Справа № 135/560/13-а
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2014-06-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 135/560/13-а
Головуючий у 1-й інстанції: Волошина Т.
Суддя-доповідач: Граб Л.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Граб Л.С.

суддів: Білої Л.М. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м.Ладижин Вінницької області на
постанову Ладижинського міського суду
Вінницької області від 23 квітня 2013 року
у справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України у м.Ладижин Вінницької області
про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижин
Вінницької області, в якому просив
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у призначені
йому пенсії за віком, згідно ч.2 ст.40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та зобов'язати
відповідача з 01.12.2012 р. здійснити
перерахунок та виплату пенсії за віком
відповідно до ч. 2 ст.40 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за три календарні роки, що
передує року звернення.

Постановою Ладижинського міського
суду Вінницької області від 23 квітня 2013
року позов задоволено: визнано
неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницької області щодо відмови у
призначені ОСОБА_2 пенсію за віком
згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування»; зобов'язано управління
Пенсійного фонду України у м. Ладижині
Вінницької області здійснити ОСОБА_2 з
01.12.2012 р. перерахунок та виплату пенсії
за віком відповідно до ч. 2 ст.40 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», із
застосуванням показника середньої
заробітної плати працівників в
середньому на одну застраховану особу
в цілому по Україні, з якої сплачено
страхові внески та яка відповідно до
Закону враховується для обчислення
пенсії, за три календарні роки, що
передує року звернення.

Не
погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, позивач подав
апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції від 05 листопада 2013 року та
прийняти нову, якою задовольнити
позовні вимоги повністю, посилаючись
на невідповідність висновків суду
обставинам справи, неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом при ухваленні
рішення норм матеріального права, що
призвело до неправильного вирішення
справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про час, дату та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу в порядку письмового
провадження, відповідно до пунктів 1, 2
частини 1 статті 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, законність і
обґрунтованість рішення суду в межах
доводів апеляційної скарги, а також
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального
та процесуального права, давши правову
оцінку обставинам у справі, суд
апеляційної інстанції дійшов висновку,
що апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 23
квітня 2013 року - без змін, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_2 є громадянином Росії, тривалий
час проживав у м. Когалим
Ханти-Мансійського автономного округу.

З 01.03.2006 року Державним управлінням
Пенсійного фонду Російської Федерації
в м. Когалим Ханти-Мансійського
автономного округу йому була
призначена пенсія за нормами
пенсійного законодавства Росії.

06.12.2007 року позивач отримав посвідку на
постійне проживання безстроково в
Україні згідно Закону України "Про
імміграцію".

18.02.2013 року ОСОБА_2 звернувся до
відповідача із заявою про нарахування
пенсії по віку в Україні, однак,
управлінням Пенсійного фонду України у
м. Ладижині при здійсненні перерахунку
пенсії в Україні було використано
схему нарахування, яка застосовується
при перерахунку раніше призначеної
пенсії з посиланням на те, що він
отримував до часу звернення пенсію, яку
йому було призначено в Росії, та
застосувано показник середньої
заробітної плати за 2005 рік, посилаючись
на ч.3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про зайнятість населення" від 01.03.1991
року інтереси українських громадян, що
тимчасово працюють за кордоном,
захищаються міждержавними і
міжурядовими угодами, що підписуються
Україною з іншими державами.

Угодою про гарантії прав громадян
держав-учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення (далі -Угода),
яка набула чинності з 13 березня 1992 року,
передбачено, що пенсійне забезпечення
громадян держав-учасниць цієї угоди та
членів їх сімей здійснюється за
законодавством держави, на території
якої вони проживають.

Відповідно до ст. 6 цієї Угоди,
призначення пенсій громадянам
держав-учасниць Угоди здійснюється за
місцем проживання. Для встановлення
права на пенсію, в тому числі пенсію на
пільгових умовах і за вислугу років,
громадянам держав-учасниць Угоди
враховується трудовий стаж, набутий на
території будь-якої з цих держав, а
також на території колишнього СРСР за
час до набуття чинності цією Угодою.
Обчислення пенсій проводиться із
заробітку (доходу) за періоди роботи,
які зараховуються до трудового стажу.

Статтею 7 Угоди, при переселенні
пенсіонера в межах держав-учасниць
Угоди виплата пенсії за попереднім
місцем проживання припиняється, якщо
пенсія того ж виду передбачена
законодавством держави за новим місцем
проживання пенсіонера. Розмір пенсії
переглядається відповідно до
законодавства держави-учасниці Угоди
за новим місцем проживання пенсіонера
з дотриманням умов, передбачених
пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Крім того, згідно ст. 11 Угоди про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав в
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року документи, що необхідні
для пенсійного забезпечення, видані в
установленому порядку на території
держав-учасниць, приймаються на
території держав-учасниць
Співдружності без легалізації.

Відповідно ч. 3 ст.45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» переведення з одного
виду пенсії на інший здійснюється з дня
подання заяви на підставі документів
про страховий стаж, заробітну плату
(дохід) та інших документів, що
знаходяться на час переведення з
одного виду пенсії на інший в
пенсійній справі, а також додаткових
документів, одержаних органами
Пенсійного фонду.

Частиною 2 ст.40 Закону Україні «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування» встановлено, що заробітна
плата (дохід) для обчислення пенсії
визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск :
К), де: Зп - заробітна плата (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, у гривнях; Зс - середня
заробітна плата (дохід) у середньому на
одну застраховану особу в цілому в
Україні, з якої сплачено страхові
внески, за три календарні роки, що
передують року звернення за
призначенням пенсії.

Порядок визначення показників
зазначеної заробітної плати
затверджується Пенсійним фондом
України за погодженням з центральними
органами виконавчої влади, що
забезпечують формування державної
фінансової політики, державної
політики у сферах економічного
розвитку, статистик.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
призначення пенсії повинно
проводитись відповідно до частини 2
статті 40 Закону Україні «Про
загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування»

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідачем
порушено право на отримання пенсійних
виплат в належному розмірі, який
встановлено нормами Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» та гарантовано
Конституцією України, а тому необхідно
зобов`язати відповідача здійснити
перерахунок та виплату зазначених в
позовній заяві пенсійних виплат в
розмірах, визначених нормами ч. 2 ст.40
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, апеляційну
скаргу належить залишити без
задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України у м.Ладижин
Вінницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Ладижинського
міського суду Вінницької області від 23
квітня 2013 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Граб Л.С.

Судді
Біла Л.М.

Боровицький О. А.