Справа № 804/12374/14
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р. Справа № 804/12374/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого судді - Коренева А.О.,
розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Дніпропетровську в
приміщенні Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Норіка» до
Державної податкової інспекцій у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання дій
протиправними, скасування рішення та
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ «Норіка», звернувся до
суду з позовом до ДПІ у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправними дії
щодо невизнання податковою та відмови
у прийнятті декларації за червень 2014
року, про скасування рішення від 01.08.14 №
27228/10/04-63-18-03, про визнання декларацію з
податку на додану вартість звітну за
червень 2014 року такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто 01
серпня 2014 року, та про зобов'язання ДПІ
відобразити показники (дані)
податкової декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітної за
червень 2014 року з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА».
На обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що податкова
декларація з ПДВ за червень 2014 року
була заповнена ним відповідно до
положень Податкового кодексу України
та мала бути прийнята ДПІ, як податкова
звітність. Також позивачем зазначено,
що рішення відповідача від 01.08.14 №
27228/10/04-63-18-03 є протиправним, оскільки
подана Позивачем декларація з податку
на додану вартість за червень 2014 року
містила усі обов'язкові реквізити.
Податковим кодексом України не
передбачено, щоб дата подання
декларації співпадала з датою її
отримання податковим органом. Подання
такої декларації з порушенням
встановленого строку, тягне за собою
накладення штрафу, а не відмову в її
прийнятті та невизнання її податковою.
Крім того, позивачем зауважено, що
аналіз правових норм ПКУ свідчить, що
підставою для відмови податкового
органу визнати податкову звітність як
податкову декларацію є такі дефекти її
заповнення, що впливають на
адміністрування податку органом
державної податкової служби; не
співпадання дати подання декларації з
датою її отримання податковим органом
ніяк не впливає на значення податкової
декларації як податкової звітності. До
канцелярії суду від позивача надійшло
клопотання про розгляд справи в
письмовому провадженні.

Відповідач, ДПІ у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить Розписка (а.с.67), проте правом
участі в судовому засіданні відповідач
не скористався, уповноваженого
представника до суду не направив. До
канцелярії суду від відповідача
надійшли заперечення проти позову та
клопотання. За змістом заперечень
відповідач просить відмовити в
задоволені позову, оскільки в поданій
податковій декларації з ПДВ за червень
2014р. вказаний невідповідний
обов'язковий реквізит - дата подання
декларації (а.с.60-61). За змістом
клопотання відповідач просить
розглянути заяву про забезпечення
позову по справі №804/12374/14 без участі
уповноваженого представника ДПІ (а.с.66).
Суд відмічає, що позивачем не було
подано заяви про забезпечення позову, а
ухвала про призначення такої заяви до
розгляду на адресу відповідача судом
не направлялась, адже не виносилась.
Про поважність причини неявки в судове
засідання з розгляду даної справи
відповідачем не повідомлено, належних
доказів на обґрунтування неможливості
з'явитись в судове засідання не надано.

Відповідно до ч.4 ст.128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Вивчивши доводи позову та заперечень,
дослідивши зібрані по справі докази в
їх сукупності, проаналізувавши зміст
норм матеріального і процесуального
права, суд при винесенні постанови
виходить з наступних підстав та
мотивів.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач пройшов передбачену
законодавством процедуру державної
реєстрації, набув статусу юридичної
особи за ідентифікаційним кодом 36366517,
на обліку як платник податків та зборів
перебуває в ДПІ, є платником податку на
додану вартість.

Як встановлено судом, позивачем до
відповідача подана податкова
декларація з податку на додану
вартість за червень 2014 р. з додатками.
За змістом вказаної декларації та
додатків до неї дата подання
декларації - 31.07.14, відповідно до
вхідного штампу ДПІ вказана декларація
з додатками отримана ДПІ 01.08.14,
реєстраційний № (а.с.16-35).

Відповідно до листа ДПІ від 01.08.14
№27228/10/04-63-18-03 «Про те, що звітність не
вважається податковою декларацією»
контролюючий орган повідомив позивача
про те, що декларація з податку на
додану вартість зі статусом «звітна»
за червень 2014 р. не вважається
податковою, оскільки заповнена з
порушенням вимог п.48.3 ст.48 ПКУ, а саме у
декларації, наданій до ДПІ, відсутні
достовірні обов'язкові реквізити:
«дата подання» платником зазначена
«31.07.14», тоді як фактично «звітна «
декларація з додатками надана 01.08.14
(а.с.13-14).

Не погодившись з такою відмовою ДПІ
прийняти звітну декларації з ПДВ за
червень 2014р., позивач звернувся до суду
з даним позову.

Перевіряючи оскаржувані дії та рішення
ДПІ з відмови прийняти податкову
звітність позивача на відповідність
вимогам ч.3 ст.2 КАС України,
проаналізувавши положення
законодавчих актів, якими врегульовані
спірні правовідносини, суд зауважує на
наступному.

Відповідно до п.49.3. ст.49 ПКУ податкова
декларація подається за вибором
платника податків, якщо інше не
передбачено цим Кодексом, в один із
таких способів: а) особисто платником
податків або уповноваженою на це
особою; б) надсилається поштою з
повідомленням про вручення та з описом
вкладення; в) засобами електронного
зв'язку в електронній формі з
дотриманням умови щодо реєстрації
електронного підпису підзвітних осіб у
порядку, визначеному законодавством.

Згідно з п.49.8. ст.49 ПКУ прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

На виконання приписів п.49.9. ст.49 ПКУ за
умови дотримання платником податків
вимог цієї статті посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана зареєструвати податкову
декларацію платника датою її
фактичного отримання контролюючим
органом.

За змістом ст.48 ПКУ податкова
декларація повинна містити такі
обов'язкові реквізити: тип документа
(звітний, уточнюючий, звітний новий);
звітний (податковий) період, за який
подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган і мають відмітку у
паспорті); місцезнаходження (місце
проживання) платника податків;
найменування контролюючого органу, до
якого подається звітність; дата
подання звіту (або дата заповнення -
залежно від форми); ініціали, прізвища
та реєстраційні номери облікових
карток або інші відомості, визначені в
абзаці сьомому цього пункту, посадових
осіб платника податків; підписи
платника податку - фізичної особи
та/або посадових осіб платника податку,
визначених цим Кодексом, засвідчені
печаткою платника податку (за
наявності) (п.48.3). У окремих випадках,
коли це відповідає сутності податку
або збору та є необхідним для його
адміністрування, форма податкової
декларації додатково може містити такі
обов'язкові реквізити: відмітка про
звітування за спеціальним режимом; код
виду економічної діяльності (КВЕД); код
органу місцевого самоврядування за
КОАТУУ; індивідуальний податковий
номер згідно з даними реєстру
платників податку на додану вартість
за звітний (податковий) період (п.48.4).

Відповідно до п.48.7. ст.48 ПКУ податкова
звітність, складена з порушенням норм
цієї статті, не вважається податковою
декларацією, крім випадків,
встановлених пунктом 46.4 статті 46 цього
Кодексу.

За змістом п.49.11 ст.49 ПКУ орган
державної податкової служби
зобов'язаний надати платнику податків
письмове повідомлення про відмову у
прийнятті його податкової декларації
із зазначенням причин такої відмови у
разі подання таким платником податків
до органу державної податкової служби
податкової декларації, заповненої з
порушенням вимог п.48.3 та п.48.4 ст.48 ПКУ.

Аналіз наведених законодавчих
положень дозволяє дійти наступних
висновків: - дата фактичного отримання
контролюючим органом податкової
декларації може не співпадати з датою
подання відповідного звіту,
зазначеного платником; - відмова
посадової особи органу державної
податкової служби прийняти податкову
декларацію з будь-яких причин, не
визначених цією статтею, у тому числі
висунення будь-яких не визначених цією
статтею передумов щодо такого
прийняття (включаючи зміну показників
такої податкової декларації, зменшення
або скасування від'ємного значення
об'єктів оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Суд відмічає, що зі змісту наданих
позивачем ксерокопій декларації з ПДВ
за червень 2014р. та додатків до неї,
котрі отримані відповідачем 01.08.14,
вбачається наявність всіх обов'язкових
реквізитів, визначених п.48.3 ст.48 ПКУ, в
тому числі наявна дата подання звіту -
31.07.14. Суд зважує, що зміст п.48.3 та п.48.4
ст.48 ПКУ не дозволяє дійти висновків, що
дата подання звіту має співпадати з
датою отримання такого звіту
контролюючим органом. Про відсутність
інших обов'язкових реквізитів у
згаданій декларації ДПІ не зазначено,
судом таких фактів не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Доводи
відповідача не знайшли свого
підтвердження в ході розгляду справи
та є такими, що ґрунтуються на
помилковому розумінні податкового
законодавства.

На підставі викладеного суд доходить
до висновку, що оскаржувані дії ДПІ та
рішення від 01.08.14 порушують права та
інтереси позивача, а тому є
протиправними, адже подана позивачем
податкова декларація з ПДВ за червень
2014р., отримана ДПІ 01.08.14, мала бути
прийнята означеним податковим органом.
Відтак позовні вимоги в частині
визнання протиправними дії ДПІ щодо
невизнання податковою та відмови у
прийнятті декларації Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітної за
червень 2014 року, скасування рішення ДПІ
від 01 серпня 2014 р. № 27228/10/04-63-18-03 та
визнання декларацію Товариства з
обмеженою відповідальністю «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітну за
червень 2014 року такою, що подана у
момент фактичного її отримання, тобто
01.08.14, підлягають задоволенню шляхом
визнання протиправною відмову ДПІ від
01.08.14 №27228/10/04-63-18-03 прийняти податкову
декларацію TOB «Норіка» з податку на
додану вартість за червень 2014р., а
податку декларацію TOB «Норіка» з
податку на додану вартість за червень
2014р. такою, що подана позивачем у день
її фактичного отримання ДПІ - 01 серпня
2014р.

Позовні вимоги в частині зобов'язання
ДПІ відобразити показники (дані)
податкової декларації ТОВ «НОРІКА» з
податку на додану вартість звітної за
червень 2014 року з додатками в
електронних базах даних податкової
звітності, у тому числі в картці
особового рахунку ТОВ «НОРІКА»
задоволенню не підлягають, адже
заявлені передчасно. Так, положеннями
п.49.13 ст.49 ПКУ визначено, що у разі якщо в
установленому законодавством порядку
буде встановлено факт неправомірної
відмови органом державної податкової
служби (посадовою особою) у прийнятті
податкової декларації, остання
вважається прийнятою у день її
фактичного отримання органом
державної податкової служби. Отже
податкова декларація позивача з
податку на додану вартість за червень
2014р. з додатками вважається прийнятою у
день її фактичного отримання
відповідачем в силу закону, а показники
такої декларації підлягають перевірці
та відображенню в електронних базах
даних податкової звітності податковим
органом в порядку, визначеному ПКУ.

Беручи до уваги наведене, позовні
вимоги ТОВ «Норіка» підлягають
частковому задоволенню.

Судові витрати підлягаю розподілу
відповідно до ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 8-12, 69, 71, 94, 158-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною відмову
Державної податкової інспекцій у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області від 01.08.14 №27228/10/04-63-18-03 прийняти
податкову декларацію TOB «Норіка» з
податку на додану вартість за червень
2014р.

Визнати податкову декларацію TOB
«Норіка» з податку на додану вартість
за червень 2014р. такою, що подана TOB
«Норіка у день її фактичного отримання
Державної податкової інспекцій у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області - 01 серпня 2014р.

Відмовити в задоволені іншої частини
позовних вимог.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Норіка» () витрати по сплаті судового збору
в розмірі 55,35 грн. (п'ятдесят п'ять
гривень 35 коп.).

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції за правилами,
визначеними ст.186 КАС України.

Постанова суду набирає законної сили
згідно зі ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя А.О. Коренев