Справа № 754/5057/14-а
Суддя: Клочко І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/265/14
Справа №754/5057/14-а
ПОСТАНОВА

Іменем України

04.09.2014 року Деснянський районний
суд м. Києва в складі:

головуючого судді Клочко І.В.,

при секретарі Ліщитович
К.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві справу
за адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Відділу державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, треті особи:
Управління державної виконавчою
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, Головне управління Пенсійного
фонду України в м. Києві, про повернення
зайво нарахованих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до Відділу
Державної виконавчої служби
Деснянського районного управління
юстиції у м. Києві, посилаючись на те, що
рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 09.06.2006р. з
позивача стягнуто кошти по втраті
годувальника, завданої джерелом
підвищеної небезпеки на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в
розмірі 233,34 грн. згідно мінімальної
заробітної плати, починаючи з 01 січня
2006 року. Зазначені кошти утримувались з
пенсії позивача.

В подальшому, Ковельський
міськрайонний суд Волинської області
своїм рішенням від 16 вересня 2011 року
стягнув з позивача на користь ОСОБА_4
збитки на утримання дітей в розмірі 302,32
грн. на кожну дитину до можливого
наступного збільшення розміру
мінімальної заробітної плати чи
досягнення дітьми повноліття. Так, на
виконання рішення Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області, Головне управління пенсійного
фонду України в м. Києві з 01 грудня 2010
року по 30 листопада 2012 року, стягувало з
позивача 605 грн., щомісячно, не
врахувавши при цьому, що з останнього
утримувались за цей же період кошти на
відшкодування збитків в розмірі 233,34
грн., щомісячно. Таким чином, позивач
вважає, що за період з 01.12.2010р. по 31.11.2012р.
безпідставно було утримано з його
пенсії кошти в розмірі 5600 грн. Головним
управлінням Пенсійного фонду України в
м. Києві також зазначено, що зменшення
суми заборгованості на 150 грн., які
позивач добровільно погасив, не
відноситься до компетенції управління.
Намагаючись виправити помилку
допущену при проведенні перерахунку,
під час якої не було враховано раніше
утримані кошти, позивач звертався до
виконавчої служби, однак службою не
було вчинено жодних дій, а тому просить
зобов'язати Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві здійснити
перерахунок розміру коштів з
урахуванням раніше безпідставно
утриманих коштів в сумі 5750 грн. або
стягнути з відповідача безпідставно
утриманих з позивача коштів в сумі 5750
грн.

В судовому засіданні позивач підтримав
позовні вимоги за викладеними в позові
обставинами та просив задовольнити в
повному обсязі, при цьому зазначивши,
апеляційним судом Волинської області
йому було повідомлено про його право на
оскарження дій державного виконавця.

Представник відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції
заперечувала проти задоволення
позовних вимог, зазначивши, що всі
відрахування здійснювались на
підставі винесених рішень
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області.

Представник Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві в
судовому засіданні зазначив, що в
рішенні суду про збільшення розміру
витрат на утримання неповнолітніх не
зазначено, про те, що повинні бути
враховані суми, які вже виплачені
стягувану, а тому у позивача и виникла
переплата.

Представник Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві в судове
засідання призначене на 04 вересня 2014
року не з'явився. Суд вважав за можливе
проводити розгляд справи за його
відсутності.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача та
представника Головного управління
Пенсійного фонду України в м. Києві та
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, судом встановлено наступне.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 09 червня
2006р. по цивільній справі №2-314/2006, з
ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_4 на
утримання дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість по
збитках по втраті годувальника за
період з 01 січня 2004р. по 01 січня 2006р. в
сумі 4135,92 грн. та стягувати починаючи з
01 січня 2006 року на кожну дитину по 116,67
грн., щомісячно до їх повноліття (а.с.3).

Судом встановлено, що до 30 вересня 2009
року стягнення з ОСОБА_1 проводилось
Деснянським відділенням ВАТ «Ощадбанк
України».

Судом встановлено, що з 01 жовтня 2009 року
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному
управлінні ПФУ в м. Києві та отримує
пенсію по інвалідності відповідно до
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» №2262.

09 вересня 2009р. до ГУ ПФУ в м. Києві
надійшло розпорядження ДВС в
Деснянському районі м. Києва та копія
виконавчого листа по справі №2-314/2006 від
25 липня 2006 року. На підставі зазначених
документів управління проводило
відрахування з пенсії ОСОБА_1 в розмірі
233,34 грн., щомісячно.

07 листопада 2012 року до ГУ ПФУ в м. Києві
надійшов лист з ВДВС Деснянського РУЮ в
м. Києві з проханням повернути
виконавчий лист №2-314/06, у зв'язку з
надходженням нового виконавчого листа.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 16 вересня
2011 року, з ОСОБА_1 стягнуто на користь
ОСОБА_4 збитки на утримання
неповнолітніх дітей ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
перераховану заборгованість по
збитках по втраті годувальника в особі
батька дітей - ОСОБА_5., який помер
ІНФОРМАЦІЯ_3. за період з 01.07.2006р. по
01.12.2010р. в сумі 8485 грн. і надалі
стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на
кожну дитину, а саме: ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. по
302,32 грн., тобто по 605 грн. на обох дітей
до можливого наступного збільшення
мінімальної заробітної плати чи
досягнення вказаними вище дітьми
повноліття (а.с.4-6).

25 липня 2012р. видано виконавчий лист
№2-1472 Ковельським міськрайонним судом
Волинської області про стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 перераховану
заборгованість по збитках по втраті
годувальника за період з 01.07.2006р. по
01.12.2010р. в сумі 8485 грн. та стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на кожну
дитину по 302,32 грн., тобто по 605 грн. на
обох дітей до можливого наступного
збільшення мінімальної заробітної
плати чи досягнення вказаними вище
дітьми повноліття, який надійшов до
ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва 07 серпня
2012 року.

23 листопад 2012 року до ГУ ПФУ в м. Києві з
ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві
надійшла постанова від 30.10.2012р. та копія
вищевказаного виконавчого листа
№2-1472/2011 до виконання.

Відповідно до довідки №1842 виданої ГУ
ПФУ в м. Києві від 03 вересня 2014р., за
виконавчим листом №2-314/2006 виданим
Ковельським міськрайонним судом
Волинської області в період з жовтня 2009
року по грудень 2012 року проводились
відрахування з пенсії ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 в розмірі 233,34 грн.,
щомісячно; за виконавчим листом
№2-1472/2011 виданим Ковельським
міськрайонним судом Волинської
області в період з листопада 2011 року по
червень 2014 року проводились
відрахування з пенсії ОСОБА_1 на
користь ОСОБА_4 в розмірі 605 грн.,
щомісячно.

Отже в період з листопада 2011 року по
грудень 2012 року з пенсії ОСОБА_1
проводились відрахування за двома
виконавчими листами.

Слід зазначити, що в рішенні
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2011
року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_4 перераховану заборгованість по
збитках по втраті за період з 01.07.2006р. по
01.12.2010р. в сумі 8485 грн. та стягнення з
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на кожну
дитину по 302,32 грн., тобто по 605 грн. на
обох дітей до можливого наступного
збільшення мінімальної заробітної
плати чи досягнення вказаними вище
дітьми повноліття, не було вирішено
питання щодо врахування вже стягнутих
в цей же період виплат в розмірі 233,34
грн.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові
рішення, що набрали законної сили,
обов'язкові для виконання всіх органів
державної влади і органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій, посадових чи службових
осіб та громадян і підлягають
виконанню на всій території України, а
у випадках, встановлених міжнародними
договорами, згода на обов'язковість
яких надана Верховною радою України, - і
за її межами.

Відповідно до ч.2 ст. 14 ЦПК України,
невиконання судового рішення є
підставою для відповідальності,
встановленої законом.

Також слід зазначити, що всі
відрахування з пенсії ОСОБА_1
здійснювались на користь саме ОСОБА_4, а
тому суд вважає, що відсутні підстави
для стягнення безпідставно утриманих
коштів в розмірі 5750 грн. з відповідача.

Щодо зобов'язання Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві здійснити
перерахунок розміру коштів з
урахуванням раніше безпідставно
утриманих коштів в сумі 5750 грн., слід
зазначити що даний орган не є
відповідачем по справі, згідно поданої
позовної заяви. Крім того в Управлінні
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві не
перебував на виконанні жодний
виконавчий лист щодо стягнення коштів
з ОСОБА_1

З урахування викладеного, суд вважає
позовну заяву ОСОБА_1 необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 7, 9, 10, 11, 70, 71, 86, 159, 161 КАС України,
ст.14 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Відділу державної
виконавчої служби Деснянського
районного управління юстиції у м.
Києві, треті особи: Управління
державної виконавчою служби Головного
управління юстиції у м. Києві, Головне
управління Пенсійного фонду України в
м. Києві, про повернення зайво
нарахованих коштів - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня оголошення
постанови або отримання копії
постанови.

Головуючий: