Справа № 9101/59023/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2013-11-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2013 року

справа № 1170/2а-5136/11

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В. Проценко О.А.

при секретарі - Шелеповій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бур-Сервіс»

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2011 р.

у справі № 1170/2а-5136/11

за позовом Приватного підприємства «Бур-Сервіс»

до Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції

про скасування податкового повідомлення рішення,

ВСТАНОВИВ :

Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2011 р. у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтоване тим, що під час розгляду справи було встановлено відсутність господарських операцій між позивачем та контрагентом ПП «Гімалая», а тому висновок податкового органу про порушення позивачем пп.198.3, 198. 6, 198. 2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податкове зобов’язання з податку на додану вартість на суму 16 310 грн., є обґрунтованим.

Так позивач посилається на порушення судом норм ч. 2 ст. 71 КАС України, згідно яких обов’язок доведення правомірності прийнятого рішення покладено на суб’єкта владних повноважень. Однак, як вказує позивач, факт доведення наявності або відсутності постачання за договором №5 від 30.03.2011 був безпідставно покладений судом першої інстанції на позивача, який оскаржував незаконне рішення.

Позивач також зазначає наступне.

Відповідно із п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об’єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому відповідно до п. п. 139.1.9, 139.1, ст.. 139 ПК України не включаються до складу витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов’язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Жоден із перелічених у акті перевірки первинних документів (договорів, видаткові чи податкові накладні) не був визнаний у передбаченому законодавством порядку недійсними. Податковим органом не доведено відсутності передачі проданих товарів.

При цьому позивач вважає, що наявність господарських операцій між ним та ПП «Гімалая» під час перевірки та в суді доведено належними доказами - документами первинного бухгалтерського обліку, які безпідставно не взято до уваги податковим органом та судом.

Що стосується довідки Кіровоградської об’єднаної державної податкової інспекції, складеної за результатами перевірки ПП «Гімалая», яка стала підставою для висновків контролюючого органу стосовно відсутності господарських операцій, то вона, на думку позивача, не може бути належним доказом, оскільки факт здійснення незаконної діяльності (діяльності поза межами правового поля) з боку підприємства ПП «Гімалая» може бути підтверджений виключно відповідним вироком (рішенням, постановою) суду.

У судовому засіданні 08.10.2013 р. представник позивача доводи та вимоги апеляційної скарги підтримав. 25.10.2013 від позивача також надійшло клопотання про залучення до справи у якості доказів ксерокопій документів на підтвердження здійснення самовивозу товару за договором з ПП «Гімалая» а саме:

1. Копії Ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2013 р. в аналогічній справі із тим самим контрагентом;

2.Копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу РСА №560287;

3.Копії Акту списання ПММ від 31.07.2013 р.;

4.Копії Штатного розкладу від 05.05.2011 р.;

5.Копії Наказу №47-к від 06.2009 р. про водія;

6.Копії трудової книжки водія;

7. Копії завдань на місцеве відрядження на 2-х арк.;

8.Копії карточки обліку роботи вантажного автомобіля;

9.Копії подорожніх листів вантажного автомобіля на 7 арк.

У судове засідання 12.11.2013 р. представник позивача не прибув, оригіналів названих документів для огляду та посвідчення судом копій не надав, як і копій документів, завірених у відповідності до чинного законодавства.

Виходячи з зазначеного, клопотання позивача відхилено судом.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату та час розгляду справи, до суду не прибув.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 09.11.2011 проведена позапланова документальна невиїзна перевірка ПП «Бур – сервіс» з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині правомірності нарахування податкових зобов’язань та податкового кредиту з податку на додану вартість із ПП «Гімалая»в період з 01.07.2011 по 31.07.2011, про що складено акт №146/23-1/33520206 від 10.11.2011(а.с.7-12). Як вбачається з письмових заперечень відповідача та вказаного акту, в ході перевірки, виявлено порушення:

- пп.198.3 , 198. 6, 198. 2 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість за період липень 2011 року в розмірі 16 310 грн.

Згідно акту перевірки, не підлягають включенню до складу податкового кредиту з податку на додану вартість суми з ПДВ по операціях з ПП «Гімалая», так як не підтверджено факт поставки товару.

Висновки та рішення податкового органу відповідають чинному законодавству, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 30.03.2011 між позивачем та ПП «Гімалая» укладено договір поставки № 5, відповідно до п.1 якого ПП «Гімалая», постачальник за договором, зобов’язується поставити у зумовлені строки ПП «Бур – сервіс», покупець за договором, буровий інструмент (бурові коронки, пневмоударник, штанги бурові, заточні ковпачки та ін) ( а.с.16).

Відповідно до п.п. 2.1,2.3, Договору оплата за товар здійснюється шляхом безготівкового переказу на поточний рахунок Постачальника на підставі рахунку –фактури виставленого постачальником.

Згідно п.п.4.2, 3.1 Договору строк поставки товару не пізніше 5 (п’яти) календарних днів з моменту перерахування Покупцем на розрахунковий рахунок Постачальника 100% предоплати за товар. Поставка товару здійснюється автомобільним транспортом Постачальника або за домовленістю автомобільним транспортом Покупця.

В обґрунтування отримання товару, позивачем в судове засідання надано рахунок фактури №ПП-0288 від 27.07.2011, №ПП-0263 від 04.07.2011, №ПП -0274 від 19.07.2011 (а.с.17), видаткові накладні №РН-10 від 04.07.2011, №РН-988 від 19.07.2011, №РН -955 від 27.07.2011 (а.с.18, 19), податкові накладні №93 від 04.07.2011, №94 від 19.07.2011, №95 від 27.07.2011 ( а.с.20-21), прибуткові ордери та звіти про використання ТМЦ (а.с.38-41), витяг з журналу реєстрації довіреностей ( а.с.72-75).

Згідно копії банківської виписки позивачем оплачено рахунок - фактура №ПП-0288 від 27.07.2011 - повністю та №ПП-0263 від 04.07.2011 - частково (а.с.22).

Представником позивача надано в судовому засіданні копію гарантійного листа №48 від 20.12.2011 ПП «Бур –сервіс»(а.с.71), листа від 22.12.2011 №65 ПП «Гімалая»(а.с.70) відповідно до яких заборгованість позивача перед ПП «Гімалая»по рахункам фактури №ПП-0263 від 04.07.2011, №ПП -0274 від 19.07.2011 складає 47 860 грн.

Однак суд вважає, що зазначені документи не можуть бути визнаними як належні докази отримання товару та використання у власній господарській діяльності, оскільки позивачем документально не підтверджено здійснення транспортування та фактичного отримання товару.

Так представник позивача, у судовому засіданні зазначив, що поставка товару здійснювалась власним транспортом позивача, однак не надав доказів узгодження таких дії з Постачальником відповідно до п. З.1 Договору. На вимогу суду не надано, для огляду оригіналів документів в підтвердження транспортування придбаного товару власним транспортом.

Оскільки названі документи податковому органу також не було надано, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що контролюючий орган правомірно дійшов висновку про відсутність такої обставини як отримання позивачем товару від ПП «Гімалая».

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі іншдатку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів. их необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Водночас за відсутності факту придбання товарів чи послуг або в разі якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

Отже постанова суду, якою податкове повідомлення рішення визнано законним та обґрунтованим не суперечить обставинам справи та діючому законодавству, що згідно ст.. 200 КАС виключає підстави для її скасування.

Доводи позивача щодо порушення судом норм матеріального права та процесуального права спростовують викладеним вище.

Посилання позивача на ту обставину, що за той же податковий період Кіровоградським окружним адміністративним судом задоволено два аналогічні позови із участю тих самих підприємств-постачальників, не приймаються судом до уваги, оскільки під час розгляду справ, на які посилається позивач, досліджувались інші звітні періоди та операції, які не стосуються даної справи (а.с. 96-102).

На підставі вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бур-Сервіс» слід залишити без задоволення. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2011 р. – без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Бур-Сервіс» залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.02.2011 р. – без змін.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий: Л.П. Туркіна

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: О.А. Проценко