Справа № 872/8499/13
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

872/8499/13

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 року

справа № 811/679/13-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Юхименка О.В. Нагорної Л.М.

за участю секретаря: Федосєєвої Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційні скарги

Колективного підприємства «Добровеличківська міжгосподарська пересувна шляхобудівельна механізована дільниця»,

Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі №811/679/13-а

за позовом

Колективного підприємства «Добровеличківська міжгосподарська пересувна шляхобудівельна механізована дільниця»

до

про

Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби

визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 березня 2013 року відкрито провадження в адміністративній справі №811/679/13-а. (т.1, а.с.1)

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки відповідачем винесено протиправні податкові повідомлення - рішення, оскільки вони ґрунтується на неправомірних висновках податкового ревізора - інспектора про нікчемність правочину, укладеного позивачем з ТОВ «Агролідер-2010».

Постанова суду першої інстанції обґрунтована тим, що фактично послуги в серпні 2011 р. по ремонту агрегатів не надано, грошові кошти за такі послуги не сплачені, хоча, позивачем зменшено податок на прибуток та податок на додану вартість, за такою операцією.

Позивач – Колективне підприємство «Добровеличківська міжгосподарська пересувна шляхобудівельна механізована дільниця», не погодившись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції у даній адміністративній справі, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі №811/679/13-а в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що позивач мав право за першою операцією (отримання податкової накладної від 22.08.11 р.) віднести суму податку на додану вартість 575,83 грн. на податковий кредит, тому висновок суду щодо неправомірності формування податкового кредиту на зазначену суму є безпідставним.

Відповідач – Новоукраїнська міжрайонна державна податкова інспекція Кіровоградської області Державної податкової служби, не погодившись з вищезазначеною постановою суду також подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову в частині задоволених позовних вимог та відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що позивачем в порушення п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту включено суми податку на додану вартість у зв’язку з придбанням товарів (робіт, послуг), які проведено на підставі нікчемного правочину, чим завищено суму податкового кредиту.

Винісши на розгляд зазначене клопотання відповідача, колегія суддів, з урахуванням належного повідомлення відповідача про апеляційний розгляд справи, відсутності поважних підстав для його задоволення, прийшла до висновку про його необґрунтованість.

Позивач та відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників сторін по справі.

У судовому засіданні, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, в період з 15 січня 2013 року по 21 січня 2013 року посадовою особою Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при взаємовідносинах із ТОВ «Агролідер» з 01 березня 2011 року по 31 серпня 2011 року, результати якої оформлено актом №6/2310/03578585 від 28 січня 2013 року.

Висновками зазначеного акту встановлено порушення позивачем:

- ст.ст.203, 215, 216, 228 Цивільного Кодексу України в частині недодержання вимог зазначених статей в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними по правочинах і, як наслідок, не спричиняють реального настання правових наслідків, а отже є нікчемними по ланцюгу до «вигодонабувача»;

- п.п.5.3.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» та п.п.138.8.1 п. 138 ст.138 Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у сумі 5131 грн., в тому числі за 1 квартал 2011 р. в сумі 2789 грн., за 2 квартал 2011 р. в сумі 1020 грн., за 3 квартал 2011 р. в сумі 1322 грн.

14 лютого 2013 року на підставі акту перевірки №6/2310/03578585 від 28 січня 2013 року відповідачем по відношенню до позивача винесені податкові повідомлення-рішення:

Порушення, допущені позивачем, на думку відповідача, мали місце в зв'язку з віднесенням до податкового кредиту та сум витрат, витрат за нікчемними правочинами позивача з ТОВ «Агролідер-2010».

Згідно матеріалів справи, 01 березня 2011 року позивачем з ТОВ «Агролідер-2010» було укладено договір надання послуг №10/3-1, згідно якого останній зобов'язується провести капітальний ремонт вузлів та агрегатів в асортименті, визначеному в комерційній пропозиції, а замовник зобов'язується прийняти послуги та оплатити їх.

Пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України, визначено, що витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Підпунктом «а» пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з абзацом шостим пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права замовника на віднесення сум до податкового кредиту з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

У відповідності до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З огляду на викладене, єдиною правовою підставою для формування податкового кредиту та витрат за відповідний звітний період є належним чином оформлені первинні документи, які виписані за наслідками реалізації товарів, робіт або послуг.

Первинні документи щодо господарських відносин позивача з ТОВ «Агролідер-2010» жодних недоліків, неточностей не містять і мають усі необхідні реквізити.

Посилання відповідача в акті перевірки щодо неможливості ТОВ «Агролідер-2010» здійснити господарську операцію через відсутність найманих працівників, спростована тим, що контрагент позивача в перевіряємий період мав найманих працівників.

Разом з тим, судом встановлено, що фактично послуги в серпні 2011 р. по ремонту агрегатів не надано, грошові кошти за такі послуги не сплачені, хоча, позивачем зменшено податок на прибуток та податок на додану вартість, за такою операцією.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об’єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 26 березня 2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційних скарг сторін спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3 ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Колективного підприємства «Добровеличківська міжгосподарська пересувна шляхобудівельна механізована дільниця» - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Новоукраїнської міжрайонної державної податкової інспекції Кіровоградської області Державної податкової служби - залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2013 року у справі №811/679/13-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, а в разі складання рішення в повному обсязі відповідно до ст. 160 зазначеного кодексу – з дня складання рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено – 19 травня 2014 року.

Головуючий: В.В. Мельник

Суддя: О.В. Юхименко

Суддя: Л.М. Нагорна