Справа № 805/6152/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Толстолуцька
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 року
справа №805/6152/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Ханова Р.Ф.,

Яковенко М.М.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
арбітражного керуючого ОСОБА_3 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі № 805/6152/14 (головуючий І
інстанції - Смагар С.В.) за позовом
Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до
Головного управління юстиції у
Донецькій області, Міністерства
юстиції України про скасування наказу
від 21 березня 2014 року № 555/5 в частині
накладання дисциплінарного стягнення,
-

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року по адміністративній справі №
805/6152/14 у задоволенні позову
Арбітражного керуючого ОСОБА_3 до
Головного управління юстиції у
Донецькій області, Міністерства
юстиції України про скасування наказу
Міністерства юстиції України від 21
березня 2014 року № 555/5 «Про накладення
на арбітражних керуючих
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження» в частині накладення
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження на арбітражного
керуючого ОСОБА_3 (свідоцтво на право
здійснення діяльності арбітражного
керуючого № 1322 від 10 липня 2013 року) -
відмовлено повністю. (арк..справи 79-82)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач - арбітражний
керуючий ОСОБА_3 звернувся з
апеляційною скаргою, пославшись на
незаконність та необґрунтованість
постанови суду першої інстанції,
прийняту с порушенням норм
матеріального права, просив постанову
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. (арк.справи 85-89).

Апеляційний розгляд справи
здійснювався у порядку письмового
провадження з врахуванням приписів
частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України з огляду на те, що
жодна з осіб, які беруть участь у справі
не прибула у судове засідання, хоча
вони були належним чином повідомленні
про дату, час і місце судового
засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що ОСОБА_3 є
арбітражним керуючим, що підтверджено
свідоцтвом про право на здійснення
діяльності арбітражного керуючого
(розпорядника майна, керуючого
санацією, ліквідатора) № 1322, виданого 10
липня 2013 року на підставі наказу
Міністерства юстиції України від 11
червня 2013 року № 1136/5.

З метою здійснення контролю за
діяльністю арбітражного керуючого
шляхом проведення планової перевірки,
згідно Плану перевірок діяльності
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
на І квартал 2014 року, затвердженого
наказом Міністерства юстиції України
від 25.12.2013р. № 2764/5, наказом начальника
Головного управління юстиції у
Донецькій області від 10.01.2014р. № 19/6
створено відповідну комісії та
призначено проведення з 24 січня 2014 року
по 3 лютого 2014 року включно, за
місцезнаходженням офісу арбітражного
керуючого, (зазначеного у інформації
про арбітражного керуючого, яка
надійшла від арбітражного керуючого 10
липня 2013 року та 30 липня 2013 року):
АДРЕСА_2, планової перевірки
арбітражного керуючого ОСОБА_3 на
предмет відповідності арбітражного
керуючого вимогам, визначеним у Законі
України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у редакції Закону № 4212-VI від 22 грудня 2011
року зі змінами та доповненнями (надалі
- Закон № 2343), а також додержання
арбітражним керуючим вимог
Конституції України, Господарського
процесуального кодексу України, Закону
№ 2343, іншого законодавства з питань
банкрутства та законодавства про
оплату праці, під час здійснення
повноважень розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора у
справах про банкрутство. На підставі
наказу комісії видано посвідчення на
проведення планової виїзної перевірки
від 13 січня 2014 року № 2.

Листом від 11 січня 2014 року № 12-11/39
першим відповідачем повідомлено
позивача про проведення перевірки у
термін з 24 січня 2014 року по 3 лютого 2014
року включно, у якому зазначено про
необхідність забезпечення умов для
проведення перевірки та зазначений
перелік необхідних для надання
документів в перший день перевірки - 24
січня 2014 року об 11 год. 00 хв. У даному
листі також зазначено, що відповідно до
підпункту 4.7.1 пункту 4.7 Розділу IV
Порядку контролю за діяльністю
арбітражних керуючих (розпорядників
майна, керуючих санацією,
ліквідаторів), затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від
27.06.2013р. № 1284/5, зареєстрованого в
Мін'юсті України 3 липня 2013 року за №
1113/23645 (надалі - Порядок № 1284)
відсутність арбітражного керуючого
або його уповноваженого представника
під час проведення перевірки у час та у
місці, визначених органом державного
контролю в наказі про проведення
перевірки, у разі належного
повідомлення арбітражного керуючого
про проведення перевірки та ненадання
арбітражним керуючим на письмову
вимогу комісії документів, які
стосуються предмета перевірки, у разі
якщо без цих документів проведення
перевірки є неможливим вважаються
відмовою арбітражного керуючого в
проведенні перевірки. Позивач під час
судового розгляду справи підтвердив
факт своєчасності повідомлення його
першим відповідачем про проведення
перевірки з 24 січня 2014 року по 3 лютого
2014 року.

Головним управлінням юстиції у
Донецькій області арбітражному
керуючому також надіслано лист від
17.01.2014р. № 12-11/81 з вимогою про надання у
перший день перевірки 24 січня 2014 року,
окрім документів та справ боржників
(банкрутів), зазначених у листі від
11.01.2014р. № 12-11/39, додаткові справи
боржників (банкрутів).

24 січня 2014 року об 11 год. 00 хв. комісія
з проведення планової виїзної
перевірки арбітражного керуючого
ОСОБА_3 прибула за місцезнаходженням
офісу арбітражного керуючого за
адресою: АДРЕСА_1, але арбітражний
керуючий ОСОБА_3 був відсутній в офісі.

За інформацією, отриманою у
телефонній розмові від арбітражного
керуючого ОСОБА_3, він знаходився у м.
Києві, про що, як було ним зазначено,
повідомлено Головне управління
юстиції у Донецькій області
телеграмою.

Судом першої інстанції встановлено,
що 23 січня 2014 року о 14 год. 00 хв. позивач
на адресу першого відповідача направив
поштою повідомлення з проханням
перенести дату проведення перевірки на
25 січня 2014 року у зв'язку із тим, що 24
січня 2014 року він вимушений терміново
відбути до міста Києва для вирішення
невідкладних службових питань,
пов'язаних з діяльністю арбітражного
керуючого, що підтверджено квитанцією
поштової служби V.I.P. EXPRESS № 0030381 від 23
січня 2014 року.

Також, 24 січня 2014 року о 10 год. 06 хв.
позивач на адресу першого відповідача
надіслав термінову телеграму, в якій у
зв'язку з терміновим відрядженням до м.
Києва просив перенести дату перевірки
на один день, що підтверджено
квитанцією Укрпошти від 24 січня 2014
року.

У зв'язку з відсутністю арбітражного
керуючого або уповноваженого
представника та ненаданням документів
до перевірки, комісією з проведення
планової виїзної перевірки
арбітражному керуючому надіслано
вимогу від 24 січня 2014 року № 12-11/97 щодо
забезпечення умов для проведення
перевірки та надання документів для її
проведення 25 січня 2014 року о 10 год. 30 хв.,
яка була надіслана електронного
поштою.

25 січня 2014 року арбітражний керуючий
надав для перевірки певні документи,
але не в повному обсязі, окрім цього
справи боржників арбітражним керуючим
надані не були. Факт ненадання
документів до перевірки у повному
обсязі підтверджений позивачем
поясненнями під час судового розгляду
справи у суді першої інстанції.

27 січня 2014 року арбітражним керуючим
ОСОБА_3 надано справи боржників, які не
містять описів долучених до них
документів та документів, за якими
можливо перевірити додержання
арбітражним керуючим вимог
законодавства.

У зв'язку із ненаданням арбітражним
керуючим до перевірки документів у
повному обсязі, комісією з проведення
перевірки надіслано (поштою за
місцезнаходженням офісу та
електронною поштою) арбітражному
керуючому вимогу від 28.01.2014р. № 12-11/110,
якою позивача зобов'язано забезпечити
умови для проведення перевірки за
адресою АДРЕСА_1, 29 січня 2014 року о 10 год.
00 хв.

29 січня 2014 року комісією з проведення
перевірки здійснено виїзд за адресою:
АДРЕСА_1, але арбітражний керуючий
ОСОБА_3 у призначений час в офісі був
відсутній.

Листом без номеру та дати позивач
просив першого відповідача перенести
планову перевірку діяльності
арбітражного керуючого у зв'язку із
перебуванням на лікарняному.
Зазначений лист був отриманий першим
відповідачем 29 січня 2014 року, про що
свідчить підпис працівника. Листок
непрацездатності № 718267 щодо
перебування на лікарняному з 27 січня 2014
року по 5 лютого 2014 року був наданий
позивачем суду. Однак, суд зазначає, що
першому відповідачу документального
підтвердження перебування на
лікарняному позивачем до
вищенаведеного листа, отриманого
першим відповідачем 29 січня 2014 року, не
було надано.

31 січня 2014 року арбітражному
керуючому ОСОБА_3 надіслано лист від 30
січня 2014 року № 12-11/9, яким повідомлено
про відсутність правових підстав для
перенесення планової перевірки.

Листом від 6 лютого 2014 року б/н позивач
повідомив першого відповідача про те,
що він з 27 січня 2014 року по 5 лютого 2014
року перебував на лікарняному та додав
на підтвердження листок
непрацездатності Центральної міської
клінічної лікарні № 16.

Враховуючи те, що арбітражний
керуючий ОСОБА_3 або належним чином
уповноважений представник були
відсутні під час проведення перевірки
у час та у місці, визначені Головним
управлінням юстиції у Донецькій
області в наказі про проведення
перевірки від 10 січня 2014 № 19/6, а також
арбітражним керуючим не надано на
письмові вимоги першого відповідача
від 11.01.2014р. № 12-11/39, 17.01.2014р. № 12-11/81,
24.01.2014р. № 12-11/97, 28.01.2014р. № 12-11/110
документів, які стосуються предмета
перевірки, та без яких проведення
перевірки є неможливим, Головним
управлінням юстиції у Донецькій
області складено акт про відмову
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки від 3 лютого 2014 року № 4.

Відповідно до абзацу другого
підпункту 4.7.1 пункту 4.7 Розділу IV
Порядку № 1284 відсутність арбітражного
керуючого або його уповноваженого
представника під час проведення
перевірки у час та у місці, визначені
органом державного контролю в наказі
про проведення перевірки, у разі
належного повідомлення арбітражного
керуючого про проведення перевірки,
вважається відмовою арбітражного
керуючого в проведенні перевірки.

Відповідно до абзацу четвертого
підпункту 4.7.1 пункту 4.7 Розділу IV
Порядку № 1284, ненадання арбітражним
керуючим на письмову вимогу комісії
документів, які стосуються предмета
перевірки, у разі якщо без цих
документів проведення перевірки є
неможливим, вважається відмовою
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки.

У зв'язку з тим, що акт про відмову
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки від 3 лютого 2014 року № 4 є
підставою для внесення державним
органом з питань банкрутства подання
щодо застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарних стягнень,
листом від 18 лютого 2014 року № 358-0-32-14/13.2
Міністерство юстиції України позивачу
направлено копію подання про
накладення на арбітражного керуючого
ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення від 18
лютого 2014 року № 93.

21 березня 2014 року Міністерством
юстиції України видано наказ № 555/5 про
накладення на арбітражних керуючих
дисциплінарного стягнення у вигляді
попередження, зокрема й на ОСОБА_3, який
надісланий на адресу позивача листом
від 25 березня 2014 року № 13.2-33/276.

Судом першої інстанції також
встановлено, що постановою Донецького
окружного адміністративного суду від 17
березня 2014 року, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 квітня 2014
року в адміністративній справі №
805/1926/14, відмовлено у задоволенні позову
ОСОБА_3 до Головного управління юстиції
у Донецькій області про визнання
протиправними дій зі складання акту
від 3 лютого 2014 року № 4 акт про відмову
арбітражного керуючого в проведенні
перевірки та зобов'язання видати наказ
про перенесення планової виїзної
перевірки діяльності арбітражного
керуючого, ініційованої відповідно до
наказу Головного управління юстиції у
Донецькій області від 10 січня 2014 року
№19/6.

Так, судами першої та апеляційної
інстанції по справі № 805/1926/14
встановлено, що позивач на час початку
проведення перевірки був відсутній у
місці, визначеному для проведення
перевірки з причини термінового
відрядження, при цьому, на думку судів
першої та апеляційної інстанції,
відрядження до іншого міста не є
поважною причиною для обов'язкового
перенесення дати проведення перевірки,
у зв'язку із тим, що відповідно до
пункту 2.16 Порядку № 1284 проведення
перевірки може бути перенесено у разі
неможливості її проведення з підстав,
незалежних від органу контролю чи
арбітражного керуючого, про що орган
контролю видає наказ у якому
зазначаються підстава та термін
перенесення. Отже перенесення
перевірки за наявності підстав
незалежних від органу контролю чи
арбітражного керуючого є виключним
правом відповідача. Відповідач не
знайшов об'єктивних підстав для
перенесення проведення перевірки, у
зв'язку з чим правомірно прийняв акт
від 3 лютого 2014 року № 4. Відповідно до
частини 5 статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) постанова або
ухвала суду апеляційної чи касаційної
інстанції за наслідками перегляду,
постанова Верховного Суду України
набирають законної сили з моменту
проголошення, а якщо їх було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі.

Частиною 2 статті 255 КАС України
передбачено, що обставини, які були
встановлені постановою, що набрала
законної сили, в одній
адміністративній справі не можуть
оспорюватися в іншій судовій справі за
участю тих самих сторін.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС
України обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Позивач у письмових запереченнях
проти доводів відповідачів, наданих
під час судового засідання 18 червня 2014
року, посилався на лист Вищого
адміністративного суду України від
14.11.2012 р. № 2379/12/13-12 щодо застосування
статті 72 КАС України.

Так, передбачене частиною 1 статті 72
КАС України звільнення від доказування
не має абсолютного характеру і не може
сприйматися судом як неможливість
спростування під час судового розгляду
обставин, які зазначені в іншому
судовому рішенні. Адміністративні суди
не повинні сприймати як обов'язкові
висновки щодо фактичних обставин
справи, наведені у чинних судових
рішеннях за інших адміністративних,
цивільних чи господарських справ. Для
спростування преюдиційних обставин,
передбачених частиною першою статті 72
КАС України, учасник адміністративного
процесу, який ці обставини заперечує,
повинен подати суду належні та
допустимі докази. Ці докази повинні
бути оцінені судом, що розглядає
справу, у загальному порядку за
правилами статті 86 КАС України. При
цьому суди також повинні враховувати
вимоги частин четвертої та п'ятої
статті 11 КАС України щодо необхідності
офіційного з'ясування всіх обставин
справи і у відповідних випадках
витребувати ті докази, яких, на думку
суду, не вистачає для належного
встановлення обставин у справі, що
розглядається. Якщо суд дійде висновку
про те, що обставини у справі, що
розглядається, є інакшими, ніж
установлені під час розгляду іншої
адміністративної, цивільної чи
господарської справи, то справу
належить вирішити відповідно до тих
обставин, які встановлені
безпосередньо судом, який розглядає
справу.

Судом першої інстанції встановлено,
що позивач здійснив у АТ «ОТП БАНК», м.
Київ банківський переказ від імені
банкрута ТОВ «Софт Сервіс Холдінг»
кредитору ТОВ «Авіс Фінанс» у справі №
5006/5/80б/2012 на суму 55740119 грн. 07 коп., що
підтверджено платіжним дорученням № 1
від 24 січня 2014 року. Здійснити даний
переказ у м. Донецьку, як зазначив
позивач, не було можливим, оскільки
банківський рахунок був відкритим саме
у головному офісі АТ «ОТП БАНК» у місті
Києві, а кошти від продажу майна
банкрута надійшли за день до поїздки - 23
січня 2014 року, що підтверджується
випискою з системи «Клієнт-Банк»
АТ«ОТП БАНК». За поясненнями позивача,
оскільки ліквідатор зобов'язаний
невідкладно перерахувати та
розподілити грошові кошти, що надійшли
від продажу майна банкрута, особиста
присутність ліквідатора у банку була
необхідною.

Згідно з приписами абзацу першого
пункту 2.16 Порядку № 1284 дата проведення
перевірки може бути перенесена у разі
неможливості її проведення з підстав,
незалежних від органу контролю чи
арбітражного керуючого, про що орган
контролю видає наказ, у якому
зазначаються підстава та термін
перенесення. Згідно абзацу другого
пункту 2.16 зазначеного Порядку № 1284
проведення перевірки може бути
перенесено за рішенням органу
контролю, оформленим відповідним
наказом, до початку проведення
перевірки виключно у виняткових
випадках, якщо з об'єктивних підстав
проведення перевірки у встановлений
строк є неможливим.

Отже, орган контролю самостійно
визначає винятковість випадку, який
унеможливлює проведення перевірки та
приймає рішення про перенесення дати
проведення такої перевірки. При цьому
Порядком № 1284 встановлена умова, що
перенесення дати перевірки можливе
лише до початку її проведення, а отже
після того, як проведення перевірки
розпочалось, її перенести неможливо.
Тому після того, як перевірку
розпочато, її необхідно проводити та
результати оформляти відповідно до
Порядку № 1284.

Колегія суддів погоджує висновок суду
першої інстанції, що у надісланому
позивачем поштовою службою V.I.P. EXPRESS
листі від 23 січня 2014 року про
перенесення дати проведення перевірки
на 25 січня 2014 року у зв'язку із тим, що 24
січня 2014 року він вимушений терміново
відбути до міста Києва для вирішення
невідкладних службових питань,
пов'язаних з діяльністю арбітражного
керуючого та надання 24 січня 2014 року
телеграми на адресу першого
відповідача, не було зазначено
відомості (інформацію), що свідчили б
про наявність підстав, які не залежать
від арбітражного керуючого та сприяли
його терміновому відрядженню й за
результатами аналізу яких можливо було
б зробити висновок про об'єктивність
причин відсутності арбітражного
керуючого у перший день перевірки.
Окрім цього, зазначений лист був
надісланий о 14 год. 23 січня 2014 року
кур'єрською поштою та отриманий першим
відповідачем лише 27 січня 2014 року,
тобто після початку проведення
перевірки.

Що стосується терміновості
відрядження ОСОБА_3 до м. Києва для
проведення банківського платежу в
головному офісі АТ «ОТП БАНК» у м.
Києві, колегія суддів зазначає, що
позивачем не було додано до листа від 23
січня 2014 року для першого відповідача
жодного доказу цієї терміновості, не
повідомлено про необхідність та
невідкладність перерахування грошових
коштів та в який саме термін. Отже,
позивач на час початку проведення
перевірки був відсутній у місці,
визначеному для проведення перевірки,
та наказу органу контролю про
перенесення цієї перевірки першим
відповідачем прийнято не було.

Таким чином, відсутність позивача або
його уповноваженого представника на
час початку перевірки у визначеному
першим відповідачем місці, що стало
однією з причин прийняття акту від 3
лютого 2014 року № 4, а також відсутність
підстав для перенесення першим
відповідачем строків проведення
перевірки, встановлено рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій в
адміністративній справі № 805/1926/14, та
підтверджено належними та допустимими
доказами під час судового розгляду у
даній справі.

Другою причиною прийняття першим
відповідачем акту від 3 лютого 2014 року
№ 4 стало ненадання арбітражним
керуючим на неодноразові письмові
вимоги комісії з проведення перевірки
документів, які стосуються предмета
перевірки.

Як встановлено судами, 25 січня 2014 року
арбітражним керуючим надано комісії
документи не в повному обсязі, справи
боржників надані лише 27 січня 2014 року,
але в них не містилось описів долучених
до них документів та документів, за
якими можливо перевірити додержання
арбітражним керуючим вимог
законодавства. Дані обставини не
заперечувалися позивачем під час
судового розгляду у суді першої
інстанції.

Відповідно до пунктів 2.10.2, 2.10.6, 2.15.1
Розділу ІІ Порядку № 1284 місцем
проведення планової виїзної перевірки
є контора (офіс) арбітражного
керуючого. У разі проведення виїзної
перевірки арбітражний керуючий
зобов'язаний забезпечити належні умови
для проведення такої перевірки і
роботи членів комісії. Повідомлення
про проведення перевірки надсилається
рекомендованим листом за рахунок
коштів органу контролю на адресу
місцезнаходження контори (офісу)
арбітражного керуючого, а також
факсимільним зв'язком та електронною
поштою за реквізитами, які подаються
арбітражним керуючим у документах
обов'язкової звітності.

Згідно з пунктом 4.7.1 Розділу ІV
Порядку № 1284 відмовою арбітражного
керуючого в проведенні перевірки
вважаються, зокрема, ненадання
арбітражним керуючим на письмову
вимогу комісії документів, які
стосуються предмета перевірки, у разі
якщо без цих документів проведення
перевірки є неможливим.

Пунктом 6.11 Розділу VІ Порядку № 1284
передбачено, що у разі виявлення за
результатами перевірки порушень, які є
підставою для внесення державним
органом з питань банкрутства до
Дисциплінарної комісії подання щодо
застосування до арбітражного
керуючого дисциплінарних стягнень,
орган контролю обов'язково зазначає
про це в акті перевірки. У такому
випадку припис та (або) розпорядження
не складаються до моменту прийняття
Дисциплінарною комісією рішення за
результатом розгляду подання. У цьому
випадку орган контролю протягом трьох
робочих днів з дня підписання акта
перевірки вносить пропозицію до
структурного підрозділу Мін'юсту, який
забезпечує організацію роботи
Дисциплінарної комісії (далі -
структурний підрозділ), щодо внесення
до Дисциплінарної комісії подання про
накладання на арбітражного керуючого
дисциплінарного стягнення (далі -
пропозиція). До пропозиції орган
контролю додає акт перевірки з усіма
документами, що є його невід'ємними
складовими.

Як закріплено пунктами 7.1, 7.4 Розділу
VІІ Порядку № 1284 підставами для
притягнення арбітражного керуючого до
дисциплінарної відповідальності є,
зокрема, відмова арбітражного
керуючого в проведенні перевірки.
Дисциплінарними стягненнями, що
накладаються на арбітражного
керуючого, є, зокрема, попередження.

Статтею 19 Конституції України
закріплено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Колегія суддів погоджує висновок
суду першої інстанції, що позивач не
обґрунтував належним чином поважності
причин та неможливості надання до
перевірки документів у повному обсязі,
враховуючи своєчасність повідомлення
його першим відповідачем про
проведення перевірки. Правомірність
дій першого відповідача щодо складення
акту про відмову арбітражного
керуючого в проведенні перевірки від 3
лютого 2014 року № 4 підтверджена
судовими рішеннями судів першої та
апеляційної інстанції в
адміністративній справі № 805/1926/14.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу арбітражного
керуючого ОСОБА_3 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі № 805/6152/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 18 червня 2014
року у справі № 805/6152/14 - залишити без
змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді
Р.Ф.
Ханова

М.М.Яковенко