Справа № 1304/5713/12
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
876/11244/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького
районного суду міста Львова від 8
серпня 2013 року в адміністративній
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
комунальної власності Львівської
міської ради, третьої особи Львівської
міської ради про визнання протиправним
наказу,

В С Т А Н О В И В :

3 липня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до
Галицького районного суду міста Львова
з адміністративним позовом до
управління комунальної власності
Львівської міської ради, третьої особи
Львівської міської ради про визнання
протиправним та скасування наказу №
115-о «Про затвердження вільного об'єкта,
який пропонується на приватизацію
конкурсним способом» від 27 березня 2012
року та зобов'язання відповідача
повторно розглянути питання
використання нежитлових приміщень у
будинку АДРЕСА_1.

Постановою Галицького районного суду
міста Львова від 8 серпня 2013 року у
задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодилася
ОСОБА_1, подавши апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати оскаржувану
постанову. В якості обґрунтування
зазначила, що суд першої інстанції
дійшов невірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки оскаржуваний наказ
прийнято без дотримання вимог чинного
законодавства. Так, оскаржуваний наказ
приймався згідно з програмою
приватизації майна комунальної
власності міста Львова на 2009 -2010 роки,
затвердженої ухвалою ради від 5 березня
2009 року № 2453. Згідно п. 2.4.2 зазначеної
програми, управління повинно
пропонувати переліки відповідних
об'єктів за погодженням з постійною
комісією комунального майна та
власності. Однак такою комісією об'єкт
на АДРЕСА_1 не погоджувався. Окрім того,
ухвалоюЛьвівської міської ради від 12
липня 2012 року №1661 затверджено програму
приватизації майна комунальної
власності м.Львова на 2012-2014 роки, що
судом першої інстанції враховано не
було. Також судом першої інстанції не
взято до уваги технічні висновки
Львівського філіалу ДП «НДІ
Проектреконструкція» про те, що
частина нежитлових приміщень на
другому поверсі будинку по АДРЕСА_1 не
мають безпосереднього функціонального
зв'язку з основною частиною нежитлових
приміщень, розташованих на першому
поверсі, а тому вони не можуть
експлуатуватися окремо. Позивач
потребує поліпшення житлових умов, а
тому вважає, що має підстави
приватизувати спірні приміщення,
приєднавши їх до своєї квартири. Тому
просила позов задовольнити. 6 серпня 2014
року позивач подала зміни до
апеляційної скарги, де вказала, що
відповідачем згідно наказу №61-0 від 31
березня 2014 року було внесено зміни до
оскаржуваного наказу, якими фактично
розділено об'єкт приватизації, а тому
просила скасувати оскаржуваний наказ в
новій редакції.

При апеляційному перегляді справи
позивач та її представник підтримали
апеляційну скаргу, пояснивши, що
оскільки оскаржуваний наказ прийнятий
з порушенням процедури, є підстави для
його скасування.

Представник відповідача просив
залишити постанову суду першої
інстанції без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
27 березня 2012 року управлінням
комунальної власності Департаменту
економічної політики Львівської
міської ради винесено наказ №115-о «Про
затвердження вільного об'єкта, який
пропонується на приватизацію способом
конкурсу», згідно якого затверджено
вільний об'єкт - нежитлові приміщення
першого та другого поверхів в будинку
АДРЕСА_1.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для скасування
оскаржуваного наказу, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном і
має право вчиняти стосовно свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до положень ст. 29 Закону
України «Про місцеве самоврядування»
до відання виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад
належать власні (самоврядні)
повноваження управління в межах,
визначених радою, майном, що належить
до комунальної власності відповідних
територіальних громад, підготовка і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо порядку та умов відчуження
комунального майна, проектів місцевих
програм приватизації та переліку
об'єктів комунальної власності, які не
підлягають приватизації; організація
виконання цих програм; підготовка і
внесення на розгляд ради пропозицій
щодо визначення сфер господарської
діяльності та переліку об'єктів, які
можуть надаватися у концесію, подання
раді письмових звітів про хід та
результати відчуження комунального
майна.

Згідно частини 3 статті 7 Закону України
«Про приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)»
включення об'єктів малої приватизації
до переліків зазначених у частині
першої цієї сатті (а саме до переліків,
які підлягають продажу певним
способом), здійснюється відповідно до
Державної та місцевих програм
приватизації або з ініціативи
відповідних органів приватизації чи
покупців.

Ухвалою Львівської міської ради № 2453
від 5 березня 2009 року була затверджена
програма приватизації майна
комунальної власності м.Львова на 2009-2010
роки, у якій визначено, що її основною
метою є підвищення ефективності
використання майна шляхом завершення
широкомасштабної приватизації,
створення конкурентного середовища та
забезпечення надходження коштів від
приватизації до бюджету розвитку
міського бюджету м.Львова.

Доцільність, порядок та умови
відчуження об'єктів комунальної
власності територіальної громади
м.Львова визначає Львівська міська
рада виключно на пленарних засіданнях
ради.

Згідно Положення про управління
комунальної власності Львівської
міської ради, що затверджене рішенням
виконавчого комітету від 7 грудня 2007
року №1100, основними завданнями
управління є виконання функцій органу
управління майном комунальної
власності територіальної громади м.
Львова передача в оренду, відчуження
(приватизація) майна комунальної
власності територіальної громади
м.Львова.

Як вбачається з матеріалів справи,
власником будинку та нежитлових
приміщень площею 202,6 кв.м в будинку № 6
по вулиці Шпитальній в місті Львові є
територіальна громада міста Львова в
особі Львівської міської ради. Ці
приміщення перебувають на балансі ЛКП
«Центральне».

Згідно рішення виконавчого комітету
Львівської міської ради №92 від 5
березня 1999 року вищевказані приміщення
виключено з житлового фонду та
переведено в нежитловий.

Відповідно до технічного паспорту ці
об'єкти є нежитловими (а.с. 61).

Спірні нежитлові приміщення
перебували в оренді ВАТ «Львівгаз» і 28
лютого 2011 року були повернути
балансоутримувачу (а.с. 52, 59).

Враховуючи викладене, відповідач,
видавши оскаржуваний наказ про
включення нежитлових приміщень до
об'єктів приватизації на конкурсних
засадах, діяв в межах повноважень і на
підставі чинного законодавства.

Посилання апелянта про відсутність
погодження з постійною комісією
комунального майна та власності суд
відхиляє, оскільки питання щодо
подальшого використання приміщень на
АДРЕСА_1 двічі розглядалося на
засіданні комісії з підготовки
пропозицій для надання в оренду майна
територіальної громади м.Львова і 14
березня 2012 року після проведення
комерційного конкурсу на право оренди
було рекомендовано управлінню
підготувати та винести на розгляд
сесії міської ради проект ухвали про
приватизацію нежитлових приміщень 1
поверху площею 171.5 кв.м та 2 - го поверху
площею 31.1 кв. м по АДРЕСА_1.

Доводи апелянта про те, що оскаржуваний
наказ прийнято згідно Програми
приватизації майна комунальної
власності м.Львова на 2009-2010 роки,
затвердженої ухвалою ради від 5 березня
2009 року, в той час як було затверджено
Програму на 2012-2014 роки і відповідно
попередня втратила чинність, то
колегія суддів зазначає, що Програму
приватизації майна комуанальної
власності м.Львова на 2012-2014 роки були
затверджена ухвалою Львівської
міської ради від 12 липня 2012 року №1661,
тобто після прийняття оскаржуваного
наказу.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Таким чином, адміністративне
судочинство спрямоване на захист саме
порушених прав осіб у сфері
публічно-правових відносин, тобто для
задоволення адміністративного позову
недостатньо встановити лише наявність
порушення приписів закону,
адміністративний суд повинен також
встановити, що в зв'язку з чим
порушується право безпосередньо
позивача. При цьому рішення
адміністративного суду повинне бути
направлене на реальне відновлення
порушеного права.

Колегія суддів ввжає, що права позивача
оскаржуваним наказом порушені не були,
оскільки вона є власником
приватизованої квартири у будинку і
жодних законних підстав претендувати
на спірні приміщення, які не є
житловими, поза конкурсом вона не має.

Оскаржуваний наказ не позбавляє її
права взяти участь у приватизації
приміщень на загальних підставах.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 198, 199, 200,
205 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду міста Львова від 8
серпня 2013 року в адміністративній
справі № 1304/5713/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст ухвали виготовлено 02
вересня 2014 року.