Справа № 2а/2570/1154/12
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/55842/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Сороки М.О., розглянувши в порядку
попереднього розгляду касаційну
скаргу Київської регіональної митниці
на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року у справі за позовом ОСОБА_4 до
Київської регіональної митниці про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити певні дії, -в с т а
н о в и л а:ОСОБА_4 звернувся до суду з
позовом до Київської регіональної
митниці про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду

від 12 квітня 2012 року позов задоволено
частково.

Визнано незаконними дії Київської
регіональної митниці щодо затримання
та

невідправлення адресату цінного
поштового відправлення №СVUA.

Зобов'язано Київську регіональну
митницю відправити цінне поштове
відправлення №СVUA до Сполучених
Штатів Америки згідно вказаних даних
адресата у відповідності до п. 10 та п. 19
Порядку і умов здійснення митного
контролю товарів та інших предметів, що
переміщуються (пересилаються) через
митний кордон у міжнародних поштових
відправленнях, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25 грудня 2002 року №1948.

У задоволенні решти позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21 серпня 2012
року постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 12
квітня 2012 року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, Київська
регіональна митниця звернулась до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню за
таких підстав.

Судами встановлено, що позивачем 02
березня 2012 року здійснено поштове
відправлення до США дрібного пакунку
№СVUA зі складанням відповідної
митної декларації.

Дане поштове відправлення містило
підробки нагород колишнього СРСР, а
саме: ордена «Александра Невського»
НОМЕР_2, ордена «Трудовая слава» ІІ
ступеня, НОМЕР_3, Орденської книжки
серія НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_5, ордена
«Мать-героиня» НОМЕР_1, ордена «Красной
звезды» НОМЕР_5 тип 3 варіант 3 різновид 1
(за класифікацією ОСОБА_6).

При підготовці вищезазначеного
поштового відправлення позивачем
направлений електронний запит до
Державної служби контролю за
переміщенням культурних цінностей
через державний кордон України.

Державною службою контролю за
переміщенням культурних цінностей
через державний кордон України листом
від 24 березня 2011 року позивачу було
надано роз'яснення щодо визначення
належності предмета до культурних
цінностей та у разі наявності висновку
державної експертизи, в якому
зазначено, що предмет не є культурною
цінністю, свідоцтво на право вивезення
(тимчасове вивезення) культурних
цінностей з території України не
потрібне.

Відповідно до висновку експерта
Чернігівського обласного історичного
музею імені В.В. Тарновського, який
згідно з Переліком державних установ,
закладів культури, інших організацій,
яким надається право проведення
державної експертизи культурних
цінностей, затвердженим наказом
Міністерства культури і мистецтв
України від 15 листопада 2002 року №647, має
право на проведення даних експертиз,
визначено, що усі предмети які
пересилаються позивачем є сучасними
копіями, виготовлені на сучасному
обладнанні за новітніми технологіями
(окрім орденської книжки, що є
оригінальним бланком з
фальсифікованою в ньому інформацією),
не відносяться до культурних
цінностей, не занесені до Державного
реєстру національного культурного
надбання, не включені до Музейного
фонду України, не можуть бути включені
до Державного реєстру національного
культурного надбання, не є державними
нагородами України.

Копія даного висновку була долучена
позивачем до супровідних документів на
поштове відправлення.

14 березня 2012 року за результатами
контролю вкладення міжнародного
відправлення №СVUA Державною
службою контролю за переміщенням
культурних цінностей через державний
кордон України зроблений запис у
митній декларації, відповідно до якого
поштове відправлення не пропущене, для
вивезення з України необхідне
оформлення дозвільних документів.

У зв'язку з нездійсненням відповідачем
пересилання поштового відправлення
позивач звернувся із позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій виходили з того,
що дії відповідача при нездійсненні
пересилання поштового відправлення є
протиправними.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком судів попередніх інстанцій з
огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції
України державні органи зобов'язані
діяти лише на підставах і в межах
повноважень та у спосіб, які
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно зі статтею 98 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
митні органи здійснюють контроль за
переміщенням культурних цінностей
через митний кордон України у
взаємодії зі спеціально уповноваженим
державним органом по контролю за
переміщенням культурних цінностей
через державний кордон України та
спеціально уповноваженим центральним
органом виконавчої влади у сфері
архівної справи і діловодства в
порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 152 Митного кодексу
України визначено, що міжнародні
експрес-відправлення переміщуються
через митний кордон України, в тому
числі транзитом через територію
України, після здійснення митного
контролю і митного оформлення товарів,
що знаходяться у цих відправленнях.

Статтею 248 Митного кодексу України
визначено, що громадяни мають право
пересилати товари у міжнародних
поштових та експрес-відправленнях у
порядку, встановленому статтями 151 - 153
цього Кодексу, крім товарів,
заборонених до такого пересилання.

Обмеження щодо вартості та обсягів
товарів, а також перелік товарів,
заборонених до пересилання у
міжнародних поштових та
експрес-відправленнях, встановлюються
цим Кодексом та іншими законами
України.

Згідно зі статтею 14 Закону України «Про
вивезення, ввезення та повернення
культурних цінностей» (в редакції,
чинній на момент виникнення спірних
правовідносин) вивезенню з України не
підлягають: культурні цінності,
занесені до Державного реєстру
національного культурного надбання;
культурні цінності, включені до
Національного архівного фонду;
культурні цінності, включені до
Музейного фонду України.

Відповідно до наказу Міністерства
культури і мистецтв України

від 15 листопада 2002 року №647
Чернігівський історичний музей ім.

В.В. Тарновського входить до Переліку
державних установ, закладів культури,
інших організацій, яким надається
право проведення державної експертизи
культурних цінностей.

Пунктом 23 Порядку і умов здійснення
митного контролю товарів та інших
предметів, що переміщуються
(пересилаються) через митний кордон у
міжнародних поштових відправленнях,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 грудня 2002 року
№1948 (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин), не
підлягають пропуску через митний
кордон у відправленнях такі товари та
інші предмети: заборонені до
переміщення (пересилання) через митний
кордон згідно із законодавством;
відправлені з порушенням митних
правил, нормативно-правових актів з
питань надання послуг поштового
зв'язку; щодо яких відсутні відповідні
дозвільні документи у разі
застосування нетарифних заходів
регулювання зовнішньої торгівлі
(ліцензування, сертифікація тощо); які
підлягають іншим передбаченим
законодавством видам контролю та за
результатами такого контролю не можуть
бути пропущені через митний кордон.

Як встановлено судами, позивачем у
поштове відправлення були вкладені
предмети, які відповідно до
експертного висновку уповноваженої
установи, не відносяться до культурних
цінностей, не занесені до Державного
реєстру національного культурного
надбання, не включені до Музейного
фонду України, не можуть бути включені
до Державного реєстру національного
культурного надбання, не є державними
нагородами України.

Відтак, суди дійшли обґрунтованого
висновку щодо протиправності дій
Київської регіональної митниці при
невідправленні поштового відправлення
позивача.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
вважає, що вирішуючи даний спір, суд
апеляційної інстанції дав правильну
правову оцінку обставинам у справі.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанцій не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків, викладених у
рішенні суду апеляційної інстанції.

Постановлене у справі рішення
суду апеляційної інстанції є законним
і обґрунтованим, а тому підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Київської
регіональної митниці залишити без
задоволення.

Постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду

від 12 квітня 2012 року та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду

від 21 серпня 2012 року у справі за позовом
ОСОБА_4 до Київської регіональної
митниці про визнання дій незаконними
та зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає, але може
бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: