Справа № 826/5863/14
Суддя: Горяйнов А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5863/14
Головуючий у 1-й інстанції: Мазур А.С.
Суддя-доповідач: Горяйнов А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Горяйнова А.М.,

суддів - Мамчура
Я.С. та Шостака О.О.,

при секретарі -
Дроздовій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Департаменту соціальної політики
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) про зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
суду з позовом, у якому просила
зобов'язати Департамент соціальної
політики виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) прийняти
рішення про віднесення її до першої
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та видати відповідне посвідчення.

Постановою окружного
адміністративного суду м. Києва від 12
червня 2014 року в задоволенні вказаного
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням позивач подала апеляційну
скаргу в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення про задоволення позову. Свої
вимоги обґрунтовує тим, що судом першої
інстанції було порушено норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. Зокрема апелянт вказує на те, що
їй встановлено ІІ групу інвалідності,
пов'язану з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС, у зв'язку з чим вона
має право на віднесення до другої
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Під час судового засідання
представники позивача підтримали свою
апеляційну скаргу та просили суд її
задовольнити з підстав, викладених в
ній.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечувала проти
апеляційної скарги та просила суд
відмовити в її задоволенні посилаючись
на те, що судом першої інстанції було
винесене законне і обґрунтоване
рішення, а підстави для його зміни чи
скасування - відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обставини, на які
посилається позивач, колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити, постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року - скасувати
та прийняти нове рішення про
задоволення позову виходячи із
наступного.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення
повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права. Обґрунтованим є рішення,
ухвалене судом на підставі повно і
всебічно з'ясованих обставин у
адміністративній справі,
підтверджених такими доказами, які
були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 202 КАС України
суд апеляційної інстанції скасовує
рішення суду першої інстанції та
ухвалює нове якщо встановить порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 30 січня 1993
року було видано посвідчення
громадянки, яка постійно проживала на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю у 1986-1992
роках (постраждала внаслідок
Чорнобильської катастрофи четвертої
категорії) серії НОМЕР_1 від 30 січня 1993
року.

В подальшому на підставі висновку МСЕК
від 06 лютого 2008 року № 1305/08 позивачу з 26
березня 2008 року було встановлено другу
групу інвалідності, яка пов'язана з
наслідками Чорнобильської катастрофи.
Вказана обставина також
підтверджується довідкою до акту
огляду МСЕК серії КВ-1 № 010356.

У зв'язку з цим ОСОБА_2 25 квітня 2014 року
звернулася до виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
ГУПСЗН із заявою про віднесення її до
першої категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
та надання відповідного посвідчення.
На час звернення до суду відповідь на
вказану заяву позивачу надана не була.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд
першої інстанції виходив з того, що на
час встановлення другої групи
інвалідності позивач не проживала та
не працювала на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, у зв'язку з чим не має права на
пільги, передбачені Законом України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки він не відповідає
вимогам матеріального права.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
інваліди з числа учасників ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській АЕС
та потерпілих від Чорнобильської
катастрофи (статті 10, 11 і частина третя
статті 12), щодо яких встановлено
причинний зв'язок інвалідності з
Чорнобильською катастрофою, хворі
внаслідок Чорнобильської катастрофи
на променеву хворобу, відносяться до
категорія 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З наведеної норми права вбачається, що
до категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи
належать, зокрема, особи, яким
відповідно до ст. 11 вищевказаного
Закону було надано статус потерпілих
від Чорнобильської катастрофи та яким
встановлено групу інвалідності.

Як раніше зазначалося, надання
позивачу статусу потерпілої від
Чорнобильської катастрофи
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 30 січня 1993 року, а
встановлення групи інвалідності,
пов'язаної з наслідками аварії на
Чорнобильській АЕС - довідкою до акту
огляду МСЕК серії КВ-1 № 010356.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку про те, що
відповідач зобов'язаний був віднести
ОСОБА_2 до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи.

Згідно письмових заперечень проти
адміністративного позову Департамент
соціальної політики виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) переконаний, що вимоги
позивача не можуть бути задоволені з
огляду на те, що на час встановлення
інвалідності ОСОБА_2 проживала за
межами зони посиленого
радіоекологічного контролю, що
суперечить п. 1.4 Положення про систему
експертизи щодо встановлення
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС, затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України, Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 30 травня
1997 року № 166/129 (далі - Положення) та ч. 3
ст. 23 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Із доводами відповідача погодився й
суд першої інстанції.

Позивач дійсно проживала в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
лише у період з 28 листопада 1985 року по 21
березня 2007 року та на час встановлення
другої групи інвалідності була
зареєстрована в м. Києві, яке до
зазначеної зони не віднесене.

Разом з тим, дослідивши вищевказані
норми права колегія суддів встановила,
що вони не пов'язують можливість
віднесення ОСОБА_2 до першої категорії
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи із фактом її
проживання в зоні посиленого
радіоекологічного контролю станом на
час встановлення групи інвалідності.

Так, відповідно до п. 1.4 Положення
експертизі щодо встановлення
причинного зв'язку хвороб,
інвалідності і смерті з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС підлягають особи,
які згідно з чинним законодавством
мають статус осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

ОСОБА_2 має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи, підтверджений
посвідченням серії НОМЕР_1 від 30 січня
1993 року. Відомості про позбавлення
позивача зазначеного статусу в
матеріалах справи - відсутні.

Таким чином, перевірку причинного
зв'язку інвалідності позивача з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС було проведено у
повній відповідності до п. 1.4 Положення.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» усі
компенсації та пільги, передбачені
цією статтею, надаються громадянам на
час постійного проживання або
постійної роботи чи постійного
навчання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю.

З наведеної норми права вбачається, що
на час постійного проживання або
постійної роботи чи постійного
навчання у зоні посиленого
радіоекологічного контролю надаються
лише ті пільги та компенсації, які
передбачені ст. 23 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи».

Натомість надання інших пільг і
компенсацій, передбачених іншими
нормами Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», не ставиться у залежність
від постійного проживання, роботи чи
навчання у відповідні зоні.

З огляду на те, що віднесення осіб до
першої категорії постраждалих від
Чорнобильської катастрофи передбачено
ст. 11 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», колегія суддів приходить
до висновку про те, що ч. 3 ст. 23
вказаного Закону не поширюється на
правовідносини, що виникли між
сторонами даної справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги
ОСОБА_2 спростовують висновки суду
першої інстанції, викладені в
постанові від 12 червня 2014 року, та є
підставами для її скасування.

З огляду на викладене колегія суддів
дійшла висновку, що судом першої
інстанції не було надано належну
оцінку дослідженим доказам та
прийнято рішення з порушенням
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи. У зв'язку з цим колегія суддів
вважає необхідним апеляційну скаргу
ОСОБА_2 задовольнити, постанову
окружного адміністративного суду м.
Києва від 12 червня 2014 року - скасувати
та прийняти нове рішення про
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити.

Постанову окружного адміністративного
суду м. Києва від 12 червня 2014 року -
скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 -
задовольнити.

Зобов'язати Департамент соціальної
політики виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації) віднести
ОСОБА_2 до першої категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи та видати їй відповідне
посвідчення.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
її складання в повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
А.М.
Горяйнов

Судді
Я.С. Мамчур

О.О. Шостак

Постанова складена в повному обсязі 09
вересня 2014 року.

Головуючий суддя

Горяйнов А.М.

Судді:

Мамчур Я.С

Шостак О.О.