Справа № 638/8420/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 р. Справа № 638/8420/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_1 на постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 01.08.2014р. по справі №638/8420/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації, Харківського обласного
центру по нарахуванню і виплаті
допомоги та контролю за призначенням і
виплатою пенсії Харківської обласної
державної адміністрації, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області

про визнання дій неправомірними та
зобов`язання нарахувати та виплатити
недотриману щорічну разову державну
допомогу до 5 травня за 2014 рік,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду із
адміністративним позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації, Харківського обласного
центру по нарахуванню і виплаті
допомоги та контролю за призначенням і
виплатою пенсії Харківської обласної
державної адміністрації, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області, в якому
просив:

- визнати дії управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради
неправомірними;

- зобов'язати управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради призначити
йому недотриману суму щорічної разової
допомоги до 5 травня за 2014 рік у розмірі
5342 грн. 00 коп.;

- зобов'язати головне управління праці
та соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації перечислити 5342 грн. 00
коп. Харківському обласному центр по
нарахуванню і виплаті допомог та
контролю за призначенням і виплатою
пенсії Харківської обласної державної
адміністрації для нарахування та
виплаті йому недотриманої суму
щорічної допомоги до 5 травня за 2014 р.;

- зобов'язати Харківський обласний
центр по нарахуванню і виплаті допомог
та контролю за призначенням і виплатою
пенсії Харківської обласної державної
адміністрації нарахувати та виплатити
йому недотриману суму щорічної
допомоги до 5 травняза 2014 рік у розмірі
5342 грн. 00 коп.;

- зобов'язати головне управління
Державного казначейства України в
Харківській області здійснити
безспірне списання недотриманої їм
суми щорічної допомоги у розмірі 5342
грн. 00 коп. з рахунків управління праці
та соціального захисту населення
адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради, головного
управління праці та соціального
захисту населення Харківської
обласної державної адміністрації та
Харківського обласного центру по
нарахуванню і виплаті допомог та
контролю за призначенням і виплату
пенсії Харківської обласної державної
адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що відповідно до ст. 13 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» йому щорічно
до 5 травня повинна надаватись грошова
допомога в розмірі восьми мінімальних
пенсій за віком, які інваліду ІІ групи.
Мінімальна пенсія за віком відповідно
до Закону України «Про
загальнообов'язкове пенсійне
страхування» і Закону України «Про
Державний бюджет за 2014 р» складає 949
грн. Отже, сума виплати мала б складати
7592 грн. (949 * 8 = 7592 грн.). Проте, 29.04.2014 року
Управління праці та соціального
захисту населення Дзержинського
району м. Харкова виплатило позивачу
одноразову грошову допомогу до 5 травня
за 2014 рік в розмірі 2250 грн. Оскільки
позивач недотримав у 2014 році
одноразову щорічну грошову допомогу до
5 травня у розмірі 5342 грн. він звернувся
до суду з зазначеним позовом.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 01.08.2014 року в
задоволенні адміністративного позову
було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скарги, в
якій просить скасувати постанову
Дзержинського районного суду м.
Харкова від 01.08.2014 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, посилається на прийняття
оскаржуваної постанови з порушенням
норм матеріального права, що призвело
до неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
те, що виплата позивачу одноразової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
була проведена у відповідності до
вимог діючого законодавства.

Відповідачі правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористались.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду повідомлялись.

Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради надало до суду клопотання,
в якому замечувало проти задоволення
позовних вимог та просила провести
розгляд без участі уповноваженого
представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач є інвалідом війни 2
групи та має право на отримання
щорічної разової грошової допомогу до 5
травня згідно ч.5 ст.13 Закону України
"Про статус ветеранів війни та гарантії
їх соціального захисту".

Як вбачається з наявної в матеріалах
справи довідки Харківського обласного
центру по нарахуванню і виплаті
допомог та контролю за призначенням і
виплатою пенсії Харківської обласної
державної адміністрації №8186, позивачу
у 2014 році разову грошову допомогу до 5
травня було виплачено у квітні 2014 року
у розмірі 2250 грн. (а.с. 26)

Під час розгляду справи підтверджено,
що виплата позивачу разової грошової
допомоги до 5 травня за 2014 рік була
проведена у розмірі, визначеному
постановою КМУ від 16.04.2014 р. №102 "Деякі
питання виплати у 2014 році разової
грошової допомоги, передбаченої
Законами України "Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального захисту"
і "Про жертви нацистських
переслідувань".

Позивач, не погоджуючись із вказаними
діями відповідачів, звернувся до суду з
даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
їх необґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" щорічно до 5
травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах:
інвалідам I групи - десять мінімальних
пенсій за віком; II групи - вісім
мінімальних пенсій за віком; III групи -
сім мінімальних пенсій за віком.

Пунктом 21 Розділу ІІ Закону України
"Про Державний бюджет України на 2008 рік
та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" була
змінена вище зазначена стаття Закону
України "Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту", а
саме зазначено, що щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірі, який
визначається Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом України про
Державний бюджет.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 р. № 10-рп/2008 визнані такими, що
не відповідають Конституції України
положення п. 20 розділу ІІ Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2008 рік та внесення змін до деяких
законодавчих актів України" стосовно
виплати щорічної разової допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції
України, закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

У 2014 році зміни до ст. 13 Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту" не вносилося.

Таким чином, відповідач у 2014 році
повинен був застосовувати
законодавство, яке діяло на час
проведення відповідних щорічних
виплати грошової допомоги до 5 травня,
а саме, ст. 13 Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" в редакції від
09.07.2007 року, а саме щорічно до 5 травня
інвалідам війни виплачується разова
грошова допомога у розмірах: інвалідам
I групи - десять мінімальних пенсій за
віком; II групи - вісім мінімальних
пенсій за віком; III групи - сім
мінімальних пенсій за віком.

Право на встановлення у 2014 році розміру
разової грошової допомоги до 5 травня
надано Кабінету Міністрів України
законодавцем не було. А тому при
виплаті позивачу даної допомоги,
відповідач повинен був керуватися
положеннями Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту".

Посилання відповідачів, як на
правомірність своїх дій, щодо
проведення виплати щорічної разової
грошової допомоги на оздоровлення
позивачу відповідно до постанови КМУ
від 16.04.2014 р. № 102 "Деякі питання виплати
у 2014 році разової грошової допомоги,
передбаченої Законами України "Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту" і "Про жертви
нацистських переслідувань" колегія
суддів вважає безпідставними, виходячи
з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції
України, виключно законами
визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а ст. 75
Конституції України встановлено, що
єдиним органом законодавчої влади в
Україні є парламент - Верховна Рада.
Конституція не надавала права
парламенту делегувати свої
повноваження іншим державним органам,
а останнім - своїми
нормативно-правовими актами змінювати
положення законів.

Відповідно до частини четвертої статті
9 КАС України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

У роз'ясненні Пленуму Верховного Суду
України, яке міститься в постанові від
01 листопада 1996 року № 9 (пункт 5)
зазначено, що судам необхідно виходити
з того, що нормативно-правові акти
будь-якого державного чи іншого органу
(акти Президента України, постанови
Верховної Ради України, постанови і
розпорядження Кабінету Міністрів
України, нормативно-правові акти
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим чи рішення Ради міністрів
Автономної Республіки Крим, акти
органів місцевого самоврядування,
накази та інструкції міністерств і
відомств, накази керівників
підприємств, установ та організацій
тощо) підлягають оцінці на
відповідність як Конституції, так і
закону. Якщо при розгляді справи буде
встановлено, що нормативно-правовий
акт, який підлягав застосуванню, не
відповідає чи суперечить законові, суд
зобов'язаний застосувати закон, який
регулює ці правовідносини.

Отже, за конституційними нормами
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що при здійсненні позивачу нарахування
або перерахунку пенсії застосуванню
підлягають положення Закону України
"Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту", а не постанов
КМУ, які істотно звужують обсяг
встановлених законом прав.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Тобто, особливістю адміністративного
судочинства є те, що обов'язок (тягар)
доказування в спорі покладається на
відповідача - орган публічної влади,
який повинен надати докази, що свідчать
про правомірність його дій, законність
прийнятих рішень.

Колегія суддів зазначає, що
відповідачі, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не довели законність та
обґрунтованість власних дій, що є
предметом оскарження.

Натомість позивач, на виконання вимог
ч.1 ст. 71 КАС України, довів обставини, на
яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Таким чином, відповідачі, провівши
виплату щорічної допомоги до 5 травня у
2014 році в розмірі визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
діяли всупереч вимогам чинного
законодавства.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
саме до завдань управлінь праці та
соціального захисту населення
відносяться функції щодо здійснення
нарахування соціальних виплат в
розмірах, передбачених діючим
законодавством, та в межах кошторису на
видатки.

З системного аналізу положень ч.1 ст.2 та
ч.3 ст.2 КАС України в кореспонденції з
приписами ст. 6 Конституції України,
якою закріплений принцип розподілу
державної влади, слідує, що суд не може
перебирати на себе функцій суб'єкта
владних повноважень в реалізації
відповідних управлінських функцій і
вирішенні питань, віднесених до
виключної компетенції такого суб'єкта.

Таким чином, оскільки функції
призначення, перерахунку та виплати
соціальних виплат є виключною
компетенцією органів праці та
соціального захисту населення, за
відсутності спору про неправильність
визначення розміру щорічної допомоги,
у зв'язку з наявністю помилок в
розрахованих відповідачем сумах
унаслідок ненавмисного перекручення
інформації в результаті арифметичних
або логічних помилок в цих розрахунках,
суд не має повноважень привласнювати
такі функції.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає необґрунтованими вимоги
позовної заяви про зобов'язання
призначити та стягнення на користь
позивача щорічної разової грошової
допомоги у певній грошовій сумі.

Тому відповідно до ст. 11 КАС України,
колегія суддів вважає, що для захисту
порушених прав позивача необхідно
прийняти рішення щодо зобов'язання
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради здійснити перерахунок та
виплату позивачу щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
в розмірі 8 мінімальних пенсій
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Крім того, колегія суддів дійшла
висновку, що згідно Типового положення
про центр по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат, затвердженого
наказом Мінцпраці № 147 від 25.04.2006р.
обов'язок щодо здійснення контролю за
правильністю призначення, перерахунку,
нарахуванню та виплаті всіх видів
соціальної допомоги покладено на центр
по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат.

Враховуючи викладене, колегія суддів
зазначає, що обов'язок щодо здійснення
контролю за правильністю призначення,
перерахунку, нарахуванню та виплаті
всіх видів соціальної допомоги,
зокрема щорічної разової грошової
допомогу до 5 травня згідно ч.5 ст.13
Закону України "Про статус ветеранів
війни та гарантії їх соціального
захисту", покладено на Харківський
обласний центр по нарахуванню і
виплаті допомоги та контролю за
призначенням і виплатою пенсії
Харківської обласної державної
адміністрації.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів дійшла висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, серед
іншого, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Дзержинського районного
суду м. Харкова від 01.08.2014 року по справі
№638/8420/14-а не відповідає вимогам ст.159
КАС України, а тому відповідно до вимог
ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1
задовольнити частково.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 01.08.2014р. по справі
№638/8420/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління праці та соціального
захисту населення адміністрації
Дзержинського району Харківської
міської ради, Головного управління
праці та соціального захисту населення
Харківської обласної державної
адміністрації, Харківського обласного
центру по нарахуванню і виплаті
допомоги та контролю за призначенням і
виплатою пенсії Харківської обласної
державної адміністрації, Головного
управління Державного казначейства
України в Харківській області про
визнання дій неправомірними та
зобов`язання нарахувати та виплатити
недотриману щорічну разову державну
допомогу до 5 травня за 2014 рік -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
праці та соціального захисту населення
адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради та
Харківського обласного центру по
нарахуванню і виплаті допомоги та
контролю за призначенням і виплатою
пенсії Харківської обласної державної
адміністрації щодо нарахування та
виплати ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
в іншому розмірі, ніж визначено ст.13
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
адміністрації Дзержинського району
Харківської міської ради здійснити
перерахунок ОСОБА_1 щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня за 2014 рік
в розмірі 8 мінімальних пенсій
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

Зобов'язати Харківський обласний центр
по нарахуванню і виплаті допомоги та
контролю за призначенням і виплатою
пенсії Харківської обласної державної
адміністрації здійснити ОСОБА_1
виплату недоплаченої суми щорічної
разової грошової допомоги до 5 травня
за 2014 рік в розмірі 8 мінімальних пенсій
відповідно до ст.13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» з урахуванням
сплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.