Справа № 820/14281/14
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харківський окружний адміністративний
суд в складі:
головуючого судді -Волошина Д.А.,
за участю секретаря судового засідання
представників : позивача - Строменко
Я.М., відповідача - Шляхти В.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові справу за адміністративним
позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківхолодмаш" до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрінвестальянс ЛТД"
скасування податкового
повідомлення-рішення ,-
До Харківського окружного
адміністративного суду звернувся
позивач, Публічне акціонерне
товариство "Харківхолодмаш", з
адміністративним позовом до
Основ'янської об'єднаної державної
податкової інспекції м. Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області, третя особа:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрінвестальянс
ЛТД", в якому просить суд скасувати
В обґрунтування вимог
адміністративного позову позивач
зазначив про те, що що на час проведення
перевірки мав в наявності документи,
які податкове законодавство пов'язує з
правом платника податків на формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість. Стверджує, що
взаємовідносини позивача з його
контрагентом ТОВ "Укрінвестальянс ЛТД"
склалися в межах звичайної
господарської діяльності, мали
реальний характер та підтверджені
належними документами.
Представник позивача у судовому
засіданні вимоги і доводи заявленого
позову підтримав та просив суд
прийняти рішення про його задоволення
Відповідач вимоги адміністративного
позову не визнав. В письмових
запереченнях проти вимог
адміністративного позову відповідач
послався на результати проведеної щодо
позивача документальної позапланової
невиїзної перевірки, оформленої актом
від 29.05.2014 р. № 20-38-22-01-04/14307966, яким
встановлено порушення ПАТ
"Харківхолодмаш" вимог податкового
законодавства при формуванні даних
податкового кредиту.
У судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечував
та просив суд прийняти рішення про
відмову в задоволені
адміністративного позову в повному
Третя особа у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового засідання повідомлявся
належним чином у відповідності вимог
ст.ст. 33, 35 КАС України, надав заяву в
якій просив позов задовольнити.
Вивчивши доводи адміністративного
позову та заперечень проти нього,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позовних вимог,
виходячи з наступних підстав та
В ході розгляду справи судом з'ясовано
та підтверджено матеріалами справи, що
Основ'янською ОДПІ м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області проведено документальну
позапланову невиїзну перевірку ПАТ
"Харківхолодмаш" щодо документального
підтвердження господарських відносин
з платником податків - з ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" за період лютий
2014 р., за наслідками якої складений акт
перевірки №20-38-22-01-04/14307966 від 29.05.2014 р. У
висновках акту перевірки зазначено, що
документальною позаплановою невиїзною
перевіркою позивача не підтверджено
реальність здійснення господарських
відносин з постачальником ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" за лютий 2014 р. на
загальну суму 900450,00 грн., у т.ч. ПДВ 180090,00
грн.; встановлено порушення п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст. 198, п.201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України, що призвело до
включення до податкового кредиту
зайвої суми 180090,00 грн. та до заниження
податку на додану вартість.
На підставі висновків акту
документальної позапланової невиїзної
перевірки від 29.05.2014 р. № 20-38-22-01-04/14307966
та згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України Основ'янською ОДПІ
17.06.2014 р. винесено податкове
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
Перевіряючи юридичну та фактичну
обґрунтованість висновків акту
документальної позапланової виїзної
перевірки від 29.05.2014 р. № 20-38-22-01-04/14307966,
що покладені в основу оскаржуваного
податкового повідомлення-рішення від
вимогам ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд зазначає наступне.
Актом документальної позапланової
невиїзної перевірки від 29.05.2014 р. №
20-38-22-01-04/14307966 встановлено порушення ПАТ
"Харківхолодмаш" п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198,
п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України
по взаємовідносинам з ТОВ "Галіон", що
призвело до включення до податкового
кредиту зайвої суми 180090,00 грн.
Відповідно до ч.2 ст. 3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" обов'язковим видом
обліку, який ведеться підприємством, є
бухгалтерський облік, на даних якого
ґрунтуються фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України" передбачено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Таким чином, первинні документи, що
фіксують здійснення господарських
операцій, є основою для податкового
обліку. Такий висновок узгоджується з
положеннями п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України, якими визначено, що
для цілей оподаткування платники
податків зобов'язані вести облік
доходів, витрат та інших показників,
пов'язаних з визначенням об'єктів
оподаткування та/або податкових
зобов'язань, на підставі первинних
документів, регістрів бухгалтерського
обліку, фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Суд зазначає, що згідно з положеннями
п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу
України податковий кредит - це сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу. Відповідно до п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду"
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
За приписами п. 198.4 ст. 198 Податкового
кодексу України якщо платник податку
придбає (виготовляє) товари/послуги та
необоротні активи, які призначаються
для їх використання в операціях, що не є
об'єктом оподаткування або
звільняються від оподаткування, то
суми податку, сплачені (нараховані) у
зв'язку з таким придбанням
(виготовленням), не відносяться до
податкового кредиту зазначеного
Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу
України визначено, що платником
податку, який здійснює операції з
постачання товарів/послуг, на вимогу
покупця видається податкова накладна,
яка є підставою для нарахування сум
податку, що відносяться до податкового
кредиту. датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту згідно
з п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України є дата тієї події, що відбулася
раніше: дата списання коштів з
банківського рахунка платника податку
на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
В пункті 198.6 статті 198 Податкового
кодексу України зроблено застереження
з приводу того, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У
разі якщо на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, які попередньо
віднесені до податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.
Разом з цим суд відмічає, що податкова
накладна, як підстава для нарахування
податкового кредиту, має бути складена
за наслідками реального виконання
господарської операції особою, яка має
необхідний обсяг податкової
правосуб'єктності, в іншому випадку
такий документ не може мати сили
первинного документа у розумінні ст. 1
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
та підтверджувати факт здійснення
господарської операції навіть за
наявності у такого документа усіх
формальних реквізитів. При цьому, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братись до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення операцій, які
безпосередньо пов'язані з
господарською діяльністю платника
податків (обумовлена потребами такої
Виходячи із системного аналізу
вказаних норм, суд зазначає, що
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, що стала
підставою для формування податкового
обліку платника податку. При цьому суд
звертає увагу, що дотримання норм
цивільного чи господарського права не
означають автоматично реальності
вчинення господарської операції.
Правильність відображення в
податковому обліку господарських
операцій відповідно до їх реального
змісту повинно здійснюватись виключно
на підставі норм податкового
законодавства. А відтак якщо певна
господарська операція не відбулася чи
відбулася не за тим її змістом, який
відображено в укладених платником
податків договорах, то це є підставою
для застосування відповідних
наслідків у податковому обліку.
За наслідком дослідження матеріалів
справи на предмет підтвердження
правомірності формування позивачем
сум податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" за лютий 2014 р.,
судом встановлено наступне.
Як вбачається з матеріалів справи,
відносини позивача з ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" склалися в межах
договору поставки №2001-2014 від 20.01.2014 р.,
згідно умов якого в порядку та на
умовах, визначених цим Договором, ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" (Постачальник)
зобов'язується передати у власність
ПАТ "Харківхолодмаш" (Покупець) олію
соняшникову нерафіновану наливну, що
відповідає по якості ДСТУ 4492:2005: «Олія
соняшникова нерафінована», а Покупець
зобов'язався прийняти Товар і сплатити
Постачальникові його вартість (а.с. 11 -
Вартість (ціна) партії Товару і
вартість (ціна) одиниці (однієї тонни)
Товару (ціна Договору) узгоджується
сторонами в Специфікаціях (п.2.2
Факт придбання та отримання позивачем
у ТОВ "Укрінвестальянс ЛТД" товару
підтверджується видатковою накладною
№19 від 28.02.2014 року (а.с. 16).
Згідно п.187.1 ст. 187 ПК України, датою
виникнення податкових зобов'язань з
постачання товарів/послуг вважається
дата, яка припадає на податковий
період, протягом якого відбувається
будь-яка з подій, що сталася раніше: а)
дата зарахування коштів від
покупця/замовника на банківський
рахунок платника податку як оплата
товарів/послуг, що підлягають
постачанню, а в разі постачання
товарів/послуг за готівку - дата
оприбуткування коштів у касі платника
податку, а в разі відсутності такої -
дата інкасації готівки у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; б) дата відвантаження товарів,
а в разі експорту товарів - дата
оформлення митної декларації, що
засвідчує факт перетинання митного
кордону України, оформлена відповідно
до вимог митного законодавства, а для
послуг - дата оформлення документа, що
засвідчує факт постачання послуг
Вартість придбаного товару була
оплачена позивачем шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок свого контрагента - ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД", що
підтверджується копіями платіжних
доручень №166 від 11.04.2014 р., №116 від 25.04.2014
р., №2305 від 28.04.2014 р., №2310 від 29.04.2014 р.,
№120 від 05.05.2014 р., №127 від 06.05.2014 р., №2321
від 06.05.2014 р., №135 від 06.05.2014 р. (а.с. 45 - 52).
Від ТОВ "Укрінвестальянс ЛТД" позивачем
отримана податкова накладна, зокрема
№17 від 28.02.2014 р., яка була включена
позивачем до складу податкового
кредиту, оскільки вона містить усі
обов'язкові реквізити передбачені п.
201.1 ст. 201 Податковим кодексом України.
Якість придбаного позивачем у ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" товару (олія
соняшникова нерафінована)
підтверджується посвідченнями про
якість, наявними в матеріалах справи.
Що стосується транспортування та
доставки товару (олії соняшникової) за
договором поставки 2001-2014 від 20.01.2014 р.,
суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджено, що 01
жовтня 2013 року між ТОВ «Інарні»
(Орендодавець) та ТОВ "Укрінвестальянс
ЛТД" (Орендар) укладено договір оренди
№0110-2013, відповідно умов якого
Орендодавець зобов'язується передати
Орендареві у строкове платне
користування обладнання, що визначене
у цьому Договорі, що розташоване за
буд. 1, а Орендар зобов'язується
передати майно у строкове платне
користування, а також сплачувати
Орендодавцеві орендну плату (а.с. 60 - 64).
За актом приймання - передачі від 01.10.2013
р. до Договору оренди майна
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в оренду об'єкт оренди, що
включає обладнання, що розташовані за
адресою: м. Харків, вул. Золочівська,
буд. 1 (а.с. 65 - 66).
Сторони домовилися, що постачання
Товару здійснюється Постачальником на
умовах DDP, згідно правил ІНКОТЕРМС в
редакції 2010 року, за винятком
застережень, прямо передбачених цим
Договором. Місце поставки кожної
окремої партії Товару зазначається в
Специфікаціях до цього Договору, які є
його невід'ємними частинами (п.3.1, п.3.2
Матеріали справи свідчать, що
сторонами була підписана специфікація
№ 2 від 27.02.2014 р. до вказаного раніше
договору поставки товару на загальну
суму 1 087500,00 грн. (в тому числі ПДВ - 179800,00
грн.). Місце поставки партії товару
(олії соняшникової нерафінованої у
кількості 125 тонн) м. Харків, вул.
Золочівська, буд. 1 (п.2 Специфікації №2
до Договору поставки).
Як підтверджено актом прийому -
передачі товарів (олії соняшникової
нерафінованої) від 28.02.2014 року, товар
переданий за адресою: м. Харків, вул.
Золочівська, 1, копія якого міститься в
матеріалах справи.
З приводу подальшої реалізації
позивачем придбаного у ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" суд зазначає
В свою чергу, між ПАТ "Харківхолодмаш"
(Комітент) та ТОВ «Інарні» (Комісіонер)
укладено договір комісії від 20.01.2014 р.
№20012014 згідно умов якого, Комітент
доручає, а Комісіонер зобов'язується за
дорученням Комітента за плату
здійснити від свого імені та за рахунок
Комітента наступні юридично значимі
дії: здійснювати реалізацію на експорт
з України Товар, що належить Комітенту.
Найменування Товару, асортимент,
кількість і ціна Товару визначаються в
додатках до Договору; укладати
експортні договори (контракти) купівлі
- продажу, оформляти і підписувати інші
необхідні для здійснення продажу
документи в інтересах Комітента; а
також діяти в інтересах Комітента в
рамках вже укладених
зовнішньоекономічних експортних
контрактів; укладати договори (митного
оформлення продукції) з підприємствами
(брокерами), що мають свідоцтва про
визнання підприємства декларантом;
інші дії, пов'язані з вищевказаними
операціями, необхідні для виконання
доручень Комітента (а.с. 19 - 21).
Пунктом 3.9 Договору комісії на
Комісіонера покладені деякі обов'язки
в частині зберігання Товару, а саме:
Комісіонер зобов'язується прийняти на
відповідальне зберігання від
Комітента Товар, що є предметом даного
Договору. З моменту передачі Товару
Комітентом Комісіонеру всі ризики
випадкового знищення чи пошкодження
Товару несе Комісіонер.
Згідно Додатку №2 від 27.02.2014 р. до
договору комісії, підписаного
позивачем та ТОВ «Інарні», місце
передачі Товару на комісію: DDP, м.
Харків, вул.. Золочівська, 1.
Згідно звіту комісіонера №4/04/14 від
29.04.2014 р., останнім по Договору комісії
від 20.01.2014 р. №20012014 укладено Експортний
контракт №0403/01 від 04.03.2014 р. з компанією
«OLEOS TRADING LIMITED» (Великобританія) на
експорт олії соняшникової
нерафінованої для харчової
промисловості урожаю 2013 р. (а.с. 25).
Отже, з аналізу зазначених вище
документів випливає, що подальша
реалізація позивачем придбаного за
договором поставки у свого контрагента
- ТОВ "Укрінвестальянс ЛТД" товару (олії
соняшникової нерафінованої) відбулася
шляхом передачі за договором комісії
Комісіонеру - ТОВ «Інарні», а вже
Комісіонер в рамках договору комісії,
уклав Експортний контракт №0403/01 від
04.03.2014 р. з компанією «OLEOS TRADING LIMITED»
(Великобританія) на експорт зазначеної
олії соняшникової нерафінованої для
харчової промисловості - саме тієї
придбаної за договором поставки олії
соняшникової нерафінованої у
Посилання відповідача на відсутність
належним чином оформленої товарно -
транспортної накладної, суд не приймає
до уваги, тому що при здійсненні
поставки товару товарно-транспортні
накладні не складалися, оскільки олія
соняшникова нерафіновані, яка
поставлялась в межах договору поставки
не транспортувалась, а передавалася на
складі за адресою м. Харків вул.
Золочівська 1, де орендує складські
приміщення як постачальник ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" так і комісіонер
Як вбачається з матеріалів справи та
зазначалося раніше, позивач за
придбаний товар контрагента ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД" розрахувався
повністю грошовими коштами у
безготівковій формі, що
підтверджується платіжними
дорученнями та не заперечується
З огляду на приписи Закону України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні" та Закону України "Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом" господарські
операції між ПАТ "Харківхолодмаш" та
його контрагентом (ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД") є прозорими для
контролю з боку Держави, так як
здійснювалась виключно у встановлений
самою ж Державою спосіб - через
банківські установи. Тобто, грошові
кошти списані з рахунку позивача, тобто
вибули з його власності. Доказів
повернення цих коштів до позивача,
наявності у позивача та його
контрагентів спільного інтересу щодо
їх отримання позивачем (що могло б мати
місце в разі пов'язаності цих осіб), в
матеріалах справи не має.
Статус позивача та його контрагента
(ТОВ "Укрінвестальянс ЛТД")
підтверджується доданими до
матеріалів справи доказами і не
заперечувався відповідачем ані в
письмових запереченнях, ані в ході
судового засідання.
Також суд зазначає, що укладений між
позивачем та його контрагентом, ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД", договір не був
визнаний недійсним, а відповідачем не
заперечувалась дійсність податкової
накладної та факту сплати ціни товарів
за договором поставки з урахуванням
На підставі викладеного, суд дійшов
висновку про невідповідність
фактичним обставинам справи доводів
відповідача про відсутність факту
реального вчинення господарських
операцій ПАТ "Харківхолодмаш" за
перевірений період (лютий 2014 р.) з ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД".
Крім цього, суд відмічає, що
законодавець не ставить в залежність
право позивача на формування
податкового кредиту від будь-якого
стану інших осіб (контрагентів
Позивача). Питання податкового кредиту,
встановлення від'ємного значення суми
ПДВ та бюджетного відшкодування
поширюється тільки на окремо взятого
платника податків (позивача по цій
справі).
Належними та допустимими в розумінні
ст. 124 Конституції України та ст. 70 КАС
України доказами факту відображення в
обліку показників господарських
операцій, які в дійсності не відбулись,
можуть бути або обвинувальний вирок
суду по кримінальній справі (бо діяння
платника податків по протиправному
заволодінню майном іншої особи або
ухиленню від сплати податків є
об'єктивною стороною злочинів,
передбачених ст. 191 КК України та ст. 212
КК України), або рішення суду у справі
про стягнення одержаного за нікчемним
правочином (бо наслідком вчинення
платником податків нікчемного
правочину відповідно до ст. ст. 207, 208, 250
Господарського кодексу України є
застосування конфіскаційного заходу у
вигляді стягнення одержаного за
нікчемним правочином), або рішення суду
про визнання правочину недійсним (бо
відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного
кодексу України вчинення платником
податків правочину, котрий суперечить
інтересам держави і суспільства, є
підставою для звернення до суду з
вимогою про визнання такого правочину
Під час розгляду справи відповідачем
не надано до суду жодних доказів
порушення кримінальної справи
відносно посадових (службових) осіб
платника податків або за викладеними в
акті фактами діяльності платника
податків, наявності обвинувального
вироку суду, рішення суду про стягнення
одержаного за нікчемним правочином,
наявності рішення суду про визнання
правочину недійсним.

Посилання контролюючого органу на
перевірку податковою ТОВ
"Укрінвестальянс ЛТД", за результатами
якої складено акт від 23.05.2014 р.
№1711/20-34-22-01-05/38385065 "Про результати
документальної позапланової виїзної
перевірки з питання дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.12.2013 р. по
31.12.2013 р., та з 01.02.2014 р. по 28.02.2014 р." суд не
бере до уваги, оскільки Податковий
кодекс України не ставить право
платника ПДВ на податковий кредит в
залежність від дій або бездіяльності
його контрагентів. Якщо контрагенти не
виконали свого зобов'язання по сплаті
податку до бюджету, це тягне
відповідальність та негативні
наслідки саме для цієї особи.
Зазначений висновок узгоджується із
правовою позицію, викладеною у
постановах Верховного Суду України від
31.01.2011 року у справах №21-42а10 та 21-47а10, за
позовами Закритого акціонерного
товариства "Мукачівський лісокомбінат"
до Мукачівської об'єднаної державної
податкової інспекції в Закарпатській
області, та практикою Європейського
суду з прав людини (рішення від 22.01 2009 у
справі "БУЛВЕС"АД проти Болгарії"), яку
суди повинні застосовувати як джерело
права відповідно до положень ст.17
Закону України "Про виконання рішень та
застосування практики Європейського
суду з прав людини".

За встановлених в ході судового
розгляду обставин щодо реальності
здійснених позивачем господарських
операцій, які підтверджені належним
чином складеними первинними
документами суб'єктів господарювання,
що на час вчинення спірних
господарських операцій мали
необхідний обсяг правоздатності та
були зареєстровані в якості платників
податку на додану вартість, за
відсутності фактів вчинення позивачем
нікчемних угод або угод, які суперечать
інтересам держави та суспільства, інші
доводи заперечень відповідача на
висновки суду не впливають.

Отже, фактичні обставини об'єктивно
засвідчують здійснення господарської
діяльності між позивачем та його
контрагентом, правомірність
віднесення до складу податкового
кредиту з ПДВ суми, сплаченої у складі
вартості товарів, відповідно до
первинних бухгалтерських документів
та по податковим накладним, які
виписані на виконання умов викладених
вище відносин.

Таким чином формування податкового
кредиту платником ПДВ здійснено
відповідно до п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В ході розгляду справи, відповідач не
довів правомірності та
обґрунтованості мотивів винесення
спірного податкового
повідомлення-рішення.

У зв'язку з тим, що відсутній об'єкт
донарахування податку на додану
вартість, суд приходить до висновку про
відсутність підстав застосування
штрафної (фінансової) санкції
передбаченої пп. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством.

Серед критеріїв оцінювання судом
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень, які одночасно є
принципами адміністративної
процедури, є принцип законності, що
закріплений у ч.2 ст.19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене, вимога позивача
про скасування податкового
повідомлення-рішення № від 17.06.2014
року обґрунтована та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог.

Керуючись Податковим кодексом України,
ст.ст. 7-11, 71,94, 160-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Публічного
акціонерного товариства
"Харківхолодмаш" до Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, третя особа: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрінвестальянс ЛТД" про скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Скасувати податкове
повідомлення-рішення Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області № від 17.06.2014 року.

Стягнути з Державного бюджету України
(р/р 4011, отримувач: УДКСУ у
Червонозаводському районі м. Харкова,
код 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській
області, МФО 851011) на користь Публічного
акціонерного товариства
"Харківхолодмаш" (,
адреса: м. Харків, вул. Плеханівська б.
117) судові витрати у розмірі 490,00
(чотириста дев'яносто гривень 00
копійок).

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення протягом десяти днів з дня її
проголошення, у разі застосування
судом частини третьої статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, а також прийняття постанови у
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного проваджені або
набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 05
вересня 2014 року.

Суддя
Волошин Д.А.