Справа № 2а-892/11
Суддя: Донець О.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

04 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3423/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

головуючого
Донця О.Є.,

суддів:
Калашнікової О.В.,

Кравцова О.В.,

Леонтович К.Г.,

Логвиненка А.О.,

перевіривши заяву ОСОБА_4 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.04.2014 року у справі за позовом ОСОБА_4
до Південної міської ради Харківського
району Харківської області про
визнання незаконним та протиправним,
скасування рішення,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до Харківського
районного суду Харківської області з
позовом до Південної міської ради
Харківського району Харківської
області про визнання незаконним та
скасування рішення від 27.03.2009 року про
надання ФГ «Кегичівське»
в тимчасове користування на умовах
оренди земельної ділянки площею 20 м2 у
м. АДРЕСА_1 для встановлення павільйону
для торгівлі хлібобулочними та
кондитерськими виробами терміном на 10
місяців.

Постановою Харківського районного
суду Харківської області від 08.02.2011
року ОСОБА_4 у задоволенні позовних
вимог було відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.11.2011 року
апеляційну скаргу ОСОБА_5 було залишено
без задоволення, а постанову
Харківського районного суду від 08.02.2011
року - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 17.04.2014 року касаційну
скаргу ОСОБА_4 було залишено без
задоволення, а постанову Харківського
районного суду Харківської області від
08.02.2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 08.11.2011 року - без змін.

Згідно із статтею 238 Кодексу
адміністративного судочинства
України, заява про перегляд судових
рішень подається протягом трьох
місяців з дня ухвалення судового
рішення, щодо якого заявлено
клопотання про перегляд, або з дня
ухвалення судового рішення, на яке
здійснюється посилання на
підтвердження підстав, установлених
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше,
але не пізніше одного року з дня
ухвалення судового рішення, про
перегляд якого подається заява.

Заява про перегляд судових рішень з
підстав, передбачених пунктом 2 частини
першої статті 237 цього Кодексу, може
бути подана не пізніше одного місяця з
дня, коли особі, на користь якої
постановлено рішення міжнародною
судовою установою, юрисдикція якої
визнана Україною, стало відомо про
набуття цим рішенням статусу
остаточного.

У разі пропущення строку,
встановленого частинами 1, 2 цієї
статті, з причин, визнаних поважними,
суд за клопотанням особи, яка подала
заяву про перегляд судового рішення,
може поновити цей строк. Заява про
перегляд судового рішення залишається
без розгляду, якщо особа, яка її подала,
не порушує питання про поновлення
цього строку, а також якщо у поновленні
строку відмовлено. Питання про
поновлення строку для подання заяви
про перегляд судового рішення або про
залишення заяви без розгляду
вирішується судом без виклику осіб, які
беруть участь у справі, та за
результатами розгляду постановляється
відповідна ухвала.

ОСОБА_4 подано заяву про поновлення
строку на подання заяви про перегляд
судового рішення.

Обставини, викладені в заяві про
поновлення строку на подання заяви про
перегляд судового рішення, є поважними,
отже вона підлягає задоволенню.

У заяві про перегляд Верховним Судом
України зазначеної вище ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.04.2014 року заявник порушує питання про
її скасування, посилаючись на
неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Статтею 237 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах; встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Як доказ неоднакового застосування
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах
заявником надано постанови Вищого
господарського суду України у справі №
910/107/2013, від 01.07.2009 року у справі №
2-6/7312-2009.

Заявник стверджує про різне
застосування судами статті 120
Земельного кодексу України, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

Вивчивши заяву, дослідивши рішення, на
які посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, колегія
суддів вважає, що обставини даної
справи не є подібними тим, що
розглядалися в межах справ, на які
посилається заявник як на приклад
неоднакового застосування норм
матеріального права, ознаки
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах - відсутні, а отже
відсутні передбачені пунктом 1 частини
1 статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України підстави для
допуску даної справи до провадження у
Верховному Суді України.

Керуючись статтями 237, 238, 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на подачу заяви
про поновлення строку на подачу заяви
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 17.04.2014 року у справі за
позовом ОСОБА_4 до Південної міської
ради Харківського району Харківської
області про визнання незаконним та
протиправним, скасування рішення.

Відмовити ОСОБА_4 в допуску до
провадження Верховного Суду України
справи за позовом ОСОБА_4 до Південної
міської ради Харківського району
Харківської області про визнання
незаконним та протиправним, скасування
рішення, в порядку перегляду по цій
справі ухвали Вищого
адміністративного суду України від
17.04.2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
О.Є. Донець

О.В. Калашнікова

О.В. Кравцов

К.Г. Леонтович

А.О. Логвиненко