Справа № 314/4642/14-а
Суддя: Надворна О. С.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 314/4642/14-а
Провадження № 2-а/314/41/2014
Номер рядка звіту 106
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2014 року
м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької
області у чкладі:

- головуючого судді - Надворної
О.С.,

- при секретарі - Якубовської
Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
завідувача Вільнянського районного
сектора управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області Біюн Н.М. про
визнання рішення та дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

18.07.2014 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
завідувача Вільнянського районного
сектора управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області, в якому прохає
суд визнати протиправними дії та
рішення завідувача щодо відмови в
реєстрації його місця проживання в
житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Також в своєму позові ОСОБА_3 прохає суд
зобов'язати завідувача
Вільнянського районного сектора УДМС
України в Запорізькій області
здійснити реєстрацію його місця
проживання в житловому будинку за
адресою: АДРЕСА_1.

Заявлені позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 26.06.2014 року він
звернувся з заявою до завідувача
Вільнянського районного сектора УДМС
України в Запорізькій області про
реєстрацію його місця проживання за
адресою: АДРЕСА_1.

Проте, листом за вих. № 23.26-898 від
26.06.2014 року йому було відмовлено в
реєстрації за вказаною адресою (а.с.18).

Отже, не погоджуючись з вказаним
рішенням завідувача Вільнянського
районного сектора УДМС України в
Запорізькій області щодо відмови в
реєстрації його місця проживання,
позивач прохає суд визнати
протиправними дії та рішення
відповідача та зобов'язати його
здійснити реєстрацію.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав, наполягає на його
задоволенні. При цьому пояснив суду, що
будинок АДРЕСА_1, в якому він бажає
зареєструватись, раніше належав його
батьку - ОСОБА_4, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_5 року. В цьому будинку
постійно проживали батьки позивача.
Проте матір померла ще ІНФОРМАЦІЯ_4
року. Обгрунтовуючи свій позов,
позивач посилається на те, що він не
мав свого особистого житла, постійно
проживав в М.Запоріжжя, де працював та
орендував житло. Проте , як зазначає
позивач, після смерті батька він
прийняв спадщину і переїхав до
спадкового будинку, де проживає по
теперішній час без реєстрації. Також
позивач пояснив, що сплачує всі
комунальні послуги. Оскільки ніякого
іншого житла він не має, позивач
вважає, що він повинен бути
зареєстрованим за своїм постійним
місцем проживання в АДРЕСА_1. Отже,
посилаючись на вищевказані обставини,
ОСОБА_1 прохає суд задовольнити його
позов.

Відповідач в судове засідання
не з'явився, надав суду заяву, в якій
прохає розглянути справу без його
участі, а також виклав письмові
пояснення по суті справи. З цих
пояснень вбачається, що ОСОБА_1 в
реєстрації за вказаною адресою дійсно
було відмовлено з причини того, що
останній не надав належних документів
щодо власника вказаного будинку. Ця
обставина згідно з положеннями діючого
законодавства унеможливлює
реєстрацію особи.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши письмові пояснення
відповідача, надані у справі докази,
суд дійшов наступних висновків:

Згідно п.2.2 Порядку реєстрації
місця проживання та місця перебування
фізичних осіб в Україні та зразків
необхідних для цього документів,
затверджених наказом МВС України №
1077 від 22.11.2012 року, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 18.12.2012
року за № 2109/22421, особа, яка звернулась
для реєстрації місця проживання, серед
інших документів зобов'язана надати
документи, що підтверджують право на
проживання в житлі - ордер, свідоцтво
про право власності, договір найму (
піднайму, оренди) або інші документи. У
разі відсутності зазначених
документів реєстрація здійснюється за
згодою власника/співвласника житла,
наймача та членів його сім'ї на
реєстрацію місця проживання.

З матеріалів справи вбачається,
що право власності на житловий
будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за
ОСОБА_4. Вказана обставина підтверджена
Свідоцтвом про право приватної
власності на житловий будинок № 745,
виданим виконавчим комітетом
Матвіївської сільської ради народних
депутатів Запорізької області 30.05.1990 р.,
зареєстрованим в ЗМБТІ в реєстровій
книзі № 3 за реєстровим № 187 (а.с. 19 ).

Факт смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5
року підтверджено Свідоцтвом про
смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 11 ).

Позивач є сином власника будинку, що
підтверджено його Свідоцтвом про
народження ( а.с. 12 ).

ОСОБА_7, яка є матір'ю позивача та
відповідно дружиною батька позивача -
померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року, що
підтверджено Свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_2 (а.с. 10 ).

Згідно оглянутого в судовому
засіданні паспорта позивача, останній,
починаючи з 2001 року по 03.06.2014 року був
постійно зареєстрований в м.
Запоріжжя, будь-які відмітки щодо
реєстрації його проживання разом з
батьками в будинку АДРЕСА_1 -
відсутні (а.с. 8-9 ).

Обґрунтовуючи свій позов, позивач
посилається на те, що він є власником
будинку в порядку спадкування після
батьків, на підтвердження чого надав
суду довідку, видану завідувачем
Вільнянської державної нотаріальної
контори Кравченко О.М. 22.05.2013 року за
вих. № 164/02-14. При цьому пояснив, що
оформити всі необхідні документи на
спадщину згідно з вимогами чинного
законодавства він не може в зв'язку з
відсутністю коштів. (а.с. 13 ).

Проте при розгляді спору суд
критично ставиться до ствердження
позивача щодо набуття ним права
власності на будинок, де він бажає
зареєструватись, з огляду на наступне:

З тексту наданої позивачем
довідки нотаріуса вбачається, що
позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_9 є
спадкоємцями після смерті ОСОБА_4,
які прийняли, проте не оформили
спадщину у вигляді житлового будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 13 ).

Згідно ст. 182 ЦК України право
власності та інші речові права на
нерухомі речі, обмеження цих прав, їх
виникнення, перехід і припинення
підлягають державній реєстрації.
Державна реєстрація прав на
нерухомість і правочинів щодо
нерухомості здійснюється відповідним
органом. При цьому, відповідно до ч.4
ст.334 ЦК України, якщо договір про
відчуження майна підлягає державній
реєстрації, право власності у набувача
виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно пунктів 1.4 та 1.5 Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5
обов'язковій державній реєстрації
підлягає право власності, зокрема, на
нерухоме майно, розміщене на території
України, що належить фізичним особам.
Державній реєстрації підлягають право
власності та інші речові права на таке
нерухоме майно, зокрема, житлові
будинки.

Отже, в судовому засіданні
встановлено, що особа, за якою
зареєстровано право власності на
будинок АДРЕСА_1 - померла.

З врахуванням вищенаведених
положень чинного законодавства надана
позивачем довідка нотаріуса не
встановлює власника вказаного
будинку, оскільки ні позивач, ні інша
особа - ОСОБА_9, яка зазначена в довідці
нотаріуса як спадкоємець після ОСОБА_4,
- не оформили право власності на
спадковий будинок.

Щодо наданих позивачем в якості
доказів довідки, виданої сільським
головою Матвіївської сільської ради
за вих. № 851 від 08.07.2014 року, в якій
зазначено, що ОСОБА_1 з жовтня 2010 року
по теперішній час проживає без
реєстрації в будинку АДРЕСА_1, а також
укладеного 22.10.2013 року між ВАТ
«Запроіжжяобленерго» та позивачем
договору користування електричною
енергією № 10032611 у цьому будинку, - то
вони також не можуть бути прийняті
судом як належні докази щодо
встановлення власника будинку
(а.с.14-16).

Отже, відсутність належних
доказів, які підтверджують особу
власника будинку АДРЕСА_1,
унеможливлює реєстрацію позивача в
зазначеному будинку згідно з
вимогами, передбаченими Порядком
реєстрації місця проживання та місця
перебування фізичних осіб в Україні та
зразків необхідних для цього
документів, затверджених наказом МВС
України № 1077 від 22.11.2012 року,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 18.12.2012 року за
№ 2109/22421.

Оскільки дії відповідача
відповідають вимогам чинного
законодавства, суд дійшов висновку, що
в задоволенні позовним вимог ОСОБА_1
необхідно відмовити.

Керуючись ст., ст. 4,11, 158-163, 186
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
завідуючої Вільнянського районного
сектора управління державної
міграційної служби України в
Запорізькій області Біюн Н.В. про
визнання рішення та дій
протиправними, зобов'язання вчинити
певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена
протягом десяти днів з дня її
винесення шляхом подачі апеляції до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Вільнянський районний суд
Запорізької області. У разі
застосування судом ч.3 ст. 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя:
О.С. Надворна

05.08.2014