірки
акти прийомки-передачі,
товаротранспортні накладні з
відміткою про передачу та отримання
товару, а тому операції по формуванню
податкового кредиту ТОВ «Алєкс і Ко» не
мають реального товарного характеру
(виходячи з даного висновку це є
фіктивний правочин згідно ст.234 ЦК
України). Крім цього, в ході проведення
перевірки не встановлено наявності
відповідних документів на
підтвердження факту відвантаження чи
одержання товару.

На підставі акту перевірки,
відповідачем прийнято податкове
повідомлення - рішення № від
13.11.2013 року, яким Товариству збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість в сумі 33333,33 грн. за
основним платежем та 8333,00 грн. за
штрафними санкціями.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду про протиправність
оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення, виходячи з
наступного.

Встановлено, що між ТОВ «Алєкс і Ко» та
ПНВП «Техніка» був укладений договір
№21- 08/2012 від 21.08.2012 р. на придбання
комплекту литих деталей теліжки на
суму 18 9823 грн., а також підписана
специфікація №1 від 21.08.2012 р.

Відповідно до п.4.1 Договору «при
перевозке автомобильным транспортом
датой поставки считается дата передачи
Продукции на складе Покупателя или
другом месте указанном Покупателем
согласно накладной или акта приема-
передачи.».

Відповідно до п.4.4 Договору «с
отгружаемой продукцией направляются
следующие документы: счет-фактура,
налоговая накладная, расходная
накладная 2 оригинала».

Відповідно до п..5.6 Договору «Прием
продукции по количеству производится
согласно сопроводительным документам,
указанным в п.4.4.»

Відповідно до ч.3 ст.6 ЦК України сторони
в договорі можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд. Сторони в
договорі не можуть відступити від
положень актів цивільного
законодавства, якщо в цих актах прямо
вказано про це, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 3 ЦК України одним із
принципів цивільного законодавства
встановлено свободу договору.
Відповідно до ст.627 ЦК України
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628
ЦК України зміст договору становлять
умови (пункти), визначені на розсуд
сторін і погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Судом першої інстанції вірно
зазначено, що оскільки сторони при
виконанні Договору не використовували
умови прийомки товару визначених
Інструкціями П-6, П-7, а керувались п.4.1, 4.4
та 5.6 Договору, то посилання
відповідача на обов'язковість
складання акту прийомки-передачі є
безпідставним.

На виконання умов цього Договору ПНПВ
«Техніка» було поставлено товари, що
підтверджується податковими
накладними та проведена оплата в
безготівковій формі, що
підтверджується виписками з банку.

Після отримання ТОВ «Алєкс і Ко» товару
від ПНВП «Техніка», товариство
здійснювало його передачу TOB
«Ремжелдортранс» на підставі
укладеного договору №128/03 від 25.07.2012
року, специфікації №1 від 25.07.2012 року
(120-а) та видаткової накладної №20 від
30.08.2012 року.

Судом вірно зазначено, що законодавцем
чітко визначено, що належним чином
оформлена податкова накладна є
достатньою підставою для включення сум
податку на додану вартість до складу
податкового кредиту по даті здійснення
хоча б однієї із першій подій
(перерахування коштів в оплату товарів
або отримання таких товарів), за умови
виписки такої податкової накладної
платником податку на додану вартість.

Право платника податків, на віднесення
витрат до складу податкового кредиту з
податку на додану вартість, виникає за
умови наявності підтвердження факту
здійснення господарських операцій,
первинними документами та податковими
накладними, виписаними особами
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість, а також за умови
пов'язаності таких витрат із
господарською діяльністю платника
податків.

Отже, предметом доказування у
відповідній категорії спорів є
реальність господарських операцій, що
є підставою для формування валових
витрат, виникнення права на податковий
кредит та/або бюджетне відшкодування;
добросовісність дій платника податку,
яка полягає у відповідності вчинених
ним дій господарській меті, а також
реальність усіх даних, наведених у
документах, що надають право на
податковий кредит та/або бюджетне
відшкодування.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції, що сума
податкового кредиту з податку на
додану вартість за серпень 2012 року в
розмірі 33333,33 грн. підтверджена
відповідними податковими накладними.

В ході розгляду справи не встановлено
та не доведено відповідачем
невідповідності даних податкових
накладних фактичним обставинам, отже
факт здійснення господарських
операцій у перевіряємому періоді
підтверджується документально.

Відповідачем не заперечувалось та не
спростовано той факт, що податкові
накладні, виписані контрагентом
позивача, відповідають вимогам статті
201 Податкового кодексу України та
наказу Міністерства фінансів України
від 01.11.2011 року № 1379 "Про затвердження
форми Податкової накладної та Порядку
її заповнення", зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 21.11.2011
року за № 1333/20071.

Колегія суддів погоджується з доводами
суду першої інстанції про
безпідставність покликання
відповідача, що ТОВ "Алєкс і Ко" не
надано до перевірки неналежним чином
документальне підтвердження
переміщення товарів в просторі та його
отримання, оскільки правилами ведення
податкового обліку не передбачено
обов'язковості ведення і зберігання
товарно - транспортних накладних на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом для підтвердження
обставин щодо правомірності
віднесення до складу податкового
кредиту сум ПДВ сплачених в ціні
придбаного позивачем товарів.

Крім того встановлено, що перевезення
товару здійснювалося за рахунок
транспорту постачальника - ПНВП
"Техніка", а не позивача.

Таким чином, судом вірно зазначено, що
висновок податкового органу про
безтоварність господарської операції
є формальним і не об'єктивним, оскільки
ґрунтується не на первинних документах
та результатах співставлення даних
бухгалтерського і податкового обліку,
а на обставинах, які не мають
безпосереднього значення для
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що податкове повідомлення -
рішення Малинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області від 13
листопада 2013 року є протиправним, а
тому підлягає скасуванню.

Суд першої інстанції дав належну
оцінку обставинам справи, вірно
застосував Законодавство, яке регулює
ці правовідносини та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає вимогам
матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду не спростовують, а тому апеляційну
скаргу потрібно залишити без
задоволення, а постанову Житомирського
окружного адміністративного суду без
змін.

Згідно ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Малинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Житомирській області
залишити без задоволення, а постанову
Житомирського окружного
адміністративного суду від "03" червня
2014 р. - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)
І.Ф.Бондарчук

судді: (підпис)
Б.С. Моніч

(підпис)
С.М.Хаюк

З оригіналом згідно: суддя
________________________________ І.Ф.Бондарчук

Повний текст cудового рішення
виготовлено "19" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Алєкс і Ко"
вул.Космонавтів,1,м.Малин,Житомирська
область,11600

3- відповідачу/відповідачам: Малинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів у
Житомирській області
пл.Соборна,10,м.Малин,Житомирська
область,11603

4-третій особі: - ,