Справа № 2а-892/12/2070
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2014 року м.
Київ К/9991/53817/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії
суддів:Головуючий:Нечитайло
О.М.Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук
Н.Г.,розглянувши у попередньому
судовому засіданнікасаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Московському районі м.Харкова
Харківської області Державної
податкової служби

на постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р.

та ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2012 р.

у справі №2а-892/12/2070

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Московському районі м.Харкова
Харківської області Державної
податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 (далі
- позивач) звернувся до суду з позовом
до Державної податкової інспекції у
Московському районі м.Харкова
Харківської області Державної
податкової служби (далі - відповідач)
про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р.,
залишеною без змін ухвалою
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2012 р.,
позовні вимоги задоволено, скасовано
податкове повідомлення-рішення від
17.01.2012 р. №.

Вважаючи, що рішення судів першої та
апеляційної інстанцій прийняті з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, в
якій просить їх скасувати та прийняти
нове судове рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Позивач письмових заперечень на
касаційну скаргу відповідача до суду
касаційної інстанції не надіслав.

Скаржником також заявлено клопотання
про заміну його правонаступником
Державною податковою інспекцією у
Московському районі м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, у зв'язку із
проведеною реорганізацією.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником. Усі дії, вчинені в
адміністративному процесі до вступу
правонаступника, обов'язкові для нього
в такій самій мірі, у якій вони були б
обов'язкові для особи, яку він замінив.

Враховуючи викладене та надані докази
реорганізації відповідача, колегія
суддів вважає, що заявлене клопотання
підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України, суд
касаційної інстанції перевіряє
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі і не
може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні та вирішувати питання
про достовірність того чи іншого
доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлені такі фактичні обставини
справи.

Працівниками податкового органу
проведено документальну невиїзну
перевірку позивача з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.02.2010 р. по
30.09.2011 р., а саме: взаєморозрахунку з ТОВ
«Тех-Агроремпоставка», ТОВ «Промспец
консалтинг» та ТОВ «Промтехноопт», про
що складено акт від 03.01.2012 р.
№12/174/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення позивачем ч.1 ст.203, ст.215, п.1
ст.216, ст.228 Цивільного кодексу України,
п.201.4, п.201.5, п.201.6, п.201.7 ст.201 Податкового
кодексу України, що призвело до
заниження податку на додану вартість
на 361 114,00 грн.

За результатами проведеної перевірки
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17.01.2012 р.
№, яким позивачу визначено суму
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість у розмірі 541 671,00 грн., з
яких 361 114,00 грн. за основним платежем та
180 557,00 грн. штрафних (фінансових)
санкцій.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи,
наведені у касаційній скарзі,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Фактичною підставою для прийняття
спірного податкового
повідомлення-рішення слугував
висновок податкового органу про те, що
позивачем включено до складу
податкового кредиту з податку на
додану вартість вартість товарів
(робіт, послуг), отриманих від ТОВ
«Тех-Агроремпоставка», ТОВ «Промспец
консалтинг» та ТОВ
«Промтехноопт» за нікчемними
правочинами.

Так, податковим органом, в ході
проведення зустрічних перевірок ТОВ
«Тех-Агроремпоставка», ТОВ «Промспец
консалтинг» та ТОВ «Промтехноопт» було
встановлено, що зазначені контрагенти
позивача не мають необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
фінансово-господарської діяльності, в
силу відсутності технічного персоналу,
основних засобів, виробничих активів,
складських приміщень, транспортних
засобів, у зв'язку з чим контролюючий
орган дійшов висновку про те, що
правочини укладені від імені
зазначених контрагентів не
спричиняють реального настання
правових наслідків, а отже - мають
ознаки нікчемності по ланцюгу до
«вигодонабувача» та суперечать
інтересам держави та суспільства, а
отже позивач не має права на податковий
кредит за результатом господарських
відносин з вказаними контрагентами.

Задовольняючи позовні вимоги суди
попередніх інстанцій виходили з
відсутності порушень у діях позивача
вимог податкового законодавства при
формуванні складу податкового кредиту
з податку на додану вартість по
господарським операціям з придбання
товарів (робіт, послуг) у ТОВ
«Тех-Агроремпоставка», ТОВ «Промспец
консалтинг» та ТОВ
«Промтехноопт».

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем (покупець) укладалися
договори постачання від 15.02.2010 р. №152Ф10,
від 25.02.2010 р. №251Ф10, від 15.03.2010 р. №151М10,
від 13.04.2010 р. №131А10, від 17.05.2010 р. №171М10,
від 12.07.2010 р. №121И10, від 27.05.2010 р. №271М10,
від 11.06.2010 р. №111И10, від 20.08.2010 р. №120А10 з
ТОВ «Тех-Агроремпоставка»
(постачальник), згідно яких
постачальник зобов'язався передати, а
покупець прийняти та оплатити товар
(електротовари), номенклатура,
кількість та ціна якого вказані у
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною договорів постачання.

На виконання вказаних договорів ТОВ
«Тех-Агроремпоставка» поставило
позивачу товар: датчики горячого
металу Moduloc MD85100-C2-D, прибори ОМ 3-3Аі-Н-1,
лазерні бар'єри Moduloc LT200М-D, блок
управлення Rеег АU S3М2, рефлектори Moduloc
REF-2HT, про що були видані податкові та
видаткові накладні.

Виконання вказаних господарських
операцій також підтверджується
наявними у матеріалах справи
товарно-транспортними накладними,
витратними накладними, копіями
довіреностей на отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей,
копіями документів щодо
транспортування власним транспортом
позивача товару.

Суми податку на додану вартість по
податкових накладних отриманих від ТОВ
«Тех-Агроремпоставка» були включені
позивачем до складу податкового
кредиту лютого, квітня, травня, червня,
липня, та серпня 2010 року у розмірі 288 790,00
грн., відображені у реєстрах отриманих
податкових накладних та відповідають
даним податкових декларацій з податку
на додану вартість за відповідні
періоди.

Крім того, позивачем (покупець) було
укладено договори від 03.09.2010 р. №0309, від
22.10.2010 р. №2210, від 22.11.2010 р. №2211, від 26.01.2011
р. №2601 з ТОВ
«Промспецконсалтинг» (постачальник),
за якими постачальник зобов'язався
передати, а покупець прийняти та
оплатити товар (лазерні бар'єри Moduloc
LT200М-D, рефлектори Moduloc REF-2HT, сканери
гарячого металу Moduloc, модуль AD SR1),
номенклатура, кількість та ціна якого
вказані в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною укладених
договорів.

Виконання зазначених договорів
підтверджується податковими та
видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними,
витратними накладними та копіями
довіреностей на отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей,
копіями документів щодо
транспортування.

Згідно договорів постачання
транспортування товару від
постачальника до покупця
здійснювалося за рахунок та
транспортними засобами покупця.

Податок на додану вартість сплачений у
ціні придбаних товарно-матеріальних
цінностей у розмірі 768,00 грн. віднесено
позивачем до складу податкового
кредиту лютого 2011 року.

Також, позивачем (покупець) з ТОВ
«Промтехноопт» (продавець) укладено
договори постачання від 24.03.2011 р. №2403,
від 15.04.2011 р. №1504, від 16.06.2011 р. №1606, від
01.08.2011 р. №0108.2011, від 20.07.2011 р. №2007, за
якими постачальник зобов'язався
передати, а покупець прийняти та
оплатити товар (електротовари),
номенклатура, кількість та ціна якого
вказані в специфікаціях, які є
невід'ємною частиною договорів
постачання.

На виконання вказаних договорів
продавцем видано видаткові та
податкові накладні на поставку товару:
мультиплексори ОМ 3-3Аі-Н-1, лазерні
бар'єри Moduloc LT200МJ-D, сенсори ASM PCST25-M18-320-50,
магніти, енкодер, муфта торсійна.

Сума податку на додану вартість у
розмірі 71 556,00 грн. по отриманим
податковим накладним включена
позивачем до складу податкового
кредиту квітня, червня, серпня та
вересня 2011 року, відображена у реєстрах
отриманих податкових накладних та
відповідає даним податкових
декларацій з податку на додану
вартість за відповідні періоди.

Згідно договорів постачання,
транспортування товару від
постачальника до покупця проводилось
за рахунок та транспортними засобами
покупця.

Розрахунки між позивачем та ТОВ
«Промтехноопт» за отриманий товар
здійснювались у безготівковій формі.

Фактичне здійснення вказаних
господарських операцій
підтверджується також наданими
товарно-транспортними накладними,
витратними накладними, податковими
накладними, копіями довіреностей на
отримання позивачем
товарно-матеріальних цінностей,
копіями документів щодо
транспортування.

Подальше використання позивачем у
власній господарській діяльності
отриманих за вказаними угодами
товарно-матеріальних цінностей також
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями договірних листів,
податковими накладними, накладними та
копіями довіреності на отримання
контрагентами позивача ЗАТ
«Новокраматорський машинобудівельний
завод», ТОВ «Національна Горілчана
компанія», ТОВ
«Ремонтбудпостач-2008» та ПАТ
«Маріупольский металургійний комбінат
ім. Ілліча» товарно-матеріальних
цінностей.

Враховуючи, що під час виникнення
спірних правовідносин діяли норми
різних нормативно-правових актів,
застосуванню підлягають приписи як
Закону України «Про податок на додану
вартість» так і Податкового кодексу
України.

Згідно п.1.7 ст. 1 Закону України «Про
податок на додану вартість»,
податковий кредит сума, на яку платник
податку має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом.

Відповідно до п.п.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи із
договірної (контрактної) вартості
товарів (послуг), але не вище рівня
звичайних цін, у разі якщо договірна
ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 81 цього Закону, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:

- придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку;

- придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Згідно з п.п. 7.4.5 п. 7.4 вказаної статті не
підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з п.п. 7.2.6
цього пункту).

Наведене кореспондує відповідним
нормам Податкового кодексу України, а
саме - п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14, п.п. 198.3,
198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Отже, достатніми підставами для
виникнення у платника податку права на
податковий кредит є наявність
податкових накладних, виданих йому
підприємствами-контрагентами,
оформлених з дотриманням вимог чинного
законодавства, встановлення судом
реальності та товарності
господарських операцій.

Судами попередніх інстанцій
обґрунтовано встановлено, що позивачем
податковий кредит сформований у
відповідності з зазначеними
положеннями Закону України «Про
податок на додану вартість» та
Податкового кодексу України,
підтверджено відповідними податковими
накладними, що виписані контрагентами,
зареєстрованими платниками податку на
додану вартість.

З огляду на викладене, відповідачем не
наведено жодних доводів та не надано
будь-яких доказів, які б могли свідчити
про недобросовісність позивача як
платника податків або про наявність
обставин, що виключають
обґрунтованість включення позивачем
до складу податкового кредиту сум
податку по господарським операціям з
ТОВ «Тех-Агроремпоставка», ТОВ
«Промспец консалтинг» та ТОВ
«Промтехноопт».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми
процесуального права при розгляді
судом спору щодо правомірності рішення
органу державної податкової служби,
яким платнику податків донараховані
податкові зобов'язання чи відмовлено у
наданні податкових вигод, презумується
добросовісність платника податків,
якщо зазначеним органом не доведено
інше.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності прийнятого податковим
органом податкового
повідомлення-рішення від 17.01.2012 р.
№ та наявності підстав для його
скасування.

Мотивація та докази, наведені у
касаційній скарзі, не дають
адміністративному суду касаційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію судів попередніх інстанцій.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах
касаційної скарги порушень судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального права при вирішенні цієї
справи не допущено. Правова оцінка
обставин у справі дана правильно, а
тому касаційну скаргу слід відхилити, а
оскаржувані судові рішення - залишити
без змін.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 55, 210-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Здійснити процесуальне
правонаступництво та замінити
Державну податкову інспекцію у
Московському районі м.Харкова
Харківської області Державної
податкової служби на Державну
податкову інспекцію у Московському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області.

2. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м.Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишити без задоволення.

3. Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 13.02.2012 р. та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2012 р. у
справі №2а-892/12/2070 залишити без змін.

4. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Нечитайло О.М.
Судді:Ланченко Л.В. Пилипчук Н.Г.