Справа № 372/410/14-а
Суддя: Аліменко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Мора О.М.
Суддя-доповідач: Аліменко В.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді
Аліменка В.О.,

суддів
Кучми А.Ю., Сорочко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_2 на Постанову Обухівського
районного суду Київської області від 10
лютого 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2014 року позивач звернувся до
Обухівського районного суду Київської
області з адміністративним позовом до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
в якому просив визнати дії 22-ї сесії
Григорівської сільської ради VІ
скликання від 18.09.2013 року по ухваленню
рішення № 692 від 18.09.2013 року про відмову
йому у наданні дозволу на замовлення
проекту із землеустрою щодо відведення
земельної ділянки неправомірними,
скасувати зазначене рішення та
зобов'язати Григорівську сільську раду
надати позивачу під будівництво та
обслуговування житлового будинку та
прибудинкових споруд, земельну ділянку
із земель комунальної власності в
межах норм безоплатної приватизації -
0,25 га.

Постановою Обухівського районного
суду Київської області від 10 лютого 2014
року в задоволенні адміністративного
позову - відмолено.

Не погоджуючись з прийнятою
Постановою, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
Постанову суду першої інстанції та
постановити нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що оскаржуване судове
рішення постановлено з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи по суті та судом неповно
з'ясовано обставини, що мають значення
для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними в матеріалах справи доказами,
колегія суддів приходить до
наступного.

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ (ч. 1
ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України та застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відмовляючи в задоволені
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивачем
при зверненні з заявою не дотримано
порядку звернення, що визначений ст. 118
ЗК України, окрім того, земельна
ділянка, загальним розміром 0,25 га, що
розташована в с. Григорівка
знаходиться на деградованих землях,
які використовувались раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами.

З такими висновками суду першої
інстанції, погоджується і колегія
суддів з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
20 серпня 2013 року позивач звернувся до
Григорівської сільської ради
Обухівського району Київської області
з заявою, в якій він просив надати йому
земельну ділянку під забудову розміром
0,25 га., що розташована на бувших
ближніх полях фільтрації
Григорівського цукрового заводу, до
якої було додано фотозйомку земельної
ділянки.

Однак, рішенням 22-ї сесії Григорівської
сільської ради VІ скликання №692 від
18.09.2013 року позивачу було відмовлено в
наданні земельної ділянки загальним
розміром 0,25 га, що розташована в селі
Григорівка для будівництва жилого
будинку, оскільки земельна ділянка
знаходиться на деградованих землях,
які використовувалися раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами.

В рішенні також зазначено, що до заяви
позивачем не додано перелік
документів, що є обов'язковим для
відведення земельної ділянки, а саме:
кадастровий план та графічні
матеріали, на яких позначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Вирішуючи даний спір судова колегія
приходить до наступного.

Порядок приватизації та набуття прав
власності на земельні ділянки
визначені Земельним кодексом України
(далі - ЗК України).

Згідно статті 81 Земельного кодексу
України громадяни України набувають
права власності на земельні ділянки на
підставі безоплатної передачі із
земель державної і комунальної
власності.

Так, ст. 116 ЗК України визначено, що
громадяни та юридичні особи набувають
права власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

У ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України
передбачено, що громадянин,
зацікавлений у приватизації земельної
ділянки, яка перебуває у його
користуванні, подає заяву до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
який передає земельні ділянки
державної чи комунальної власності у
власність відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове
призначення земельної ділянки та її
орієнтовні розміри. До клопотання
додаються викопіювання з кадастрової
карти (плану) або інші графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування земельної ділянки.

Відповідно п.6 Положення про порядок
ведення державного земельного
кадастру, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 15 від 12
січня 1993 року до земельно-кадастрової
документації належать кадастрові
карти та плани (графічні і цифрові),
схеми, графіки, текстові та інші
матеріали, які містять відомості про
межі адміністративно-територіальних
утворень, межі земельних ділянок
власників землі і землекористувачів.

До графічних матеріалів, які мають бути
погоджені керівником територіального
органу земельних ресурсів, відносяться
викопіювання з чергового
земельно-кадастрового плану,
ситуаційні схеми, схеми
економіко-планувальної зони, до якої
відноситься земельна ділянка, план меж
зон обмежень і сервітутів земельних
ділянок тощо, незалежно від виду
документації із землеустрою, що
розробляється.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що звернувшись із
вищевказаним клопотанням позивачем
було надано до нього фотозйомка
земельної ділянки (роздруківка з
інтернет сайту google.earth), разом з тим,
дана роздруківка не може вважатися
«викопіюванням з кадастрової карти
(плану) або іншими графічними
матеріалами» в розумінні норм чинного
законодавства.

Окрім того, в тексті самого клопотання
позивач зазначив про бажання отримати
земельну ділянку на «бувших ближніх
полях фільтрації» не конкретизувавши,
бажане місце розташування такої та
бажаний розмір земельної ділянки.

Ще однією причиною для відмови в
наданні земельної ділянки ОСОБА_2
загальним розміром 0,25 га, що
розташована в селі Григорівка для
будівництва жилого будинку, стало те,
що земельна ділянка знаходиться на
деградованих землях, які
використовувалися раніше для
здійснення господарської діяльності
та відносяться до земельних ділянок з
підвищеною кислотністю, а також можуть
мати ознаки забруднення хімічними
речовинами. Позивачем даного факту не
спростовано.

Стосовно вимоги позивача зобов'язати
відповідача надати йому під
будівництво для обслуговування жилого
будинку та прибудинкових споруд
земельну ділянку із земель комунальної
власності в межах норми безоплатної
приватизації - 0,25га колегія суддів
зазначає, що питання про визначення
якій конкретній особі виділяти
земельну ділянку в межах села належить
до виключної компетенції органу
місцевого самоврядування і не може
вирішуватись судом, критерії, за якими
надаються переваги громадянам перед
іншими при виділенні земельних ділянок
законодавством не визначені.

Крім того, суд не є розпорядником землі,
а тому зобов'язувати відповідача
надавати земельні ділянки громадянам
він не вправі, а має лише повноваження
зобов'язати розглянути питання щодо
надання земельних ділянок, тому дана
позовна вимога є безпідставною та
необґрунтованою, і також задоволенню
не підлягає.

Враховуючи наведені положення діючого
законодавства, колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції обґрунтовано, з дотриманням
норм матеріального та процесуального
права, дійшов висновку про відмову в
задоволенні адміністративного позову,
а доводи, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись, ст.ст. 2, 41, 160, 196, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2
Постанову Обухівського районного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року -
залишити без задоволення.

Постанову Обухівського районного суду
Київської області від 10 лютого 2014 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
Ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.О. Аліменко

Судді
А.Ю. Кучма

Є.О. Сорочко

.

Головуючий суддя
Аліменко В.О.

Судді:
Кучма А.Ю.

Сорочко Є.О.