Справа № 2а-12082/12/2670
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

02 вересня 2014 року 11:12 №
2а-12082/12/2670

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Амельохіна В.В., суддів: Аблова Є.В.,
Каракашьяна С.К. розглянувши в
письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до треті
особиДержавної служби геології та надр
України, Міністерства екології та
природних ресурсів України Публічне
акціонерне товариство «Волинь-Цемент»,
Рівненська обласна радапровизнання
протиправним та скасування рішення і
спеціального дозволу,ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся з позовом до Державної
служби геології та надр України (далі
по тексту - відповідач-1) та
Міністерства екології та природних
ресурсів України (далі по тексту -
відповідач-2), треті особи - Публічне
акціонерне товариство «Волинь-Цемент»
та Рівненська обласна рада про
визнання протиправним та скасування
спеціального дозволу №3676 від 10.12.2009р.
на геологічне вивчення, у тому числі
дослідно - промислову розробку
Південно - Східної ділянки
Заруднянського родовища глини.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
12.12.2012р., яка залишена без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013р. у
задоволені позову відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 29.05.2014р. постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 12.12.2012р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 11.04.2013р.
скасовано, а справу направлено до суду
першої інстанції на новий розгляду.

Ухвалою суду від 16.06.2014р. справу
прийнято до провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем протиправно
прийнято оскаржуваний дозвіл.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав в повному
обсязі.

Відповідачі проти позову заперечили з
тих підстав, що оскаржуваний дозвіл
прийнято правомірно.

Треті особи проти позову заперечили.

В судовому засіданні 27.08.2014р. суд по
справі перейшов в письмове провадження
на підставі статті 128 КАС України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки
площею 2,22 га у межах згідно з планом на
території Милятинської сільської ради
Острозького району Рівненської
області, цільове призначення
(використання) якої є ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
що підтверджується Державним Актом на
право власності на земельну ділянку
серії РВ № 067994 від 27 січня 2005 року. Акт
зареєстровано в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за № 01.05.586.00001.

30 червня 2011 року позивачу з листа
відповідача-1 від 31.05.2011 року № 919/01/04-11,
адресованого ОСОБА_3, стало відомо, що 10
грудня 2009 року Публічне акціонерне
товариство "Волинь-Цемент" отримало
спеціальний дозвіл на користування
надрами з метою геологічного вивчення,
у тому числі дослідно-промислової
розробки Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини.

Земельна ділянка позивача знаходиться
в межах тієї частини Заруднянського
родовища глини, на яку третя особа - 1
отримала спеціальний дозвіл на
користування надрами з метою
геологічного вивчення, у тому числі
дослідно-промислової розробки даного
родовища.

Позивач вважає, що Міністерство
охорони навколишнього природного
середовища України, надаючи для
Здолбунівського відкритого
акціонерного товариства
"Волинь-Цемент" (перейменовано в ПАТ
"Волинь-Цемент") вищевказаний
спеціальний дозвіл та не узгодивши це
рішення з фактичними власниками
земельних ділянок, в тому числі і з
позивачем, перевищило свої
повноваження, чим порушило його
закріплене Конституцією України право
власності.

ОСОБА_1 зазначає, що надання
вищевказаного спеціального дозволу
тягне за собою як наслідок примусове
вилучення його земельної ділянки в
порядку, визначеному Законом України
"Про відчуження земельних ділянок,
інших об'єктів нерухомого майна, що на
них розміщені, які перебувають у
приватній власності, для суспільних
потреб чи з мотивів суспільної
необхідності" від 17.11.2009 року № 1559-VI.

Позивач вважає, що Спеціальний Дозвіл
на користування надрами з метою
геологічного вивчення, у тому числі
дослідно-промислової розробки
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини від 10
грудня 2009 року № 3676 виданий з
порушенням Кодексу України про надра, а
тому є протиправним.

Крім того, підставою для видачі
оскаржуваного спеціального дозволу
стало рішення аукціонного комітету
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України про
визнання ВАТ "Волинь-Цемент" переможцем
аукціону з продажу спеціального
дозволу на користування надрами
Заруднянського родовища глини,
викладене в Протоколі № 9 проведення
аукціону з продажу спеціального
дозволу на користування надрами від 10
листопада 2009 року.

Позивач вважає, що даний аукціон
проведений з порушенням ст. 16 Кодексу
України про надра, тобто без
попереднього погодження з Рівненською
обласною радою про виділення земельної
ділянки для користування надрами
даного родовища глини та п. 6 Порядку
проведення у 2009 році аукціонів з
продажу спеціальних дозволів на
користування надрами, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 609 від 17 червня 2009 року, тобто без
погодження організатора аукціону
(Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України) з
Рівненською обласною радою щодо
виставлення на аукціон спеціального
дозволу на користування надрами
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини.

Таким чином, на думку позивача, на
підставі вищевказаного рішення
аукціонного комітету та спеціального
дозволу, виробничий кооператив "Геолог"
на замовлення ПАТ "Волинь-Цемент"
виконує на належній позивачеві на
праві приватної власності земельній
ділянці попередню та детальну розвідку
Заруднянського родовища глини.

В своєму позові, з урахуванням заяви
про зміну (збільшення) позовних вимог,
ОСОБА_1 просить суд визнати
протиправними та скасувати Рішення
аукціонного комітету Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України про визнання ВАТ
"Волинь-Цемент" переможцем аукціону з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами Заруднянського
родовища глини, викладене в Протоколі
№ 9 проведення аукціону з продажу
спеціального дозволу на користування
надрами від 10 листопада 2009 року та
Спеціальний дозвіл на користування
надрами № 3676 від 10 грудня 2009 року на
геологічне вивчення, у тому числі
дослідно-промислову розробку
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини.

Відповідачі та треті особи подали
заперечення проти адміністративного
позову, в яких просять в задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в
повному обсязі.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
надані особами, які беруть участь у
справі докази та пояснення, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд не
погоджується з позовними вимогами
ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
нормами Конституції України, Кодексу
України про надра, Порядку надання у 2009
році спеціальних дозволів на
користування надрами, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 17 червня 2009 року № 608 (далі -Порядок
№ 608), Порядку проведення у 2009 році
аукціонів з продажу спеціальних
дозволів на користування надрами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17 червня 2009 року
№ 609 (далі -Порядок № 609), Переліку
корисних копалин загальнодержавного
значення, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 12
грудня 1994 року № 827 (далі -Перелік № 827).

Відповідно до ст. 13 Конституції України
земля, її надра, атмосферне повітря,
водні та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України,
природні ресурси її континентального
шельфу, виключної (морської)
економічної зони є об'єктами права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Кожний громадянин має право
користуватися природними об'єктами
права власності народу відповідно до
закону.

Власність зобов'язує. Власність не
повинна використовуватися на шкоду
людині і суспільству.

Держава забезпечує захист прав усіх
суб'єктів права власності і
господарювання, соціальну
спрямованість економіки. Усі суб'єкти
права власності рівні перед законом.

Згідно з ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством. Органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

У відповідності до ст. 1 Кодексу України
про надра (в редакції статей, чинних на
момент надання спеціального дозволу),
надра - це частина земної кори, що
розташована під поверхнею суші та дном
водоймищ і простягається до глибин,
доступних для геологічного вивчення та
освоєння.

Згідно з ст. ст. 2, 3 Кодексу України про
надра завданням Кодексу України про
надра є регулювання гірничих відносин
з метою забезпечення раціонального,
комплексного використання надр для
задоволення потреб у мінеральній
сировині та інших потреб суспільного
виробництва, охорони надр,
гарантування при користуванні надрами
безпеки людей, майна та навколишнього
природного середовища, а також охорона
прав і законних інтересів підприємств,
установ, організацій та громадян.

Гірничі відносини в Україні
регулюються Конституцією України,
Законом України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
цим Кодексом та іншими актами
законодавства України, що видаються
відповідно до них.

Приписами ст. 4 Кодексу України про
надра визначено, що надра є виключною
власністю народу України і надаються
тільки у користування. Угоди або дії,
які в прямій або прихованій формі
порушують право власності народу
України на надра, є недійсними. Народ
України здійснює право власності на
надра через Верховну Раду України,
Верховну Раду Республіки Крим і
місцеві Ради народних депутатів.

Окремі повноваження щодо
розпорядження надрами законодавством
України можуть надаватися відповідним
органам державної виконавчої влади.

Відповідно до ст. 6 Кодексу України про
надра корисні копалини за своїм
значенням поділяються на корисні
копалини загальнодержавного і
місцевого значення. Віднесення
корисних копалин до корисних копалин
загальнодержавного та місцевого
значення здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
спеціально уповноваженого
центрального органу виконавчої влади з
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр.

Згідно з ст. 9 Кодексу України про надра
до відання Верховної Ради Республіки
Крим, обласних, Київської та
Севастопольської міських Рад народних
депутатів на їх території у порядку,
встановленому цим Кодексом та іншими
законодавчими актами, належить,
зокрема, погодження клопотань про
надання надр у користування з метою
геологічного вивчення, розробки
родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення, а також
для цілей, не пов'язаних з видобуванням
корисних копалин.

У відповідності до ст. 13 Кодексу
України про надра користувачами надр
можуть бути підприємства, установи,
організації, громадяни України, а також
іноземні юридичні особи та громадяни.

Надра надаються у користування для,
зокрема, геологічного вивчення, в тому
числі дослідно-промислової розробки
родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення (ст. 14
Кодексу України про надра).

Відповідно до ст. 15 Кодексу України про
надра, надра надаються у постійне або
тимчасове користування.

Постійним визнається користування
надрами без заздалегідь встановленого
строку.

Тимчасове користування надрами може
бути короткостроковим (до п'яти років) і
довгостроковим (до двадцяти років). У
разі необхідності строки тимчасового
користування надрами може бути
продовжено.

Перебіг строку користування надрами
починається з дня одержання
спеціального дозволу на користування
надрами, якщо в ньому не передбачено
інше.

Згідно з ст. 16 Кодексу України про надра
спеціальні дозволи на користування
надрами у межах конкретних ділянок
надаються спеціалізованим
підприємствам, установам і
організаціям, а також громадянам, які
мають відповідну кваліфікацію,
матеріально-технічні та економічні
можливості для користування надрами.

Надання спеціальних дозволів на
користування надрами здійснюється
після попереднього погодження з
відповідною Радою народних депутатів
питання про надання земельної ділянки
для зазначених потреб, крім випадків,
коли у наданні земельної ділянки немає
потреби.

У разі виконання окремих видів робіт,
пов'язаних з користуванням надрами,
особами, не зазначеними у спеціальному
дозволі, відповідальність за виконання
умов, передбачених спеціальними
дозволами, несе суб'єкт, що отримав
спеціальний дозвіл.

Щодо окремих видів користування
надрами чи окремих користувачів надр
можуть встановлюватись певні
обмеження, передбачені законодавством
України.

Спеціальні дозволи на користування
надрами надаються спеціально
уповноваженим центральним органом
виконавчої влади з геологічного
вивчення та забезпечення
раціонального використання надр за
погодженням з Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
України, як правило, на конкурсних
засадах в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 20 Кодексу України про
надра, для геологічного вивчення, в
тому числі для дослідно-промислової
розробки родовищ корисних копалин
загальнодержавного значення, надра
надаються у користування без надання
гірничого відводу після одержання
спеціального дозволу на геологічне
вивчення надр.

Дослідно-промислова розробка родовищ
корисних копалин загальнодержавного
значення здійснюється з метою
уточнення їх окремих
гірничо-геологічних та інших
параметрів, вибору раціональних
методів видобування мінеральної
сировини на підставі проекту цих робіт,
погодженого з Державним комітетом
України по нагляду за охороною праці.
Видобуті під час дослідно-промислової
розробки корисні копалини підлягають
реалізації у загальному порядку.

Порядок № 608 визначає процедуру
надання у 2009 році спеціальних дозволів
на користування надрами (далі - дозволи)
у межах території України, її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони (п. 1 Порядку
№ 608).

Дозволи надаються Мінприроди
переможцям аукціонів з їх продажу, а
також у випадках, передбачених у пункті
8 цього Порядку (п. 2 Порядку № 608).

Згідно з п. 5 Порядку № 608 дозволи
надаються на такі види користування
надрами, зокрема, на геологічне
вивчення, у тому числі
дослідно-промислова розробка родовищ
корисних копалин загальнодержавного
значення.

У відповідності до п. 6 Порядку № 608
строк дії дозволу обчислюється з дня
його реєстрації, якщо не передбачено
інше.

Приписами пп. 1 п. 7 Порядку № 608
визначено, що дозволи надаються на
геологічне вивчення надр, у тому числі
дослідно-промислову розробку родовищ, -
не більш як на п'ять років, геологічне
вивчення нафтогазоносних надр, у тому
числі дослідно-промислову розробку
родовищ нафти і газу, в межах
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони України - не
більш як на 10 років.

Відповідно до п. 11 Порядку № 608 дозвіл
видається надрокористувачу, а його
копія та робочий примірник разом з
відповідними документами зберігаються
в Мінприроди.

У дозволі зазначаються: реєстраційний
номер і дата видачі; вид користування
надрами; відомості про ділянку надр, що
надається у користування, із
зазначенням її назви,
місцезнаходження, координат, площі та у
разі потреби обмежень щодо глибини
використання; вид корисної копалини
відповідно до переліків корисних
копалин загальнодержавного та
місцевого значення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 грудня 1994 р. № 827 (ЗП України, 1995 р.,
N 2, ст. 42), її запаси на час надання
дозволу; найменування органу, який
затвердив (апробував) запаси корисної
копалини, дата і номер протоколу (для
дозволів на видобування корисних
копалин);

мета користування надрами; джерело
фінансування робіт; особливі умови;
відомості про власника дозволу
(найменування юридичної особи,
прізвище, ім'я та по батькові фізичної
особи, ідентифікаційний код (номер),
місцезнаходження); відомості про
погодження надання дозволу; строк дії
дозволу.

Форму дозволу затверджує Мінприроди.

Згідно з п. 12 Порядку № 608 вартість
дозволу визначається за результатами
аукціону.

Розмір збору за надання дозволу без
проведення аукціону визначається
згідно з додатком 2 і розраховується
відповідно до Методики визначення
початкової ціни продажу на аукціоні
спеціального дозволу на право
користування надрами, затвердженої
постановою Кабінету Міністрів України
від 15 жовтня 2004 р. № 1374 (Офіційний
вісник України, 2004 р., N 42, ст. 2772; 2006 р., N 45,
ст. 3014).

Дозвіл надається переможцю аукціону не
пізніше 30 днів після внесення ним плати
згідно з договором купівлі-продажу, а
суб'єкту господарювання, який має право
на отримання дозволу відповідно до
пункту 8 цього Порядку, після сплати
протягом 60 днів збору за надання
дозволу та у разі потреби вартості
геологічної інформації про ділянку
надр, яка надається у користування
відповідно до законодавства.

Порядок № 609 визначає процедуру
продажу на аукціонах спеціальних
дозволів на користування надрами у
межах території України, її
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони (далі -
дозволи).

Відповідно до п. 2 Порядку № 609 терміни,
що вживаються у цьому Порядку, мають
таке значення:

аукціон - спосіб продажу дозволів на
користування надрами шляхом
проведення торгів;

договір купівлі-продажу спеціального
дозволу на користування надрами -
договір, укладений між організатором і
переможцем аукціону, за яким
організатор аукціону надає дозвіл на
користування надрами його переможцю, а
переможець сплачує організатору
аукціону фактичну ціну дозволу;

переможець - покупець, який у процесі
проведення аукціону погодився
сплатити найвищу ціну дозволу.

Згідно з п. 14 Порядку № 609 аукціон
проводиться за умови участі не менш як
двох зареєстрованих претендентів.

Переможцем визнається покупець, який
запропонував найвищу ціну дозволу (п. 22
Порядку № 609).

У відповідності до п. 26 Порядку № 609 за
результатами проведення аукціону
складається протокол, в якому
зазначаються: назва та
місцезнаходження ділянки надр, вид
користування надрами, вид корисних
копалин та строк, на який видається
дозвіл; дата, час і місце проведення
аукціону; склад аукціонного комітету;
кількість учасників аукціону;
початкова ціна дозволу; крок аукціону;
найменування (прізвище, ім'я, по
батькові) переможця; ціна дозволу
(разовий платіж, що вносить переможець
за придбаний дозвіл).

У разі потреби до протоколу можуть бути
внесені інші відомості, які вважає за
необхідне зазначити організатор
аукціону.

Протокол складається у двох
примірниках, підписується в день
проведення аукціону переможцем та
всіма присутніми членами аукціонного
комітету і в той же день видається
особам, які його підписали.

Приписами п. 27 Порядку № 609 визначено,
що на підставі протоколу протягом
трьох робочих днів після проведення
аукціону переможець та організатор
аукціону укладають договір
купівлі-продажу дозволу.

В ході дослідження матеріалів справи
судом встановлено, що згідно з п. 1
Положення про Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 02.11.2006
року № 1524 (далі -Положення) Мінприроди у
2008-2009 рр. було головним (провідним)
органом у системі центральних органів
виконавчої влади з питань охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель, екологічної безпеки,
заповідної справи, поводження з
відходами, формування, збереження та
використання екологічної мережі,
геологічного вивчення та забезпечення
раціонального використання надр.

В пп. 15 п. 4 Положення визначено, що
Мінприроди відповідно до покладених на
нього завдань видавало в установленому
порядку спеціальні дозволи на
користування ділянками надр та у
випадках, передбачених законодавством,
проводить ліцензування відповідних
видів господарської діяльності.

Відповідно до Указу Президента України
"Про оптимізацію системи центральних
органів виконавчої влади" від 09 грудня
2010 року № 1085/2010 (далі -Указ) утворено
Міністерство екології та природних
ресурсів України, Державну екологічну
інспекцію України, Державну службу
геології та надр України,
реорганізувавши Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України.

Відповідно до Переліку корисних
копалин загальнодержавного значення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12 грудня 1994 року
№ 827, глина належить до корисних
копалин загальнодержавного значення.

Як підтверджено наявними в матеріалах
справи документами, відповідно до
Експертного висновку ДП "Державна
комісія з експертизи геологічних
проектів та кошторисів"
"Геолекспертиза" Державної геологічної
служби № 2168-л від 21 серпня 2008 року,
Заруднянське родовище глин,
розташоване за 0,5 км на південний захід
від с. Заруддя Острозького району
Рівненської області. Розвідка родовища
була проведена у 1973 р. КГЕ
"Укргеолстром" на площі 26,6 га. Матеріали
викладені у звіті: "Отчет о
геологоразведочных работах,
проведенных на Заруднянском
месторождении глин, в связи с их
переоценкой в качестве сырья для
производства керамзитового гравия".

Корисна копалина - представлена
зеленувато сірими та блакитно сірими
глинами нижньосарматського підярусу
нижнього неогену. Глибина злягання
корисної товщі складає 0,3 м; загальна
потужність суглинків від 2,5 м до 13 м.
Гідрогеологічні умови сприятливі для
розробки родовища відкритим способом.

За даними лабораторних та заводських
випробувань глини Заруднянського
родовища придатні для виробництва
керамзитового гравію згідно ГОСТ 9759-71.

30 липня 2008 року Рівненська обласна рада
п'ятого скликання прийняла рішення № 895
"Про погодження надання
Здолбунівському ВАТ "Волинь-Цемент"
спеціального дозволу на користування
ділянкою надр Заруднянського родовища
глин з метою геологічного вивчення, в
тому числі дослідно-промислової
розробки і переоцінки запасів в якості
цементної сировини", яким погодила
надання Здолбунівському ВАТ
"Волинь-Цемент" спеціального дозволу на
користування ділянкою надр площею 21,0
га в межах категорії запасів глин С2
Заруднянського родовища глин в
Острозькому районі з метою
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно-промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини.

Окрім цього, Здолбунівське ВАТ (ПАТ)
"Волинь-Цемент" отримало погодження
Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Рівненській області від 11.09.2008 року №
1707/03-06, Державного комітету України з
промислової безпеки, охорони праці та
гірничого нагляду від 27.11.2008 року №
01/04-07.12/10172; Милятинської сільської ради
п'ятого скликання від 27.05.2008р. №139 та
погодження Острозької районної ради
від 18.07.2008р. №267.

Разом з тим, в матеріалах справи
міститься копія Довідки Милятинської
сільської ради від 09.07.2008р. №227/02-5,
відповідно до якої власники паїв (21
чоловік), що знаходяться в межах
Заруднянського родовища глин не
заперечують і готові розглядати
пропозиції ВАТ «Волинь-Цемент»
стосовно укладення ними з
підприємством договорів купівлі -
продажу належних їм земельних ділянок
на умовах, передбачених чинним
законодавством України та
домовленістю.

З вищенаведеного вбачається, що третя
особа -1 отримала всі необхідні для
отримання спеціального дозволу на
користування надрами погодження.

10 листопада 2009 року Міністерство
охорони навколишнього природного
середовища України провело аукціон з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами, про що складено
Протокол № 9 проведення аукціону з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами, який 10.11.2009 року
було затверджено заступником голови
аукціонного комітету.

В аукціоні брали участь два учасника:
ВАТ "Волинь-Цемент" та ТОВ
"Росмакс-Сервіс".

За результатами проведеного аукціону,
переможцем аукціону визначено та,
відповідно, спеціальний дозвіл на
користування надрами отримано ВАТ (ПАТ)
"Волинь-Цемент".

10 листопада 2009 року між організатором
аукціону (Міністерством охорони
навколишнього природного середовища
України) (далі -Продавець) та переможцем
(ВАТ "Волинь-Цемент") (далі -Покупець)
було укладено Договір купівлі-продажу
спеціального дозволу на користування
надрами ділянки Південно-Східна
Заруднянського родовища глин з метою
геологічного вивчення, у тому числі
дослідно-промисловою розробкою № 17/8-09.

З зазначеного вбачається, що аукціон,
проведений без порушень вимог Порядку
№ 609.

В установленому законодавством
порядку аукціон не визнаний недійсним.
Рішень щодо вказаного, матеріали
справи не містять.

Оскаржуваний спеціальний дозвіл
Мінприроди не анульовано.

Відомостей щодо оскарження іншим
учасником (ТОВ "Росмакс-Сервіс")
процедури проведення аукціону,
рішення, прийнятого за результатами
проведеного аукціону, у суду не має.

В зв'язку із цим, суд приходить до
переконання, що оскаржуване Рішення
аукціонного комітету Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України про визнання ВАТ
"Волинь-Цемент" переможцем аукціону з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами Заруднянського
родовища глини, викладене в Протоколі
№ 9 проведення аукціону з продажу
спеціального дозволу на користування
надрами від 10 листопада 2009 року
прийняте у відповідності до вимог
Порядку № 609.

Також, надання третій особі-1
Спеціального дозволу на користування
надрами № 3676 від 10 грудня 2009 року на
геологічне вивчення, у тому числі
дослідно-промислову розробку
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини
здійснено після попереднього
погодження з Рівненською обласною
радою, про що свідчить наявне в
матеріалах справи Рішення № 895 від 30
липня 2008 року.

Відомостей про скасування та/або
відкликання Рішення Рівненської
обласної ради № 895 від 30 липня 2008 року,
яким погоджено надання третій особі -1
Спеціального дозволу на користування
надрами № 3676 від 10 грудня 2009 року, у
суду не має.

За таких обставин, суд вважає, що
оскаржувані рішення та спеціальний
дозвіл, відповідно, прийнято та наданий
Міністерством охорони навколишнього
природного середовища України в межах
повноважень та у відповідності до
приписів норм чинного законодавства.

Отже, оскаржувані рішення та
спеціальний дозвіл є правомірними, а
тому скасуванню не підлягають.

Окрім цього, суд вважає за доцільне
відзначити, що виходячи з системного
аналізу статті 16 Кодексу України про
надра (в редакції статей, чинних на
момент надання спеціального дозволу)
вбачається, що надання спеціальних
дозволів на користування надрами
здійснюється після попереднього
погодження з відповідною Радою
народних депутатів питання про надання
земельної ділянки для зазначених
потреб, крім випадків, коли у наданні
земельної ділянки немає потреби,
натомість погодження з фактичними
власниками земельних ділянок, в т.ч. і з
позивачем, як зазначає ОСОБА_1 в своєму
позові, приписи даної статті не
містять.

Враховуючи вищезазначене,
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
прийнявши Рішення про визнання ВАТ
"Волинь-Цемент" переможцем аукціону з
продажу спеціального дозволу на
користування надрами Заруднянського
родовища глини, викладене в Протоколі
№ 9 проведення аукціону з продажу
спеціального дозволу на користування
надрами від 10 листопада 2009 року та
надавши ВАТ "Волинь-Цемент"
Спеціального дозволу на користування
надрами від 10 грудня 2009 року № 3676 з
метою геологічного вивчення, у тому
числі дослідно-промислової розробки
Південно-Східної ділянки
Заруднянського родовища глини, діяло
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

На виконання ухвали Вищого
адміністративного суду України від
29.05.2014р., судом витребувано від
Рівненської обласної ради
погоджувальні документи, листом від
06.08.2014р. №09-1241/01 на адресу суду надійшли
вказані документи, а саме: рішення
обласної ради від 30.07.2008р. №895 «Про
погодження надання Здолбунівському
відкритому акціонерному товариству
«Волинь-цемент» спеціального дозволу
на користування ділянкою надр
Заруднянського родовища глин з метою
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно - промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини; протокол 21 сесії Рівненської
обласної ради 5 скликання від 30.07.2008р.;
витяг з стенограми роботи 21 сесії
обласної ради від 30.07.2008р.; юридичне
обґрунтування щодо проекту рішення
«Про погодження надання
Здолбунівському відкритому
акціонерному товариству
«Волинь-цемент» спеціального дозволу
на користування ділянкою надр
Здолбунівського родовища глин з метою
геологічного вивчення, в тому числі
дослідно - промислової розробки і
переоцінки запасів в якості цементної
сировини та інші погоджувальні
документи.

Крім того, на виконання ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 29.05.2014р., судом в якості другого
відповідача було залучено до справи
Міністерство екології та природних
ресурсів України.

Згідно з частиною третьою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Докази суду надають особи, які беруть
участь у справі. Суд може запропонувати
надати додаткові докази або
витребувати додаткові докази за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, або з власної ініціативи.

Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Під час розгляду справи доводи
позивача були спростовані.

Натомість, в судовому засіданні
доведено, що Міністерство охорони
навколишнього природного середовища
України діяло у відповідності до
повноважень, наданих йому
законодавством та в рамках чинного
законодавства прийняло оскаржуване
рішення та надало спеціальний дозвіл.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 128, 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст.
ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Повний текст постанови виготовлений
02.09.2014р.

Головуючий суддя
В.В.
Амельохін

Судді:
Є.В. Аблов

С.К. Каракашьян