Справа № 2а-3572/10/1770
Суддя: Муравйов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/66758/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючий суддя судді за участю
секретаря представників сторін: від
позивача: від відповідача:Муравйов О. В.
Вербицька О. В. Рибченко А. О. Титенко М.
П. Омельченко А. В. Ситай М.
В.розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Рівному
Головного управління Міндоходів у
Рівненській областіна постанову та
ухвалуРівненського окружного
адміністративного суду від 26.08.2013 року
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013 рокуу
справі№ 2а-3572/10/1770за позовомДочірнього
підприємства «Оптіма-770-Р» Товариства з
обмеженою відповідальністю «Севен
Севенті-Петроліум»доДержавної
податкової інспекції у м.
Рівнепроскасування податкового
повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.08.2013 року
у справі № 2а-3572/10/1770, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013 року,
позов задоволено. Визнано
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Рівне від
24.02.2010 року № /1, від 12.05.2010 року №
/2 та від 13.07.2010 року № /3 в
частині визначення податкового
зобов'язання по податку на прибуток в
сумі 1 076 404,75 грн. основного платежу та 295
592,73 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове про відмову в
позові. Свої вимоги заявник
обґрунтовує порушенням судами норм
матеріального права, зокрема, пп. 1.22.1 п.
1.22 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.6 ст. 4, пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5,
п. 8.6 ст. 8 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств».

В запереченнях на касаційну скаргу
позивач з вимогами та доводами
заявника не погоджується, просить
залишити в силі судові рішення у
справі.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної відповідачем планової
виїзної документальної перевірко ДП
«Оптіма-770-Р» ТОВ «Севен
Севенті-Петроліум» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2008 року до
30.09.2009 року складений акт від 09.12.2009 року
№ 1615/23-100/30460899, яким зафіксовано
порушення позивачем вимог абз. 5 пп. 1.22.1,
пп. 122.2 п. 1.22 ст. 1, пп. 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств», внаслідок чого занижено
скоригований валовий дохід за
перевірений період на 4 217 773,00 грн. ДП
«Оптіма-770-Р» ТОВ «Севен Севенті
Петроліум» не включено до складу
валового доходу умовні відсотки
нараховані на суму: за користування
коштами по договорах комісії, в сумі 4 193
831,00 грн.; поворотної фінансової
допомоги, що залишалась неповернутою
на кінець звітного періоду в сумі 23 942,00
грн. Також відповідач зазначав, що в
порушення вимог пп. 5.3.2 п. 5.3 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» позивачем при визначенні
убутку балансової вартості за півріччя
2009 року та 3 квартали 2009 року не
враховані запаси, використані не у
господарській діяльності підприємства
в сумі 111 788,00 грн. за 1 квартал 2009 року, що
призвело до завищення валових витрат
на цю суму.

Крім того, в акті перевірки відповідач
зазначав, що в порушення пп. 8.6.1 п. 8.6 ст. 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» позивач у 3
кварталі 2009 року завищив норму
амортизації 3 групи основних фондів на
суму 370,00 грн.

Позивач порушення податкового
законодавства в частині не включення
до валового доходу поворотної
фінансової допомоги, що залишилась
неповернутою на кінець звітного
періоду в сумі 23 942,00 грн. та в частині
завищення норм амортизації на суму 370,00
грн. не оспорює.

На підставі акта перевірки Державною
податковою інспекцією в м. Рівне
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 22.12.2009 року №
/0, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
прибуток підприємств в розмірі 1 380 879,70
грн., в тому числі 1 082 483,00 грн. за
основним платежем та 298 396,70 грн. за
штрафними (фінансовими) санкціями.

За результатами апеляційного
оскарження первинного податкового
повідомлення-рішення рішенням
Державної податкової інспекції в м.
Рівне дане податкове
повідомлення-рішення в частині
визначення податкового зобов'язання з
податку на прибуток у сумі 1 070,00 грн. та
застосування фінансових санкцій в сумі
364,90 грн. скасоване, в решті залишене без
змін.

За результатами розгляду вищестоящими
органами державної податкової служби
повторних скарг позивача Державна
податкова інспекція у м. Рівне 24.02.2010
року прийняла податкове
повідомлення-рішення № /1, 12.05.2010
року № /2 та 13.07.2010 року № /3,
якими ДП «Оптіма-770-Р» визначено
податкове зобов'язання з податку на
прибуток в сумі 1 379 444,80 грн., в тому
числі 1 081 413,00 грн. за основним платежем
та 298 031,80 грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що висновок
відповідача про те, що у
правовідносинах ДП «Оптіма-770-Р»
(комісіонер) з ТОВ «Славія», ТОВ
«Вест-Траст», ТОВ «Оптіма Трейд», ТОВ
«Пафіс», ТОВ «Севен Севенті Петроліум»,
ТОВ «Рейнбоу ЛТД» (комітенти) мало
місце надання позивачу поворотної
фінансової допомоги, є безпідставним,
оскільки істотними умовами для
договору про надання поворотної
фінансової допомоги є сума такої
допомоги та строк її повернення, чого
немає у спірних правовідносинах. Дії
позивача по проведено коригування у
декларації з податку на прибуток
підприємства за півріччя 2009 року в
додатку К1/1 запасів, використаних не в
господарській діяльності, шляхом їх
зменшення на суму 111 788,00 грн.,
відповідають вимогам п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами».

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин)
валовий доход - це загальна сума доходу
платника податку від усіх видів
діяльності, отриманого (нарахованого)
протягом звітного періоду в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах як на території України, її
континентальному шельфі, виключній
(морській) економічній зоні, так і за їх
межами.

Безповоротна допомога - це сума
процентів, умовно нарахованих на суму
поворотної фінансової допомоги, що
залишається неповерненою на кінець
звітного періоду, у розмірі облікової
ставки Національного банку України,
розрахованої за кожний день фактичного
використання такої поворотної
фінансової допомоги (абз. 6 пп. 1.22.1 п. 1.22
ст. 1 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств»).

Згідно із пп. 1.22.2 цього пункту
поворотна фінансова допомога - це сума
коштів, передана платнику податку у
користування на визначений строк
відповідно до договорів, які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсацій як
плати за користування такими коштами.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що у перевіряємий період,
між ДП «Оптіма-770-Р» ТОВ «Севен Севенті
Петроліум» (комісіонер) та ТзОВ
«Славія» 14.10.2008 року, ТОВ «Вест-Траст»
22.12.2008 року, ТОВ «Оптіма Трейд» 19.02.2009
року, ТОВ «Пафіс» 19.12.2005 року, ТОВ «Севен
Севенті Петроліум» 03.01.2007 року, ТОВ
«Рейнбоу ЛТД» 03.01.2007 року (комітенти)
були укладені договори комісії,
відповідно до умов яких комісіонер
зобов'язаний за дорученням комітента
за винагороду здійснити за рахунок
комітента від свого імені правочини по
придбанню нафтопродуктів за
асортиментом та цінами, вказаними в
договорах. Комітенти зобов'язані
перерахувати комісіонеру авансові
платежі для виконання умов договорів
комісії.

На момент закінчення терміну перевірки
частина договорів була розірвана за
згодою сторін і авансові платежі
повернуті комітентам, один договір
комісії не виконаний. Наведене
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями зазначених договорів
комісії, платіжних доручень на
перерахування авансових платежів для
виконання договорів комісії та про
повернення цих платежів, додаткових
угод про розірвання договорів комісії
та листів про повернення авансових
платежів.

На виконання умов зазначених договорів
ДП «Оптіма-770-Р» вживало заходи для
закупівлі нафтопродуктів шляхом
запитів до постачальників цих
продуктів: ТОВ «Рівне-Петроль», ТОВ ВТФ
«Авіс», філії № 23 «Рівненська НК «Альфа
Нафта», ВАТ «Нафтохімік Прикарпаття»,
ТОВ «Захід-Ресурси», однак
запропоновані нафтопродукти за ціною
не відповідали рівню цін, зазначених у
договорах комісії, що підтверджується
відповідями даних підприємств.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком судів першої
та апеляційної інстанції про
необґрунтованість доводів податкового
органу про надання поворотної
фінансової допомоги, адже зазначені
кошти позивачем отримані в межах
договорів комісії.

Недійсність договорів комісії прямо не
встановлена законом, такі договори
комісії недійсними у судовому порядку
не визнані, тому висновок відповідача
про заниження позивачем валового
доходу у зв'язку з порушенням вимог п. 4.1
ст. 4, пп. пп. 1.22.1, 1.22.2 п. 1.22 ст. 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» є безпідставним.

В позовній заяві ДП «Оптіма-770-Р»
зазначило, що в першому кварталі 2009
року помилково було включено до
запасів, використаних не в
господарській діяльності, вартість
таких матеріальних активів на суму 111
788,00 грн. Зазначена помилка була
виправлена в декларації з податку на
прибуток підприємства за півріччя 2009
року в додатку К1/1 шляхом коригування
запасів, використаних не в
господарській діяльності, шляхом їх
зменшення на суму 111 788,00 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій
дійшли висновку, що такі дії позивача
не суперечать вимогам п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», відповідно до якого якщо у
майбутніх податкових періодах (з
урахуванням строків давності,
визначених статтею 15 цього Закону)
платник податків самостійно виявляє
помилки у показниках раніше поданої
податкової декларації, такий платник
податків має право надати уточнюючий
розрахунок. Платник податків має право
не подавати такий розрахунок, якщо такі
уточнені показники зазначаються ним у
складі податкової декларації за
будь-який наступний податковий період,
протягом якого такі помилки були
самостійно виявлені.

В касаційній скарзі податковим органом
не зазначено, яким нормам
законодавства не відповідають такі
висновки судів, а всі доводи зводять до
дублювання змісту акта перевірки.

Оскільки в порушення ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
податковим органом не доведено
обґрунтованості висновку акта
перевірки, що стали підставою для
прийняття податкових
повідомлень-рішень в оскаржуваній
частині, колегія суддів вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи касаційної скарги викладеного
не спростовують.

За таких обставин касаційна скарга не
підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 220, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Рівному Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 26.08.2013 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 29.10.2013 року
у справі № 2а-3572/10/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав, в
порядку та у строки, передбачені
статтями 236-238, 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
О. В. Муравйов

Судді
О. В. Вербицька

А. О. Рибченко