Справа № 826/9643/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2014 року № 826/9643/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі головуючого судді
Качура І.А., при секретарі судового
засідання Хрімлі К.О., за участю
представників сторін:
від позивача: Левченко С.М.
(дов. від 06.08.2014р. №12-149)
Бондаренко В.В. (дов.
від 06.08.2014р. №12-150)
Іванець О.В. (дов. від
18.10.2013р. №12-195)
від відповідача: Кошелєвої А.О.
(дов. від 29.08.2013р. №1010/9/10.1-05)
розглянувши у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу за позовом Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» до Міжрегіонального
Головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень - рішень.
На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 21.08.2014 року в 11од. 27
хв. проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Виготовлення
постанови у повному обсязі відкладено,
про що повідомлено сторін після
проголошення вступної та резолютивної
частини постанови в судовому засіданні
з урахуванням вимог ч.2 ст. 167 КАС
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Українське
державне підприємство поштового
зв'язку «Укрпошта» (далі по тексту
також - позивач) з позовом до
Міжрегіонального Головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників (далі
по тексту також - відповідач), в якому
просило: - скасувати податкові
повідомлення - рішення
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів - Центрального офісу з
обслуговування великих платників
- стягнути з Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків на користь
УДППЗ «Укрпошта» судові витрати.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає задоволенню з огляду
Матеріалами справи встановлено,
що відповідачем проведено позапланову
виїзну перевірку Українського
державного підприємства поштового
зв'язку «Укрпошта» з питань дотримання
вимог податкового законодавства з
податку на прибуток та податку на
додану вартість при здійсненні
операцій з придбання товарів (робіт,
послуг) у ПрАт «Інформаційні
комп'ютерні системи» (ПрАТ «Інком) (код
(36147490) за період з 01.01.2012 р. по 31.03.2013 р.
За результатами перевірки
відповідачем складено акт перевірки
від 18.03.2014 р. №9/42-10/21560045 (надалі по
тексту також - акт).
Зі змісту акту вбачається, що
відповідач у ході перевірки дійшов до
висновку про допущення позивачем
- п.44.1 ст.44, п.п.138.1.1. ст.138 , п.139.8 ст.138,
п.139.1.6. ст.139, п.п.145.1.1. ст.145 Податкового
кодексу України щодо завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування від усіх видів
діяльності за І квартал 2013 року у сумі
- п.44.1 ст.44, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1 ст.201 ПК
України щодо заниження податку на
додану вартість за грудень 2012 р. у сумі 1
Не погоджуючись з висновками
відповідача позивач подав заперечення
до акту №2113-557 від 24.03.2014 р.
Рішенням відповідача від 31.03.2014р.
№6861/10/28-10-42-1-58 висновки акту перевірки
залишені без змін.

На підставі акту винесені
податкові повідомлення-рішення №
та № від 01.04.2014р. про
донарахування зобов'язань з податку на
додану вартість та застосування
штрафних (фінансових) санкцій на
загальну суму 1 542 777,00 грн. та зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток на
суму 158 773,00 грн.

Позивачем було подано скаргу
№2113-741 від 11.04.2014 р. про скасування
вищезазначених податкових повідомлень
- рішень. Рішенням Міністерства доходів
і зборів України від 04.06.2011р. №9891/6/9999-1001
-15 скаргу залишено без задоволення,
податкові повідомлення - рішення без
змін.

Позивач вважаючи факти та
обставини, зазначені у акті перевірки,
не об'єктивними, в результаті чого була
неправильно здійснена юридична оцінка
обставин та невірно зроблено висновки
та винесено спірні податкові
повідомлення-рішення звернувся з даним
позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

Відповідач проти задоволення
позову заперечував та зазначав, що
спірні податкові повідомлення -
рішення є правомірними, позаяк
прийняті з підстав порушення позивачем
норм податкового законодавства.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Доводи відповідача про завищення
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 158 773 грн. спростовані, з огляду про
наступне.

Як слідує із матеріалів справи,
між позивачем та ТОВ «МК Інжиніринг»
було укладено Договір №141-270 від 04.12.2012
р. про надання послуг з впровадження
Єдиної централізованої інтегрованої
платформи УДППЗ «Укрпошта» на основі
SАР і ІТ інфраструктури підприємства.

В результаті наданих послуг було
створено два нематеріальні активи, а
саме: «Єдину централізовану
інтегровану платформу на основі SАР» та
«Централізовану ІТ-інфраструктуру
УДППЗ «Укрпошта».

При цьому, згідно додатку №1 до
Договору №141-270 від 04.12.2012 р. «Технічні
вимоги до Послуг», Єдина
централізована інтегрована платформа
(в складі ЄЦІП на основі SАР та
Централізованої ІТ - інфраструктури
УДППЗ «Укрпошта») надалі - ЄЦІП це
програмне забезпечення, що складається
з машинних програм та пов'язаних з ними
письмових документів, яке організоване
як корпоративна
інформаційно-аналітична система
модульного типу, що призначена для
обліку та управління ключовими
ресурсами і бізнес-процесами
підприємства

Водночас, впровадження ЄЦІП -
надання комплексних послуг, що
включають в себе: спільне з замовником
розроблення Статуту проекту та
додатків до нього, Концептуального
проекту та налаштування ЄЦІП
відповідно до його вимог, а також здача
в промислову експлуатацію.

Разом з тим, у відповідності до
Акту приймання-передачі наданих послуг
від 27.12.2012 р., Виконавцем (ТОВ «МК
Інжиніринг») було впроваджено ЄЦІП на
УДППЗ «Укрпошта» шляхом технічного
впровадження та підтримки
централізованої ІТ-інфраструктури
підприємства, розгортання програмного
забезпечення для ЄЦІП на базі системи
SАР, налаштування та впровадження
програмного забезпечення ЄЦІП. Згідно
п.2 вказаного акту також передана
документація щодо впровадження ЄЦІП на
підприємстві, що становить 34 папки та
проект «Наказу на введення в
промислову експлуатацію ЄЦІП».

З огляду на вищевикладене
встановлено, що за договором №141-270 від
04.12.2012 р. було створено нематеріальний
актив - ЄЦІП (в складі ЄЦІП на
основі SАР та Централізованої ІТ -
інфраструктури УДППЗ «Укрпошта»), що
фактично являє собою базу даних
(компіляція баз даних), що передбачає
налаштування системи та документацію
щодо її впровадження.

В аспекті зазначеного, суд
звертає увагу на те, що відповідно до
ст.420 Цивільного кодексу України
визначено, що до об'єктів права
інтелектуальної власності належать
комп'ютерні програми, компіляції даних
(бази даних).

Статтею 8 Закону України «Про
авторське право і суміжні права» до
об'єктів авторського права віднесено
також такий об'єкт як «бази даних».

Згідно статті 2 Закону України
«Про розповсюдження примірників
аудіовізуальних творів, фонограм,
відеограм, комп'ютерних програм, баз
даних», база даних (компіляція даних) -
сукупність творів, даних або будь-якої
іншої незалежної інформації в
довільній формі, у тому числі
електронній, підбір і розташування
складових частин якої та її
упорядкування є результатом творчої
праці, складові частини якої є
доступними індивідуально і можуть бути
знайдені за допомогою спеціальної
пошукової системи на основі
електронних засобів (комп'ютера) чи
інших засобів.

У відповідності до пп. 14.1.120. п.14.1
ст.14 Податкового кодексу України,
нематеріальним активом визнається -
право власності на результати
інтелектуальної діяльності, у тому
числі промислової власності, а також
інші аналогічні права, визнані об'єктом
права власності (інтелектуальної
власності), право користування майном
та майновими правами платника податку
в установленому законодавством
порядку, у тому числі набуті в
установленому законодавством порядку
права користування природними
ресурсами, майном та майновими правами.

Згідно статті 437 Цивільного
кодексу України, авторське право
виникає з моменту створення твору.

Відповідно до статті 435
Цивільного кодексу України, суб'єктами
авторського права можуть бути юридичні
особи, які набули прав на твори
відповідно до договору або закону.

Згідно статті 430 Цивільного
кодексу України, майнові права
інтелектуальної власності на об'єкт,
створений за замовленням, належать
творцеві цього об'єкта та замовникові
спільно, якщо інше не встановлено
договором.

В межах розгляду справи
встановлено, що ЄЦІП було створено ТОВ
«МК Інжиніринг» за замовленням
позивача, що впроваджувалось у
відповідності до «Концепції розвитку
корпоративної інформаційної системи
УДППЗ «Укрпошта», ухваленої
науково-технічною радою УДППЗ
«Укрпошта» 08.08.2012р., Рішення НТР від
04.09.2012 р., наказу №702 від 05.09.2012 «Про
забезпечення виконання Рішення НТР від
4 вересня 2012року», «Проекту
впровадження Єдиної централізованої
інтегрованої платформи УДППЗ
«Укрпошта»», ухваленого
науково-технічною радою УДППЗ
«Укрпошта» 28.09.2012, наказу № 766 від 28.09.2012
«Про забезпечення виконання Рішення
НТР від 28 вересня 2012 року» та наказу №
876 від 01.11.2012 «Про впровадження Єдиної
централізованої інтегрованої
платформи (ЄЩП) УДППЗ «Укрпошта» на
основі SАР», Протоколу Керуючої ради
щодо впровадження проекту ЄЦІП від
25.10.2012 р.

Матеріалами справи підтверджено,
що позивачем надані ТОВ «МК
Інжиніринг» послуги в розмірі 19 998 399,96
грн. були оплачені у повному обсязі
згідно платіжного доручення №204 від
14.01.2013 р.

Таким чином встановлено, що право
власності на нематеріальний актив -
бази даних (компіляції даних) «ЄЦІП»
належить позивачу як замовнику за
договором №141-270 від 04 грудня 2012 року з
ТОВ «МК Інжиніринг» про надання послуг
з провадження даного програмного
забезпечення.

Вищевикладене свідчить про
необґрунтованість та неправомірність
висновків відповідача щодо
неможливості визначити власника
даного продукту.

При цьому, згідно Наказу УДППЗ
«Укрпошта» від 25.01.2013 р. №51 було введено
ЄЦІП УДППЗ «Укрпошта» на основі 8АР в
промислову експлуатацію. На виконання
вимог п.1.4. Методичних рекомендацій по
бухгалтерському обліку нематеріальних
активів, затверджених наказом Мінфіну
України від 16.11.2009 р. №1327, було
затверджено акти вводу в господарській
обіг об'єктів права інтелектуальної
власності №10777/516 та №10776/515 від 25.02.2013 р.,
зокрема нематеріальних активів:
Централізованої ІТ - інфраструктура
УДППЗ «Укрпошта» та Єдиної
централізованої інтегрованої
платформи (ЄЦІП) УДППЗ «Укрпошта» на
основі SАР. Вищевказане на переконання
суду є свідченням створення даних
продуктів, що є нематеріальними
активами та їх введення і використання
в господарській діяльності позивача.

З огляду на викладене вище
обумовлюється висновок про те, що за
договором від 04.12.2012р. № 141-270 було
створено та набуто позивачем у
власність ЄЦІП, що включає в себе два
нематеріальні активи: «ЄЦІП на основі
SАР» та «Централізована ІТ
-інфраструктура».

Таким чином, позивачем правомірно
було відображено в бухгалтерському та
податковому обліках вищевказані
активи як нематеріальні з відповідним
віднесенням нарахованої амортизації
до складу витрат.

Отже, висновки відповідача щодо
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
сумі 158 773 грн. спростовані фактичними
обставинами справи та імперативними
приписами чинного законодавства, а
відтак податкове повідомлення -
рішення № від 01.04.2014р. є
неправомірним, а відтак підлягає
скасуванню.

Вирішуючи питання щодо
правомірності податкового
повідомлення - рішення № від
01.04.2014р., суд виходив із наступного.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1ст. 14 ПК
України, податковий кредит - сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Право на віднесення сум податку
до податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів та
послуг (п. 198.1. ст.198 Кодексу). Датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверд жено
податковою накладною (п. 198.2. ст.198 ПК
України).

Виходячи з положень п. 201.10 ст. 201 ПК
України, податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Згідно п. 201.4 ст. 201 ПК України,
податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг.

Пунктом 201.6 ст. 201 ПК України
встановлено, що податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Крім того, пунктом 201.8 статті 201
Податкового кодексу України, (далі -
ПКУ) встановлено, що право на
нарахування податку на додану вартість
та складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим, як платники податку в
порядку, передбаченому статтею 183 цього
Кодексу.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПКУ встановлено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 201.1 ст. 201
цього Кодексу визначено обов'язкові
реквізити для податкової накладної, а
саме порядковий номер, дату
виписування, назву, податковий номер
платника податку, місцезнаходження
юридичної особи та інші.

При цьому, згідно Порядку
заповнення податкової накладної,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 01.01.2011р. № 1379: - у
графі кількість (об'єм, обсяг)
зазначається кількість (об'єм, обсяг)
постачання товарів/послуг. У разі якщо
послуги не мають таких показників, а
вимірюються лише у вартісному
вираженні, у графі 6 указується:
«послуга/проценти тощо» (пункт 12.5
Порядку); у графі «Вид
цивільно-правового договору»
податкової накладної зазначається вид
цивільно-правового договору згідно з
видом договірних зобов'язань,
визначених Цивільним кодексом України
(пункт 4 Порядку).

Як вбачається з висновків акту
перевірки, відповідач прийшов до
висновку про неможливість визначення
власників придбаних позивачем
ліцензій, що як наслідок спричинило
неправомірне формування податкових
накладних з ПрАТ «Інком», проте вказані
доводи в межах розгляду справи
спростовані, з огляду про наступне.

Так, встановлено, що позивачем з
ПрАТ «Інком» укладено договори
купівлі-продажу ліцензій на право
використання програмного
забезпечення.

Згідно договору №612-289 від 19.12.2012 р.
позивачем придбано у ТОВ «Інком»
ліцензії ТОВ «Автор» на право
використання програмного забезпечення
CruptoLib. v 2.0 у кількості 825 шт. та CruptoSSO v.2.0 у
кількості 825 шт.

Згідно договору №0104-ЛКФ/612-290 від
19.12.2012 р. було придбано у ТОВ «Інком»
ліцензії компанії ІВМ на право
використання програмного забезпечення
IBM INFORMIX ULTIMATE EDITION CPU OPTION Processor VALUE UNIT (PVU)
LICENSE+ SW SUBSCRIPTION&SUPPORT 12 MONTHS на 400 PVU у
кількості 1 шт. та на використання
програмного забезпечення (ПЗ) Роwer Path у
кількості 1 шт.

Таким чином, встановлено, що
позивачем було придбано ліцензії
вищезазначених компаній на
використання їх програмних продуктів
(комп'ютерних програм, програмного
забезпечення), що повністю відповідає
вимогам ст. 1108 ЦК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 1108 ЦК України,
особа, яка має виключне право дозволяти
використання об'єкта права
інтелектуальної власності (ліцензіар),
може надати іншій особі (ліцензіату)
письмове повноваження, яке надає їй
право на використання цього об'єкта в
певній обмеженій сфері (ліцензія на
право використання об'єкта права
інтелектуальної власності).

В свою чергу, встановлено, що ТОВ
«Інком» виступає авторизованим
партнером, представником даних
компаній з наданням відповідних
повноважень щодо впровадження,
реалізації їх програмних продуктів,
про що свідчать листи про авторизацію
ТОВ «Інком» № 01/11-2 від 01.11.2012р., від
05.11.2012р. № 12/83/03, форма підтвердження
повноважень компанії ІВМ, сертифікат
компанії ІВМ тощо.

Таким чином, ліцензії були видані
позивачу безпосередньо ліцензіарами -
ТОВ «Автор» та компанією ІВМ, а тому є
безпідставними висновки відповідача
щодо неможливості встановлення
власників цих ліцензій.

При цьому, самі ліцензії були
придбані у ПрАт «Інком», як їх
офіційного представника за договорами
купівлі-продажу: - №612-289 від 19.12.2012р., що
підтверджуються платіжним дорученням
№158 від 10.01.2013 р.; податковою накладною
№1409 від 25.12.2012 р., актом
приймання-передачі від 25.12.2012 р.,
накладною лкф-4185 від 25.12.2012 р.,
прибутковим ордером №11; - №0104-ЛКФ/612-290
від 19.12.2012р., що підтверджується
платіжним дорученням №157 від 10.01.2013 р.;
податковою накладною №1408 від 25.12.2012 р.,
№1407 від 25.12.2012 р., актом
приймання-передачі від 25.12.2012 р.,
накладною лкф-3973 від 25.12.2012 р.,
прибутковий ордером №10, накладною
лкф-4233 від 25.12.2012 р., прибутковим ордером
№9.

Таким чином, у відповідності до
п.201.10 ст.201 ПК України саме ПрАт «Інком»
як Продавцем (дистриб'ютором) ліцензій
ТОВ «Автор», ІВМ були видані податкові
накладні, а отже позивачем правомірно
на підставі них сформовано податковий
кредит.

Твердження відповідача про щодо
неможливості віднесення податкових
накладних до податкового кредиту суми
945 591 грн. по взаємовідносинам з ТОВ «МК
Інжиніринг» на у зв'язку із тим, що
вказана господарська операція
фактично не відбулася не відповідає
дійсності, з огляду про наступне.

Як вже було встановлено, між ТОВ
«МК Інжиніринг» та позивачем укладено
договір про надання послуг від 04.12.2012р.
№ 141-270 щодо впровадження програмного
забезпечення - Єдиної централізованої
інтегрованої платформи УДППЗ
«Укрпошта» на основі SАР і ІТ
інфраструктури підприємства.

Як слідує із матеріалів справи,
впровадження програмного забезпечення
ЄЦІП відбувалось в декілька етапів: -
формування Концепції розвитку
корпоративної інформаційної системи
позивача протягом 2012-2015 р. (Рішення
Науково-технічної ради від 08.08.2012 р.,
Концепція розвитку корпоративної
інформаційної системи УДППЗ
«Укрпошта», Рішення НТР від 04.09.2012 р.,
Наказ №702 від 05.09.2012 р.); - прийняття
рішення щодо впровадження Єдиної
централізованої інтегрованої
платформи на основі SАР (Рішення НТР від
28.09.2012 р., Наказ №766 від 28.09.2012 р.,
Техніко-економічне обґрунтування,
ухвалене Рішенням НТР від 04.09.2012);-
проведення тендеру щодо визначення
Виконавця послуг по впровадженню ЄЦІП
(оголошення про проведення
відкритих торгів від 03.10.2012р. №115/7
(717/7), Протокол №5 оцінки пропозицій
конкурсних торгів (цінових пропозицій),
Повідомлення про акцепт пропозицій
конкурсних торгів); - початок
впровадження ЄЦІП на основі SАР
(Рішення Керуючої ради впровадження
проекту «Єдиної інтегрованої
платформи на основі УД11ІГЗ «Укрпошта»
(ЄЦІП) від 25.10.2012р., Наказ УДППЗ
«Укрпошта» від 01.11.2012 «Про впровадження
єдиної централізованої інтегрованої
платформи (ЄЦІП) УДППЗ «Укрпошта» на
основі SАР»); Укладання договору з ТОВ
«САП-Україна» на використання тестових
ліцензій для забезпечення
впровадження Проекту - ЄЦІП
(Ліцензійний договір на надання прав на
тимчасове використання програмного
забезпечення SАР для цілей тестування
№143-242 від 15.11.2012р., Акт про надання прав
використання від 03.12.2012р.); - укладення
договору з Виконавцем послуг на
впровадження ЄЦІП (договір з ТОВ
«МК-Гяжиніринг» №141-270 від 04.12.2012р);
впровадження ЄЦІП на УДППЗ «Укрпошта»
(Протокол засідання Керівної ради
Проекту впровадження ЄЦІП УДППЗ
«Укрпошта» від 26.12.2012 р., Акт прийому -
передачі наданих послуг від 27.12.2012 р. (з
документацією впровадження ЄЦІП); -
оплата УДППЗ «Укрпошта» послуг ТОВ «МК
Інжиніринг» з налаштування та
впровадження програмного забезпечення
згідно договору №141-270 від 04.12.2012р.
(згідно платіжного доручення №204 від
14.01.2013 р.); - введення ЄЦІП в промислову
експлуатацію УДППЗ «Укрпошта» «Наказ
№51 від 25.01.2013 «Про введення в ЄЦІП на
основі SАР в промислову експлуатацію»,
Акти введення в господарський оборот
об'єкта права інтелектуальної
власності у складі нематеріальних
активів від 25.02.2013 р. №10776 та №10777,
Рішення НТР від 26.11.2013р).

Вищевикладене на переконання
суду свідчить про реальний характер
правочину №141-270 з ТОВ «МК Інжиніринг»
та настання юридичних насадків, що ним
обумовлені.

При цьому, відповідно до п.201.10
ст.201 ПК України, ст.1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», податкова
накладна як первинний документ містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

В розрізі зазначеного, податкова
накладна №8 від 27.12.2012р. повністю
відображає фактично надані послуги
впровадження ЄЦІП, що також
підтверджується актом приймання -
передачі від 27.12.2012 р. та документацією
щодо його впровадження.

Водночас, встановлено, що
податкові накладні ПрАТ «Інком» та ТОВ
«МК Інжиніринг» складені
безпосередньо платниками ПДВ (ТОВ «МК
Інжиніринг» є платником ПДВ з 17.09.2008, а
ПрАТ «Інком» з 18.07.1997) та оформлені у
відповідності до вимог ПКУ та Порядку
заповнення податкової накладної із
правильним зазначенням усіх
обов'язкових реквізитів, в т.ч. виду
цивільно-правового договору, кількості
(об'єму, обсягу) придбання товарів
(робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірних податкових повідомлень -
рішень.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення
- рішення Міжрегіонального головного
управління Міндоходів - Центрального
офісу з обслуговування великих
платників податків № та №
від 01.04.2014 р.

Зобов'язати Управління Державної
казначейської служби України у
Печерському районі м. Києва стягнути
судові витрати у розмірі 4872, 00грн. на
користь Українського державного
підприємства поштового зв'язку
«Укрпошта» а рахунок Державного
бюджету України шляхом їх безспірного
списання із рахунків Міжрегіонального
головного управління Міндоходів -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
І.А. Качур