Справа № 2а-5697/10/0770
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/84766/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Костенка М.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
10.02.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011

у справі № 2а-5697/10/1770

за позовом Сарненської міжрайонної
державної податкової інспекції
Рівненської області

до Державного підприємства
"Підприємство Катеринівської
виправної колонії управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в
Рівненській області" (№46)

про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Сарненська міжрайонна державна
податкова інспекція Рівненської
області звернулась до Рівненського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державного підприємства
"Підприємство Катеринівської
виправної колонії управління
Державного департаменту України з
питань виконання покарань в
Рівненській області" (№46) про
стягнення заборгованості.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011
позовні вимоги задоволено частково

Ухвалою Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011
постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відмовляючи в частині позовних вимог
суди попередніх інстанцій дійшли
висновку, що відповідач суми боргу по
збору за забруднення навколишнього
середовища, що виникли на підставі
розрахунків від 16.10.2008 року, від 26.01.2009
року, від 12.05.2009 року, від 07.08.2009 року, від
09.11.2009 року, від 09.02.2010 року, від 11.05.2010
року, від 09.08.2010 року всього на загальну
суму 2943,33 грн. сплатив, однак,
фіскальним органом вони були
протиправно зараховані в рахунок
погашення податкового боргу, що виник у
період 2007 року.

Відповідно п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) у
рівних пропорціях.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, щодо того, що
законодавством України не передбачено
права контролюючого органу, всупереч
напрямку, вказаному платником податку
у платіжному документі, зараховувати
платежі у рахунок погашення
податкового боргу.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону
України «Про Національний банк
України» систему, порядок і форми
платежів визначає Національний банк
України.

Згідно п. 1.7 глави 1 Інструкції «Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті», затвердженої
постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 кошти з
рахунків клієнтів банки списують лише
за дорученнями власників цих рахунків
(включаючи договірне списання коштів
згідно з главою 6 цієї Інструкції) або
на підставі платіжних вимог стягувачів
у разі примусового списання коштів
згідно з главою 5 цієї Інструкції.

Згідно з п. 3.8 Інструкції «Про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті» реквізит
«Призначення платежу» платіжного
доручення заповнюється платником так,
щоб надавати повну інформацію про
платіж та документи, на підставі яких
здійснюється перерахування коштів
отримувачу. Повноту інформації
визначає платник з урахуванням вимог
законодавства України. Платник
відповідає за дані, що зазначені в
реквізиті платіжного доручення
«Призначення платежу». Банк перевіряє
заповнення цього реквізиту на
відповідність установленим вимогам
лише за зовнішніми ознаками.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, щодо того, що
відповідно до чинного законодавства
України право визначати призначення
платежу належить виключно платнику, а
відповідно відповідач має право
самостійно визначати цільове
призначення своїх грошових коштів.

Відповідно до Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами»
встановлено вичерпний перелік заходів,
які вживаються контролюючим органом з
метою погашення платниками податків
податкового боргу. Серед таких заходів
немає зміни призначення платежу,
самостійно визначеного платником
податків.

Колегія суддів касаційної
інстанції погоджується з висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
стосовно того, що відповідачем було
визначено призначення платежу в межах
своїх прав, а позивачем було
неправомірно здійснено розподіл та
спрямування сум, сплачених згідно
платіжних доручень.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Сарненської міжрайонної державної
податкової інспекції Рівненської
області на постанову Рівненського
окружного адміністративного суду від
10.02.2011 та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 27.10.2011 у справі № 2а-5697/10/1770 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сарненської
міжрайонної державної податкової
інспекції Рівненської області
відхилити.

Постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від 10.02.2011 та
ухвалу Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 27.10.2011 у
справі № 2а-5697/10/1770 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко С.Е. Острович