Справа № 815/4529/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4529/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м. Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Елпромпроект» до
Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси Головного
управління Міндоходів в Одеській
області про визнання неправомірним та
скасування наказу «Про проведення
виїзної позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Елпромпроект»
(надалі за текстом - позивач або ТОВ
«Елпромпроект») звернулось до суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Приморському районі м.
Одеси Головного управління Міндоходів
в Одеській області (надалі по тексту -
відповідач або ДПІ у Приморському
районі м. Одеси ГУ Міндоходів в
Одеській області), в якому просило
визнати неправомірним та скасувати
наказ «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на численні порушення
вимог податкового законодавства
допущені відповідачем при оформленні
наказу «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року та на незаконність
призначення позапланової виїзної
документальної перевірки.

Представники позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позові.

Представник відповідача проти
задоволення позовних вимог у судовому
засіданні заперечувала з підстав
викладених в письмових запереченнях на
позов, а також з тих підстав, що
оскаржуваний наказ станом на 02.09.2014
року є анульованим, а тому відсутні
підстави для його скасування у
судовому порядку.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, а
також дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлені наступні факти та
обставини.

Судом встановлено, що 04.08.2014 року на
підставі направлення на перевірку №
001989/1684 від 01.08.2014 року, виданого ДПІ
згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.1, 78.1.8 п.
78.1 ст. 78 Податкового кодексу України,
відповідно до наказу від 01.08.2014 року №
1781 до офісу позивача прибув головний
ревізор-інспектор відділу планування
та координації
контрольно-перевірочної роботи
управління податкового аудиту ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
Горчинська Н.В. для проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки.

Підставою для проведення
вищезазначеної перевірки є виданий
01.08.2014 року в.о. начальника ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області
відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.
78.1.1, 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України наказ «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року (а.с. 9).

На погодившись із вищенаведеним
наказом, ТОВ «Елпромпроект»
звернулося до суду з вимогою про
визнання його неправомірним та
скасування.

При цьому, судом встановлено, що 05.08.2014
року вищезазначені направлення на
проведення перевірки № 001989/1684 від
01.08.2014 року та оскаржуваний наказ «Про
проведення виїзної позапланової
перевірки ТОВ «Елпромпроект» » № 1781 від 01.08.2014 року були
анульовані відповідачем, що
підтверджується копіями доповідної
записки, сторінок Журналу обліку
видачі направлень на перевірку
посадовими особами та довідкою ДПІ у
Приморському районі м. Одеси ГУ
Міндоходів в Одеській області від
02.09.2014 року за № 30462/9/10-117 (а.с. 43-47, 58).
Вказані обставини були підтверджені
також представником відповідача у
судовому засіданні.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства регулюються
Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61
Податкового кодексу України
податковий контроль - система заходів,
що вживаються контролюючими органами з
метою контролю правильності
нарахування, повноти і своєчасності
сплати податків і зборів, а також
дотримання законодавства з питань
регулювання обігу готівки, проведення
розрахункових та касових операцій,
патентування, ліцензування та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на контролюючі органи.

Контролюючі органи державної
податкової служби мають право
проводити камеральні, документальні
(планові або позапланові; виїзні або
невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України
документальною перевіркою вважається
перевірка, предметом якої є
своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, а також
отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б однієї
з обставин, визначених цим Кодексом.
Документальною виїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
за місцезнаходженням платника
податків чи місцем розташування
об'єкта права власності, стосовно якого
проводиться така перевірка.

Згідно із пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється якщо за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно із пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України
документальна позапланова виїзна
перевірка здійснюється якщо платником
подано декларацію, в якій заявлено до
відшкодування з бюджету податок на
додану вартість, за наявності підстав
для перевірки, визначених у розділі V
цього Кодексу, та/або з від'ємним
значенням з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з
підстав, визначених у цьому підпункті,
проводиться виключно щодо законності
декларування заявленого до
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість та/або з від'ємного
значення з податку на додану вартість,
яке становить більше 100 тис. гривень.

При цьому, суд зазначає, як встановлено
ч. 2 ст. 124 Конституції України
юрисдикція суддів поширюється на всі
правовідносини, що виникають в державі.

Отже з наведеної норми Конституції
України судова юрисдикція поширюється
не загалом на всі суспільні
правовідносини, а лише на такі, що
врегульовані нормами права, тобто на
правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом
правовідносин є їх зміст, тобто
суб'єктивне право особи та її обов'язок.
Відтак, судовому захисту підлягає
суб'єктивне право особи, яке
порушується у конкретних
правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року №
6-зп «Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України»
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен, тобто громадянин України,
іноземець, особа без громадянства має
гарантоване державою право оскаржити в
суді загальної юрисдикції рішення, дії
чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх рішення, дія чи
бездіяльність порушують або ущемлюють
права і свободи громадянина України,
іноземця, особи без громадянства чи
перешкоджають їх здійсненню, а тому
потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що підставою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльності будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в
частині 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, який визначає, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Так, згідно підпункту 17.1.7 пункту 17.1
статті 17 Податкового кодексу України
платник податків має право оскаржувати
в порядку, встановленому цим Кодексом,
рішення, дії (бездіяльність)
контролюючих органів (посадових осіб).

Виходячи з наведеного, платниками
податків до суду можуть бути оскаржені
рішення, дії, бездіяльність суб'єктів
владних повноважень, які порушують
права, свободи та інтереси. Втім
задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті позовні
вимоги, які відновлюють фактично
порушені права, свободи та інтереси
особи у сфері публічно-правових
відносин.

Таким чином з вищевикладеного слідує,
що підставою для звернення особи за
захистом до суду з позовом є її
суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод,
однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

А тому дії та рішення суб'єкта владних
повноважень є такими що порушують
права і свободи особи в тому разі, якщо
вони, по-перше, вчинені з перевищенням
визначених законом повноважень, та,
по-друге, є юридично значимими, тобто
мають безпосередній вплив та стан
суб'єктивних прав та обов'язків особи.
Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в постанові Вищого
адміністративного суду України від
13.03.2013 року у справі № К/9991/8341/11.

З огляду на те, що оскаржуваний наказ
«Про проведення виїзної позапланової
перевірки ТОВ «Елпромпроект» » № 1781 від 01.08.2014 року, як на
момент звернення позивача до суду, так
і на теперішній час є анульованим, а
отже не має юридичного характеру та не
породжує жодних правових наслідків для
позивача у вигляді виникнення, зміни
або припинення його прав, суд вважає, що
підстави для визнання його
неправомірним та скасування у судовому
порядку відсутні.

Суд зазначає, що оскільки правові
наслідки оскаржуваного наказу за таких
обставин є вичерпаними, задоволення
вказаних вимог не може призвести до
відновлення порушених прав платника
податків.

Крім того, суд вважає необхідним
зазначити, що оспорюваний у даній
справі наказ є актом одноразового
застосування та вичерпує свою дію
фактом його виконання, а в даному
випадку фактом його анулювання.

Отже, враховуючи, що податковим органом
фактично нереалізована його
компетенція на проведення перевірки та
оформлення результатів такої
перевірки, оспорюваний наказ не є
таким, що порушує права позивача та
інтереси шляхом обмежень у реалізації
його прав чи безпідставного покладення
на нього необґрунтованих обов'язків, а
відтак задоволення позовних вимог про
визнання протиправним ти скасування
наказу не призведе до поновлення
порушеного права позивача, оскільки
такий наказ не є юридично значимим для
позивача з огляду на його анулювання
самим контролюючим органом.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що оскаржуваний позивачем
наказ «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року за змістом є наказом про
організацію проведення перевірки, у
зв'язку з чим будь-які дії відповідача
пов'язані із наслідком не допуску
посадових осіб відповідача до
проведення перевірки за цим наказом,
передбачені ст. 94 Податкового кодексу
України, а саме накладення
адміністративного арешту на майно
платника податків, є передчасними.

Разом з тим суд враховує, що в рішенні
Конституційного суду України від 09.07.2002
року у справі за конституційним
зверненням товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Кампус Коттон клаб» щодо офіційного
тлумачення положення частини другої
ст. 124 Конституції України (справа №
1-2/2002 про досудове врегулювання спорів)
в п. 3 зазначено, що положення частини
другої ст. 124 Конституції України
треба розглядати у системному зв'язку з
іншими положеннями Основного Закону
України, які передбачають захист судом
прав і свобод людини і громадянина, а
також прав юридичної особи,
встановлюють юридичні гарантії їх
реалізації, надаючи можливість кожному
захищати свої права і свободи
будь-якими не забороненими законом
засобами (ч. 5 ст. 55 Конституції України).
Тобто кожна особа має право вільно
обирати не заборонений законом засіб
захисту прав і свобод, у т.ч. судовий
захист. Для забезпечення судового
захисту Конституція України у ст. 124
встановила принципи здійснення
правосуддя виключно судами. Із змісту
частини другої ст. 124 Конституції
України щодо поширення юрисдикції на
всі правовідносини, що виникають у
державі, випливає, що кожен із суб'єктів
правовідносин у разі виникнення спору
може звернутися до суду за його
вирішенням.

Таким чином, позивач, враховуючи свою
адміністративну правосуб'єктність,
керуючись ст.ст. 48, 56 КАС України,
скористався своїм правом на судовий
захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції
Про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 року його право не може
бути обмежене, однак при встановлених
судом обставинах підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Питання про розподіл судових витрат
судом не вирішується, оскільки рішення
постановлено не на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись
керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Елпромпроект» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання неправомірним та скасування
наказу «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року - залишити без
задоволення.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 08 вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Елпромпроект» до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси Головного управління
Міндоходів в Одеській області про
визнання неправомірним та скасування
наказу «Про проведення виїзної
позапланової перевірки ТОВ
«Елпромпроект» » № 1781
від 01.08.2014 року - залишити без
задоволення.