Справа № 820/14808/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
вул. Мар'їнська, 18-Б-3 П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" вересня 2014 р.
Харківський окружний адміністративний
суд у складі
Головуючого судді Спірідонова М.О.
за участю секретаря судового засідання
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Харківського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТНМ-ЕНЕРГО" до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області про скасування
податкових повідомлень-рішень ,
Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТНМ-ЕНЕРГО",
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, в якому просить
суд скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
04.08.2014 року № , № .

В обґрунтування позову вказано, що
оскаржувані податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
прийняті з порушенням норм чинного
законодавства, тому підлягають
скасуванню.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав у повному обсязі, та просив
їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання з'явився, щодо задоволення
позову заперечував у повному обсязі,
посилаючись на те, що фахівцями
Державної податкової інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області при проведенні
перевірки Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТНМ-ЕНЕРГО" були
встановлені порушення з питань
дотримання податкового та іншого
законодавства.

Судом встановлено, що працівниками ДПІ
у Дзержинському районі м. Харкова ГУ
Міндоходів у Харківської області була
проведена документальна позапланову
виїзну перевірку ТОВ «ТНМ-ЕНЕРГО» з
питань дотримання вимог податкового та
іншого законодавства за період з 01.01.2013
року по 01.04.2014 року по взаємовідносинам
з ТОВ «Грант Тайм».

За результатами перевірки було
складено акт № 36/20-30-22-01-14/36985132 від
21.07.2014р) яким встановлено порушення п.п
14,1,27, п.п. 14.1.36 ст. 14, абзацу "в" п.п 138.10.2 п.п
38.10, п. 138,2, ст. 138, п. 44.1, п. 44.2. ст. 44
Податкового Кодексу України та п.198.2.
п.198.3, п.198.6, ст. 198, п. 201,1, п.201.4, ст, 201
Податкового кодексу України , а саме
зайво включено суму ПДВ до складу
податкового кредиту на загальну суму
1967,00 грн., у т.ч.: червень 2013 - 1967,00 грн.

На підставі вище зазначеного
акуту перевірки керівником
відповідача було винесено податкове
повідомлення-рішення № від 04/082014
року яким було збільшено суму
грошового зобов'язання податку на
прибуток на 233,75 грн. Та № від
04/082014 року яким донараховано податку на
додану вартість у загальному розмірі
2950,01 грн.

Суд зазначає, що підставою для
висновків які відображені у акті
перевірки є посилання ввідповідача на
висновки акту перевірки ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ГУ
Міндоходів у м..Києві від 16.04.2014
№1057/2659/22-02/38123047 "Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
"ГРАНТ ТАЙМ" щодо
підтвердження господарських відносин
із постачальниками та покупцями за
період з 01.02.2013 по 28.02.2014 року, який
отримано ДПІ у Дзержинському районі м.
Харкова ГУ Міндоходів в Харківській
області листом від 17.04.2014 № 2070/7/26-59-22-02.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що між ТОВ «ТНМ -
Енерго» (податковий номер 36985132)
(Покупець) та ТОВ "Грант Тайм"
(податковий 38123047) (Постачальник)
укладено договір поставки № 3246 від
27.06.201 Зроку (місце складання-м. Харків)
предмет договору є поставка
зварювального інвертора T1G 200Р ACDC у
максимальній комплектації.

Загальна вартість товару, що
поставляється за цим Договором,
складає 11800,00грн,у тому числі ПДВ
1966,67грн.

На виконання умов договору поставки №
3246 від 27.06.201З року (місце складання- м.
Харків) ТОВ «ТНМ - Енерго» (податковий
номер 36985132) отримано від ТОВ "Грант
Тайм" (податковий 38123047) податкові та
видаткові накладні.

Розрахунки за товар здійснювались в
безготівковій формі відповідно до
платіжних доручень: №149 від 08.07.2013 на
суму 11800,00 грн. ПДВ 1966,67 грн.

Підприємством ТОВ «ТНМ - Енерго»
(податковий номер 36985132) введено в
експлуатацію Зварювальний інвертор ТЮ
200Р ACDC 27.06.201З року, актом
приймання-передачі (внутрішнього
переміщення) основних засобів від 27.06.201
Зроку № б/н.

ТОВ «ТНМ - Енерго» (податковий номер
36985132) проводило нарахування
амортизації основних засобів, а саме:
Зварювального інвертора TIG 200P ACDC, що
відображається у картці рахунку 131 та
за рік 2013 складає- 983,00 грн.

Суд зазначає, що факт отримання вище
зазначеного товару, сплату за нього
оприбуткування, використання у власній
господа сторонами по справі не
заперечувались та підтверджується як
матеріалами справи так і даними вище
зазначеного акту перевірки.

У відповідності до ст. 55
Господарського кодексу України
суб'єктами господарювання
визначаються учасники господарських
відносин, які здійснюють господарську
діяльність, реалізуючи господарську
компетенцію (сукупність господарських
прав та обов'язків), мають відокремлене
майно несуть відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах
цього майна, крім випадків,
передбачених законодавством.

3гідно зі ст. 58 Господарського кодексу
України суб'єкт господарювання
підлягає державній реєстрації як
юридична особа чи фізична
особа-підприємець у порядку,
визначеному Законом.

Відповідно до ст. 91 Цивільного кодексу
України юридична особа здатна мати
такі ж права та обов'язки (цивільну
правоздатність), як і фізична особа,
крім тих, які за своєю природою можуть
належати лише людині. Цивільна
правоздатність юридичної особи може
бути обмежена лише за рішенням суду.
Цивільна правоздатність юридичної
особи виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

У відповідності до ст. 92 Цивільного
кодексу України юридична особа набуває
цивільних обов'язків і здійснює їх
через свої органи, які діють відповідно
до установчих документів та Порядок
створення органів юридичної особи
встановлюється установчими
документами та законом.

Згідно приписів ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців»
визначено, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

Відповідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу
України, правочин є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до статті 203 Цивільного
кодексу України, передбачено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог ,
які встановлені частинами 1-3, 5 та 6
статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

В силу висновків Верховного Суду
України, вміщених в у п.6 Постанови N 3
"Про судову практику в справах про
визнання угод недійсними" до угод,
укладених з метою, суперечною
інтересам держави і суспільства,
зокрема, належать угоди, спрямовані на
приховування фізичними та юридичними
особами від оподаткування доходів,
тощо. Угода може бути визнана недійсною
лише з підстав та з наслідками,
передбаченими законом. Тому в кожному
конкретному випадку при визнанні угоди
недійсною суди повинні встановити
наявність тих обставин, з якими закон
пов'язує визнання угоди недійсною і
настання певних юридичних наслідків.

Суд зазначає, що зміст спірної угоди не
суперечить актам цивільного
законодавства. Судом не встановлено
фактів, які свідчили б про те, що зміст
договору не відповідав дійсним
намірам сторін і, що ці наміри
спрямовані на ухилення від сплати
податків за фінансово-господарськими
результатами виконання зазначеного
договору також вказаних доказів у
відповідності до вимог ст.. 71 КАС
України не надано на вимогу суду і
відповідачем.

Відповідачем не надано доказів
наявності притягнення до кримінальної
відповідальності посадових осіб як
позивача так ТОВ "Грант Тайм" за
ухилення від сплати податків або інші
податкові правопорушення.

Суд зазначає , що доказів відсутності
повноважень у посадових осіб позивача
так і ТОВ "Грант Тайм" на підписання
договору тощо в момент їх укладання
суду відповідачем не надано.

Що стосується посилання відповідача на
неможливість проведення перевірки ТОВ
"Грант Тайм", то вказані посилання
відповідача є необґрунтованими
оскільки у відповідності до вимог ст..
61 Конституції України юридична
відповідальність має індивідуальний
характер, а отже господарська
діяльність контрагенту позивача не
вказує на факт нікчемності укладених
між позивачем та його контрагентом
правочину.

Ця позиція узгоджується із практикою
Європейського Суду з прав людини. Так, у
справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії"
(заява № 3991/03) Європейський Суд з прав
людини у своєму рішенні від 22 січня 2009
року зазначив, що платник податку не
повинен нести наслідків невиконання
постачальником його зобов'язань зі
сплати податку і в результаті
сплачувати ПДВ другий раз, а також
сплачувати пеню. На думку Суду, такі
вимоги стали надмірним тягарем для
платника податку, що порушило
справедливий баланс, який повинен
підтримуватися між вимогами
суспільного інтересу та вимогами
захисту права власності.

Крім цього суд зазначає, що згідно п.83.1
ст. 83 Податкового кодексу України для
посадових осіб органів державної
податкової служби під час проведення
перевірок підставами для висновків є:
83.1.1. документи, визначені цим Кодексом;
83.1.2. податкова інформація; 83.1.3.
експертні висновки; 83.1.4. судові
рішення; 83.1.5. виключено; 83.1.6. інші
матеріали, отримані в порядку та у
спосіб, передбачені цим Кодексом або
іншими законами, контроль за
дотриманням яких покладений на органи
державної податкової служби.

Суд зазначає, що викладені в акті
судження відповідача не ґрунтуються на
жодному з визначених ст. 83 Податкового
кодексу України джерел.

Так, підприємство вважається створеним
з дня його державної реєстрації, ст. 6
Закону України «Про підприємства в
Україні». Ліквідація підприємства
вважається завершеною з моменту
виключення його з державного реєстру
України.

Відповідно до ст. 80 ЦК України
юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа наділяється цивільною
правоздатністю і дієздатністю, може
бути позивачем та відповідачем у суді.
Згідно ст. 91 ЦК України Цивільна
правоздатність юридичної особи
виникає з моменту її створення і
припиняється з дня внесення до єдиного
державного реєстру запису про її
припинення.

Суд зазначає, що на час укладення угод
між позивачем та ТОВ "Грант Тайм", так і
на час судового розгляду останні
знаходяться в єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, а також є платниками
податку на додану вартість.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
мовлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність» №996, документом, що містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення є первинний
документ.

У статті 3 зазначеного Закону вказано,
що для підтвердження даних податкового
обліку можуть братися лише ті первинні
документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПКУ податковий
кредит звітного періоду визначається
виходячи з договірної вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до ст. 39 цього кодексу, та складається з
сум податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 ст. 193,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів з метою
їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх ввезенні на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України;

в)отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та у разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно п. 198.6 ПКУ не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст. 201 цього Кодексу).

В акті перевірки підтверджується те, що
при оформленні податкових накладних
було дотримано вимоги ст. 201
Податкового кодексу України, податкові
накладні відображено у відповідності в
вимогами п.201.6 у реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних.

Виходячи з вище викладеного суд
приходить до висновку, що позивачем
правомірно сформовано податковий
кредит на підставі податкових
накладних отриманих від ТОВ "Грант
Тайм", які оформлені відповідно до
діючих вимог без будь-яких порушень.

Виходячи з вище викладеного суд
приходить до висновку, що податкові
повідомлення - рішення від від 04.08.2014
року № , № винесено
Державною податковою інспекцією у
Дзержинському районі м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області з порушенням норм
чинного законодавства України.

Щодо посилання відповідача на
відсутність товарно-транспортної
накладної на зазначений вище товар, то
зазначене посилання суд вважає
необґрунтованим, оскільки відповідно
до п.44. 1 ПКУ, у переліку підтверджуючих
документів, встановлених цим пунктом,
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством , на
підставі яких платник податків повинен
вести облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів нарахування податків або
податкових зобов'язань, ТТН - відсутні.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216
Цивільного кодексу України, платники
податків мають право вносити
відповідні зміни до податкової
звітності у порядку, визначеному
статтею 50 ПКУ.

Обов'язкова наявність ТТН передбачена
положенням ст.230 p.VI ПКУ, в інших
випадках наявність ТТН є обов'язковою
тільки при автомобільних перевезеннях,
це визначено нормами ст. 48 Закону
України «Про автомобільний транспорт»
№ 2344 від 05.04.2001р..

ТТН включена до переліку документів,
необхідних для використання при
перевезенні вантажів автомобільним
транспортом при внутрішньому
сполученні, як це передбачено
Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 р. « Про
затвердження Переліку документів,
необхідних для здійснення перевезення
вантажу автомобільним транспортом у
внутрішньому сполученні», однак,
тільки у випадку, коли водій юридичної
особи або ФОП здійснюють вантажні
автоперевезення на договірних умовах.

Суд зазначає, що транспортною
документацією підтверджується
операція з надання послуг з
перевезення вантажів, а не сам факт
придбання товару, тому за наявності
документів, що підтверджують фактичне
отримання товару і його використання у
власній господарській діяльності,
неподання такого документа, як
товарно-транспортна накладна, не може
бути єдиною підставою для невизнання
витрат з придбання
товарно-матеріальних цінностей.

Суд зазначає, що зазначена вище позиція
зазначена також в листі Міністерство
доходів і зборів України 19.09.2013 за №
11569/6/99-99-22-01-03-15/1128.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України Харківський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТНМ-ЕНЕРГО" до Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - задовольнити у
повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Дзержинському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області від
04.08.2014 року № , № .

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги в десятиденний
строк з дня її проголошення та з дня
отримання копії постанови, у разі
проголошення постанови суду, яка
містить вступну та резолютивну
частини, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні.

Якщо суб'єкта владних повноважень, у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Повний текст постанови
виготовлено та підписано 05 вересня 2014
року

Суддя
Спірідонов М.О.