Справа № 815/4537/14
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4537/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
м.
Одеса

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Стефанова С.О.,

за участю секретаря судового засідання
Гунько О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
протиправними дій та скасування наказу
від 08.07.2014 року № 80 «СК» «Про скасування
реєстрації про початок будівельних
робіт та декларації про готовність
об'єкта до експлуатації», -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач)
звернулася до суду з позовом до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області (надалі по тексту -
відповідач або Інспекція ДАБК в
Одеській області), в якому з
урахуванням поданої заяви про
уточнення позовних вимог, просить
визнати протиправними дії посадових
осіб відповідача, які пов'язані з
проведенням позапланової перевірки
замовника ОСОБА_1 об'єкта будівництва
квартири під АДРЕСА_1 та визнати
протиправним та скасувати наказ
відповідача від 08.07.2014 року № 80 «СК»
«Про скасування реєстрації про початок
будівельних робіт та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації».
Позивач вважає вказані дії та наказ
відповідача необґрунтованими та
такими, що вчинені з численними
порушенням норм процесуального та
матеріального права, а отже
підлягаючими визнанню протиправними
та скасуванню.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги та
просив позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись на обставини
викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, письмових заперечень
на позов не подав.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
дослідивши обставини, якими
обґрунтовувалися позовні вимоги та
заперечення, перевіривши їх доказами,
судом встановлені наступні факти та
обставини.

ОСОБА_1 на підставі договорів
купівлі-продажу квартири: від 27.06.2013
року, який зареєстровано в реєстрі за
номером 558 та від 27.06.2013 року, який
зареєстровано в реєстрі за номером 557,
за згодою суміжного землекористувача -
Релігійної громади Свято - Троїцької
Парафії Української Православної
Церкви Київського Патріархату м. Одеси
від 14.06.2013 року на реконструкцію
об'єктів по АДРЕСА_1, звернулася до
Управління архітектури та
містобудування Одеської міської ради з
завою щодо отримання містобудівних
умов та обмежень для реконструкція
двох квартир, які розташовані у
одноповерховому житловому будинку, з
внутрішнім переплануванням та з
об'єднанням двох квартир № 1 та № 1-а у
самостійну квартиру, без розширення,
без зміни цільового призначення, без
зміни висотних відміток покрівлі та
конфігурації і ухилу покрівлі, для
поліпшення житлових умов (а.с. 50-51).

15.08.2013 року позивач отримала
Містобудівні умови та обмеження
забудови земельної ділянки для
реконструкції двох квартир, з
внутрішнім переплануванням та з
об'єднанням, розташованих за адресою
АДРЕСА_1. Відповідно до містобудівних
умов: площа земельної ділянки - в межах
двох квартир, які належать позивачці та
розташовані у одноповерховому
житловому будинку, з внутрішнім
переплануванням та з об'єднанням двох
квартир № 1 та № 1-а у самостійну
квартиру, без розширення, без зміни
цільового призначення, без зміни
висотних відміток покрівлі та
конфігурації і ухилу покрівлі.
Функціональне призначення земельної
ділянки не змінюється. Основні
техніко-економічні показники об'єкта
будівництва: згідно наданого
містобудівного розрахунку
техніко-економічні показники об'єкта
після реконструкції загальна площа
приміщень без підвалу складає - 107,87
кв.м. (а.с. 46-49).

09 вересня 2013 року позивачем подана та
оформлена у відповідності до вимог
чинного законодавства декларація про
початок будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_1, яка
була перевірена Інспекцією ДАБК в
Одеській області та зареєстрована за №
ОД 32 (а.с. 32-34). Згідно вказаної
декларації загальна площа квартири з
підвалом складає 207, 87 кв.м.

04 листопада 2013 року позивачем подана та
оформлена у відповідності до вимог
діючого

законодавства декларація про початок
будівельних робіт з реконструкції
квартири АДРЕСА_1, яка була перевірена
Інспекцією ДАБК в Одеській області та
зареєстрована за №ОД 22 (а.с. 35-37).
Згідно вказаної декларації загальна
площа квартири без підвалу складає 107, 87
кв.м.

07 лютого 2014 року Інспекцією ДАБК в
Одеській області прийнята та
зареєстрована за № ОД 83
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, за вищевказаною адресою
(а.с. 43-45).

02 липня 2014 року головним державним
інспектором інспекційного відділу №2
інспекційного управління в м. Одеса
Похнюк В.Ю. відповідно до статті 41
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності» та згідно з
Порядком здійснення державного
архітектурно - будівельного контролю,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 23.05.2011 року № 553,
на підставі листа ГО «Громадська
ініціатива південного регіону» від
18.06.2014 року №288/14, проведено позапланову
перевірку дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил об'єкта
будівництва: реконструкція квартири
АДРЕСА_1.

За результатами проведеної перевірки
посадовою особою відповідача було
складено акт перевірки дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм і правил від 02.07.2014 року, в якому,
зокрема, зафіксовано наступне:
будівельні роботи не виконуються,
збудована одноповерхова будівля з
підвалом, та мансардним поверхом.,
несучі стіни якої влаштовані з
черепашнику. Так, в декларацій про
початок виконання будівельних робіт,
зареєстрованих за № ОД 32 від
09.09.2013 року та № ОД 22 від 04.11.2013
року вказано недостовірні дані, а саме:
зазначена загальна площа 207,87 кв.м з
підвалом, а у містобудівних умовах
вказано 107,87 кв.м. без підвалу, чим гр.
ОСОБА_1 порушено ст. 36 ч.8 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності». Також під час перевірки
встановлено, що замовником,
будівництва гр. ОСОБА_1 згідно порядку
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом, об'єктів затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання
прийнятті в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів» подано до
Інспекції Декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації з
реконструкції квартири АДРЕСА_1, яка
зареєстрована за № ОД 83 від 07.02.2014
року в якій у п.12 вказана загальна площа
211,6 кв.м. у п.12 вказано несучі
конструкції з цегли, у п.13 вказана
кількість поверхів: І поверх з
підвалом, а по факту ще й присутній
мансардний поверхи стіни із каменю
ракушняка.

На підставі встановлених в акті
порушень, 08.07.2014 року в.о начальника
Інспекції ДАБК в Одеській області
видано наказ № 80 «СК» «Про скасування
реєстрації декларації про початок
виконання будівельних робіт та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації», відповідно до якого
скасовано реєстрацію декларації № ОД
32 від 09.09.2013 року про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_1;
скасовано реєстрацію декларації №ОД
22 від 04.11.2013 року про початок
виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири №1 та №1а з їх
об'єднанням в одну самостійну квартиру
без зміни цільового призначення та
габаритів за адресою: АДРЕСА_1;
скасовано реєстрацію декларації від
07.02.2014 року № ОД 83 про готовність
до експлуатації об'єкта з
реконструкції квартири АДРЕСА_1 (а.с.
10-12).

Також вищезазначеним наказом доручено
Відділу дозвільних документів та
ліцензування повідомити Реєстраційну
службу Головного управління юстиції в
Одеській області про скасування
реєстрації декларації замовника, та
вирішено направити інформацію в
Держархбудінспекцію України.

Вважаючи дії Інспекції ДАБК в Одеській
області, які пов'язані з проведенням
вищезазначеної перевірки та наказ № 80
«СК» «Про скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації»
протиправними, позивач звернулася до
суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд, керуючись
законодавством у сфері містобудівної
діяльності, частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якою встановлено, що суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, виходить з того, що
оскільки позивачем як спосіб захисту
порушеного права обрано оскарження
рішення суб'єкта владних повноважень,
Одеський окружний адміністративний
суд досліджуючи надані сторонами
докази повинен встановити
відповідність спірного наказу чинному
законодавству.

Відповідно до Конституції України
кожному гарантується право на
оскарження в суді рішень, дій, чи
бездіяльності органів державної влади,
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Так, відповідно до частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: 1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зазначені критерії є вимогами для
суб'єкта владних повноважень, який
приймає відповідне рішення, вчиняє дії
чи допускається бездіяльності.

Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області - територіальний
орган Державної
архітектурно-будівельної інспекції
України утворена відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 23.05.2011 р. № 549 та діє з 08.06.2011 року
замість Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області, яка діяла у системі
Міністерства регіонального розвитку
та будівництва.

Свої повноваження Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України здійснює безпосередньо через
свої територіальні органи - інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
регулювання містобудівної
діяльності», Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області здійснює управління в
сфері містобудівної діяльності в межах
Одеської області.

Таким чином, Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області наділена
відповідними повноваженнями щодо
здійснення державного-архітектурно
будівельного контролю в межах Одеської
області.

Процедура здійснення заходів,
спрямованих на дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил під час
виконання підготовчих і будівельних
робіт та ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної
із створенням об'єктів будівництва
регламентована Порядком здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю затверджений постановою
Кабінету Міністрів України від 23.05.2011
року №553.

Як встановлено ст. 41 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності» державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.
Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Вирішуючи питання щодо суті
встановлених в акті порушень та
правомірності спірного наказу, суд
виходив з наступного.

Як вбачається з акту, перевіркою
встановлені порушення з боку позивача
щодо внесення недостовірних даних в
декларації про початок виконання
будівельних робіт, зареєстровані за №
ОД 32 від 09.09.2013 року та № ОД 22
від 04.11.2013 року (зазначена загальна
площа 207,87 м.кв. з підвалом, а у
містобудівних умовах вказано 107,87 кв.м.,
без підвалу, чим гр. ОСОБА_1 порушено ст.
36 ч.8 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», та внесення
недостовірних даних в декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації за
№ ОД 83, чим порушено ст. 39 ч. 10
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності».

Разом з тим, суд з даними висновками
відповідача не погоджується, з огляду
на наступне.

Відповідно до приписів ч. 8 ст. 36 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» замовник
відповідно до закону несе
відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про початок
виконання будівельних робіт, та
виконання будівельних робіт без
зареєстрованої декларації.

Відповідно до ч. 10 ст. 39 вказаного
Закону замовник відповідно до закону
несе відповідальність за повноту та
достовірність даних, зазначених у
поданій ним декларації про готовність
об'єкта до експлуатації, та за
експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації або
сертифіката.

Як судом встановлено вище, 09 вересня 2013
року позивачем була подана та
оформлена у відповідності до вимог
чинного законодавства декларація про
початок будівельних робіт з
реконструкції квартири АДРЕСА_1, яка
була перевірена Інспекцією ДАБК в
Одеській області та зареєстрована за №
ОД 32 (а.с. 32-34), згідно якої загальна
площа квартири з підвалом складає 207, 87
кв.м.

04 листопада 2013 року позивачем подана та
оформлена у відповідності до вимог
діючого

законодавства декларація про початок
будівельних робіт з реконструкції
квартири АДРЕСА_1, яка була перевірена
Інспекцією ДАБК в Одеській області та
зареєстрована за №ОД 22 (а.с. 35-37),
згідно якої загальна площа квартири
без підвалу складає 107, 87 кв.м.

07 лютого 2014 року Інспекцією ДАБК в
Одеській області прийнята та
зареєстрована за № ОД 83
декларація про готовність об'єкта до
експлуатації, за вищевказаною адресою
(а.с. 43-45).

Спірним наказом в.о. начальника
Інспекції ДАБК в Одеській № 80 «СК» «Про
скасування реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації» від 08.07.2014 року
вищезазначені декларації були
скасовані.

У якості фактичних обставин для
скасування декларацій відповідач
вказує на те, що зазначені позивачем в
них дані, недостовірні, посилаючись при
цьому на те, загальна площа об'єкту яка
зазначена позивачем в деклараціях про
початок будівельних робіт та в
декларації про готовність об'єкту до
експлуатації не відповідає загальній
площі визначених в містобудівних
умовах та обмеженнях.

Відповідно до ч. 4, 6 ст. 39 Закону України
«Про регулювання містобудівної

діяльності» прийняття рішення про
реєстрацію (повернення) декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
видачу (відмову у видачі) сертифіката
здійснюється органами державного
архітектурно-будівельного
контролю протягом десяти робочих днів
з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта є
дата реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації або
видачі сертифіката.

Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
повертають декларацію про готовність
об'єкта до експлуатації замовникові,
якщо декларація подана чи оформлена з
порушенням установлених вимог, з
обґрунтуванням причини у строк,
передбачений для її реєстрації.

В свою чергу, згідно з ч. 2 ст. 39-1 Закони
України «Про регулювання
містобудівної діяльності» у разі
виявлення інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
факту подання недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації, які є
підставою вважати об'єкт самочинним
будівництвом, зокрема якщо він
збудований або будується на земельній
ділянці, що не була відведена для цієї
мети, або без відповідного документа,
який дає право виконувати будівельні
роботи, чи належно затвердженого
проекту або будівельного паспорта,
реєстрація такого повідомлення або
декларація підлягає скасуванню
інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, встановленому Кабінетом
Міністрів України. Про скасування
повідомлення або декларації замовник
письмово повідомляється протягом
трьох робочих днів з дня скасування.

Таким чином, за умови наявності
належним чином зареєстрованих
декларацій про початок будівельних
робіт і про готовність об'єкту до
експлуатації, обставини виявлення у
них недостовірних даних, які
дозволяють кваліфікувати об'єкт як
самочинне будівництво, є підставою для
скасування реєстрації цих декларацій
самою інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
або в судовому порядку.

Відповідно до п. 1, 2 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 466 від 13 квітня 2011 року, будівельні
роботи - це роботи з нового будівництва,
реконструкції, технічного
переоснащення діючих підприємств,
реставрації, капітального ремонту.
Будівельні роботи виконуються
Замовником після реєстрації
відповідною Інспекцією декларації -
щодо об'єктів будівництва, що належать
до І - III категорії складності.

Згідно п. 4 даного Порядку виконання
будівельних робіт, реконструкція,
реставрація або капітальний ремонт
об'єктів будівництва без зміни
зовнішніх геометричних розмірів їх
фундаментів у плані, а також
реконструкція або капітальний ремонт
автомобільних доріг, залізничних
колій, ліній електропередачі, зв'язку,
трубопроводів, інших лінійних
комунікацій у межах, земель їх
розміщення може проводитися за
відсутності документа, що засвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою.

Слід зазначити, що даним Порядком також
регламентовано процедуру реєстрації
декларації відповідно до якого,
реєстрація декларації здійснюється з
дотриманням вимог Закону України «Про
дозвільну систему у сфері
господарської діяльності».

Згідно з п.п. 18-21 Порядку прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 13
квітня 2011 року № 461, замовник (його
уповноважена особа) заповнює і подає
особисто або надсилає рекомендованим
листом з описом вкладення чи через
електронну систему здійснення
декларативних процедур у будівництві
до Інспекції два примірники декларації
за затвердженою формою.

Один примірник після проведення
реєстрації повертається замовнику,
другий - залишається в Інспекції, яка її
зареєструвала.

Замовник згідно із законом відповідає
за повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації.

Інспекція протягом десяти робочих днів
з дня надходження декларації перевіряє
повноту даних зазначених у декларації,
та вносить їх до єдиного реєстру.

Тобто з аналізу вищезазначених норм
даного Положення слідує, що Інспекція
ДАБК зобов'язана здійснювати перевірку
внесених даних до декларації.

У разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації.

Підстав для усунення недоліків під час
реєстрації Декларації про готовність
на момент реєстрації у Інспекції не
виникло.

Після усунення недоліків, що стали
підставою для повернення декларації на

доопрацювання, замовник може повторно
звернутися до Інспекції для реєстрації
декларації.

Як свідчать матеріали справи, позивач
подав декларації про початок виконання
будівельних робіт, а відповідач, в свою
чергу, перевіривши повноту даних,
зазначених у деклараціях зареєстрував
їх.

Суд зазначає, що реєструючи декларацію
07.02.2014 року про готовність об'єкта до
експлуатації, відповідач відповідно до
вимог законодавства, зобов'язаний був
перевірити її на відповідність даних,
зазначених в деклараціях про початок
виконання будівельних робіт від 09.09.2013
року та від 04.11.2013 року.

Судом встановлено, що 07.02.2014 року
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області під час перевірки
повноти та достовірності даних
внесених позивачем до декларації за №
ОД 83 було зареєстровано
Декларацію про готовність об'єкту,
належного до II категорії складності, до
експлуатації за результатами
закінчення реконструкції квартири
АДРЕСА_1.

Тобто територіальним органом
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики з питань
державного архітектурно-будівельного
контролю, контролю у сфері
житлово-комунального господарства
підтверджено, що реконструкція квартир
АДРЕСА_1 проведено у відповідності до
всіх державних норм та будівельних
правил.

Загальна площа будівлі за даними
декларації складає 211,6 кв.м., тобто є
ідентичною із загальною площею цього
приміщення відповідно до технічного
паспорту, виготовленого КП «Бюро
технічної інвентаризації», що також
підтверджується Висновком № 1570
судової будівельно-технічної
експертизи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1
за позовом про визнання сумісної
власністю подружжя кв АДРЕСА_1 від
22.05.2014 року (а.с. 93-96).

Крім того, відповідно до положень ч. 2
ст. 34 Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», зазначені у
ч. 1 ст. 34 цього Закону документи, що
надають право на виконання будівельних
робіт, є чинними до завершення
будівництва.

Таким чином декларації про початок
будівельних робіт втратили чинність з
моменту реєстрації декларації про
готовість об'єкта до експлуатації, а
саме з 07.02.2014 року.

Оскільки реєстрація декларацій про
початок виконання будівельних робіт з
реконструкції квартири №1 та №1а з їх
об'єднанням в одну самостійну квартиру
без зміни цільового призначення та
габаритів за своїм змістом є актами
одноразового застосування, що
спричинили певні правові наслідки, а
саме вчинення позивачем дій щодо
реалізації наданого йому цими
деклараціями права на проведення
будівельних робіт, у відповідача були
відсутні будь-які правові підстави для
їх скасування, оскільки 07.02.2014 року ці
декларації втратили чинність.

Також судом встановлено, що 06.03.2014 року
Реєстраційною службою Одеського
міського управління юстиції було
видано ОСОБА_1 свідоцтво за індексним
номером 18698684 про право власності на
нерухоме майно: квартиру загальною
площею 211,6 кв.м., розташованою за
адресою: АДРЕСА_1. На підставі вказаного
свідоцтва державним реєстратором
Реєстраційної служби Одеського
міського управління юстиції було
зареєстровано право власності ОСОБА_1
на вказаний об'єкт нерухомості у
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно (а.с. 40-42).

З огляду на видачу позивачу свідоцтва
про право власності на нежитлове
приміщення загальною площею 211,6 кв.м., а
також подальшу реєстрацію відомостей
про набуття ОСОБА_1 права власності на
цей об'єкт нерухомості у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно,
суд вважає, що наразі відсутні
визначені законом підстави для
визнання спірного будівництва
самочинним. А тому твердження
відповідача щодо внесення замовником
будівництва недостовірних даних до
декларації про готовність до
експлуатації закінченого
будівництвом об'єкту, суд вважає
необґрунтованими, зважаючи на
викладені вище обставини.

Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону
замовник має право виконувати
будівельні роботи після реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до І - III
категорій складності.

За правилами частин 1, 2 ст. 36 Закону
право на виконання підготовчих робіт
(якщо вони не були виконані раніше
згідно з повідомленням або
зареєстрованою декларацією про
початок виконання підготовчих робіт) і
будівельних робіт на об'єктах, що
належать до І - III категорій складності,
підключення об'єкта будівництва до
інженерних мереж та споруд надається
замовнику та генеральному підряднику
чи підряднику (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) після реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт. Реєстрацію
декларації про початок виконання
будівельних робіт проводить орган
державного архітектурно-будівельного
контролю на безоплатній основі
протягом п'яти робочих днів з дня
надходження декларації. Виконувати
будівельні роботи, підключати об'єкт
будівництва до інженерних мереж та
споруд без реєстрації зазначеної
декларації забороняється. За наявності
зареєстрованої декларації про початок
виконання будівельних робіт отримання
замовником та генеральним підрядником
чи підрядником (у разі якщо будівельні
роботи виконуються без залучення
субпідрядників) інших документів
дозвільного характеру для виконання
будівельних робіт та видалення зелених
насаджень у межах будівельного
майданчика не вимагається.

Наведені правові норми
кореспондуються із частиною 1 статті 376
Цивільного кодексу України у редакції
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
посилення відповідальності та
вдосконалення державного регулювання
у сфері містобудівної діяльності» яка
розкриває поняття «самочинне
будівництво».

Так, згідно з цією статтею житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Таким чином, відсутність відповідного
документа, який дає право виконувати
будівельні роботи на об'єкті II
категорії складності (в даному випадку
декларації про початок виконання
будівельних робіт) дозволяє
кваліфікувати відповідне будівництво
як самочинне і навпаки: не є самочинним
будівництво, яке не потребує отримання
цього документа, або здійснено за
наявності такого документа.

Оскільки у позивача було право
виконувати будівельні роботи
відповідно до зареєстрованих
відповідачем декларацій про початок
виконання будівельних робіт, вважати
об'єкт самочинним будівництвом у
Інспекції ДАБК не було жодних правових
підстав.

При цьому, суд зазначає, що наслідком
здійснення самочинного будівництва є
неможливість виникнення у особи, яка
його здійснила, права власності на
нього, крім випадків визнання такого
права в судовому порядку з підстав,
передбачених ч.ч. 3, 5 ст. 376 ЦК України,
оскільки у випадку здійснення
самочинного будівництва забудовником
не дотримуються обов'язкові для даних
правовідносин вимоги закону (отримання
дозвільних документів, відведення
земельної ділянки для даної мети,
розробка та дотримання проекту
будівництва, дотримання будівельних
норм і правил).

З огляду на вищевикладене, суд
приходить до висновку, що вимоги
зазначені в оскаржуваному наказі
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області не ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства та не
підлягають виконанню з огляду на їх
безпідставність та неправомірність,
позаяк їх виконання призведе до
порушення прав власника об'єкта
нерухомості - ОСОБА_1

При цьому суд звертає увагу, що
законність набуття ОСОБА_1 права
власності на здійснену реконструкцію
квартир АДРЕСА_1 наразі
підтверджуються тим, що об'єкт
нерухомості оформлений у власність
ОСОБА_1 у встановленому законом
порядку, проведено державну реєстрацію
права власності, реєстрація Декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
від 07.02.2014 року не скасовувалась та
докази, що спростовують вищевикладені
обставини відповідачем суду не надані.

Крім того, зважаючи на встановлений
термін для скасування декларації про
готовність об'єкту до експлуатації, а
саме 10-денний термін з моменту подання
декларації про готовність для
реєстрації та враховуючи, що
декларацію про готовність
зареєстровано 07.02.2014 року, а наказ про
скасування реєстрації прийнято 08.07.2014
року, судом вбачається, що зазначені
дії, окрім іншого, відповідачем
вчиненні з порушенням строку
встановленого законом для скасування
реєстрації декларації про готовність
об'єкту до експлуатації.

За таких обставин, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, суд дійшов
висновку, що відповідач при винесенні
наказу № 80 «СК» від 08.07.2014 року «Про
скасування реєстрації про початок
будівельних робіт та декларації про
готовність об'єкта до експлуатації»
діяв в супереч законодавчо
встановленим приписам.

Водночас, вимоги позивача про визнати
протиправними дії посадових осіб
відповідача, які пов'язані з
проведенням позапланової перевірки
замовника ОСОБА_1 об'єкта будівництва
квартири під АДРЕСА_1 не підлягають
задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція суддів поширюється
на всі правовідносини, що виникають в
державі.

Отже з наведеної норми Конституції
України судова юрисдикція поширюється
не загалом на всі суспільні
правовідносини, а лише на такі, що
врегульовані нормами права, тобто на
правовідносини.

В свою чергу неодмінними елементом
правовідносин є їх зміст, тобто
суб'єктивне право особи та її обов'язок.
Відтак, судовому захисту підлягає
суб'єктивне право особи, яке
порушується у конкретних
правовідносинах.

Відповідно до Рішення Конституційного
Суду України від 25 листопада 1997 року №
6-зп «Щодо офіційного тлумачення
частини другої статті 55 Конституції
України та статті 248-2 Цивільного
процесуального кодексу України»
частину другу статті 55 Конституції
України необхідно розуміти так, що
кожен, тобто громадянин України,
іноземець, особа без громадянства має
гарантоване державою право оскаржити в
суді загальної юрисдикції рішення, дії
чи бездіяльність будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб, якщо громадянин України,
іноземець, особа без громадянства
вважають, що їх рішення, дія чи
бездіяльність порушують або ущемлюють
права і свободи громадянина України,
іноземця, особи без громадянства чи
перешкоджають їх здійсненню, а тому
потребують правового захисту в суді.

З викладеної правової позиції
Конституційного Суду України випливає,
що підставою для звернення особи до
суду з позовом щодо оскарження рішення,
дії чи бездіяльності будь-якого органу
державної влади, органу місцевого
самоврядування, посадових і службових
осіб є наявність у позивача
переконання в порушенні його прав або
свобод чи в існуванні перешкод у
здійсненні цих прав.

Вказаний принцип також закріплений в
частині 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, який визначає, що кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Виходячи із положень статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства України
предметом розгляду в порядку
адміністративного судочинства є
рішення, дії або бездіяльність суб'єкта
владних повноважень.

Виходячи з наведеного, до суду можуть
бути оскаржені рішення, дії,
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які порушують права,
свободи та інтереси осіб. Втім
задоволенню в адміністративному
судочинстві підлягають лише ті позовні
вимоги, які відновлюють фактично
порушені права, свободи та інтереси
особи у сфері публічно-правових
відносин.

Таким чином з вищевикладеного слідує,
що підставою для звернення особи за
захистом до суду з позовом є її
суб'єктивне уявлення, особисте
переконання в порушенні прав чи свобод,
однак обов'язковою умовою здійснення
такого захисту судом є об'єктивна
наявність відповідного порушення
права або законного інтересу на момент
звернення до суду.

При цьому слід зазначити, що неодмінною
ознакою порушення права особи є зміна
стану суб'єктивних прав та обов'язків,
тобто припинення можливості чи
неможливість реалізації її законного
права та/або виникнення додаткового
обов'язку.

А тому дії суб'єкта владних повноважень
є такими що порушують права і свободи
особи в тому разі, якщо вони, по-перше,
вчинені з перевищенням визначених
законом повноважень, та, по-друге, є
юридично значимими, тобто мають
безпосередній вплив та стан
суб'єктивних прав та обов'язків особи.
Аналогічна правова позиція викладена,
зокрема, в постанові Вищого
адміністративного суду України від
13.03.2013 року у справі № К/9991/8341/11.

Суд зазначає, що оскільки правові
наслідки оскаржуваних дій за таких
обставин є вичерпаними, задоволення
вказаних вимог не може призвести до
відновлення порушених прав позивача,
оскільки після проведення перевірки
права ОСОБА_1 порушують лише наслідки
проведення відповідної перевірки.

Так, оскаржені у даній справі дії щодо
проведення перевірки вичерпують свою
функцію фактом їх виконання. За
результатами реалізації прав на
проведення перевірки, Інспекцією ДАБК
складено акт перевірки та винесено
спірний наказ.

Отже, враховуючи, що Інспекцією ДАБК
фактично реалізована її компетенція на
проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки, дії щодо
проведення перевірки не є такими, що
порушують права позивача та інтереси
шляхом обмежень у реалізації його прав
чи безпідставного покладення на нього
необґрунтованих обов'язків, а відтак
задоволення позовних вимог про
визнання незаконними дій не призведе
до поновлення порушеного права
позивача, оскільки такі дії
відповідача не є юридично значимими
для позивача з огляду на прийняття
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області наказу від 08.07.2014 року
№ 80 «СК» «Про скасування реєстрації
про початок будівельних робіт та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації».

Таким чином, позивач, враховуючи свою
адміністративну правосуб'єктність,
керуючись ст.ст. 48, 56 КАС України,
скористалася своїм правом на судовий
захист, при цьому згідно ст. 6 Конвенції
Про захист прав людини і
основоположних свобод, ратифікованої
Україною 17.07.1997 року його право не може
бути обмежене, однак при встановлених
судом обставинах підстави для
задоволення даних позовних вимог
відсутні.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 71 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на встановлені вище обставини
та надані позивачем докази, суд дійшов
висновку, що оскаржуваний наказ
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 08.07.2014 року № 80
«СК» «Про скасування реєстрації про
початок будівельних робіт та
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації», яким скасовані
декларації про початок будівельних
робіт та про готовність об'єкта до
експлуатації винесений
необґрунтовано, тобто без урахування
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення не у межах
повноважень, а тому є протиправним та
підлягає скасуванню, а отже вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
керуючись ст.ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, -

П О С Т А Н О В И
В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області про визнання
протиправними дій та скасування наказу
від 08.07.2014 року № 80 «СК» «Про скасування
реєстрації про початок будівельних
робіт та декларації про готовність
об'єкта до експлуатації» -
задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 08.07.2014 року № 80
«СК» «Про скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт та про готовність до
експлуатації квартири під АДРЕСА_1
загальною площею 211,6 кв.м., житлова
площа 46,3 кв.м.».

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку на подання
апеляційної скарги. Якщо апеляційну
скаргу не буде подано в строк,
встановлений ст. 186 КАС України,
постанова суду набирає законної сили
після закінчення цього строку. У разі
подання апеляційної скарги постанова,
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова суду може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду шляхом подачі
апеляційної скарги до Одеського
окружного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови.

Повний текст постанови складений та
підписаний суддею 08 вересня 2014 року.

Суддя
С.О. Cтефанов

Визнати протиправним та скасувати
наказ Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Одеській області від 08.07.2014 року № 80
«СК» «Про скасування реєстрації
декларації про початок виконання
будівельних робіт та про готовність до
експлуатації квартири під АДРЕСА_1
загальною площею 211,6 кв.м., житлова
площа 46,3 кв.м.».