Справа № 825/2455/14
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

01 вересня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2455/14

Суддя Чернігівського окружного
адміністративного суду Скалозуб Ю.О.,
за участі секретаря Сугакової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу

за позовом Управління
Міністерства внутрішніх справ України
у Чернігівській області

до ОСОБА_1

про стягнення
фінансової санкції, -

В С Т А Н О В И В:

УМВС України в Чернігівській області
(далі - позивач) звернувся до
Чернігівського окружного
адміністративного суду з позовом до
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) про стягнення з
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
(податковий номер НОМЕР_1) фінансової
санкції у вигляді штрафу в розмірі 9176000
гривень у дохід Державного бюджету
України.

Позивач в судове засідання не з'явився,
про час і місце розгляду справи
повідомлений належним чином, надав
через канцелярію суду заяву про
розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, про причини неявки суду
не повідомив.

За таких обставин, враховуючи ч.1 ст.41
КАС України, суд вважає за можливе
розглянути спір по суті на підставі
наявних у справі доказів без
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м.
Чернігова, українець, громадянин
України, зареєстрований у якості
фізичної особи-підприємця та проживає
за адресою: АДРЕСА_1.

Вироком Деснянського районного суду м.
Чернігова від 18 лютого 2014 року, який
набрав чинності 21 березня 2014 року,
визнано винним у скоєнні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
203-2 КК України та призначено йому
покарання у вигляді штрафу в розмірі 170
000 грн. з конфіскацією грального
обладнання - 20 ключів, 4 ігрових
приставок, 19 системних блоків, 33
гральні автомати, флаєра аукціонного
розіграшу, 2 пари колонок, 4 клавіатури, 8
комп'ютерних мишок, 12 моніторів.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 4989
грн. 12 коп. процесуальних витрат. Речові
докази - мобільний телефон «Нокіа 1208» з
сім-картою мобільного оператора
«Лайф», мобільний телефон «Нокіа 1208» з
сім-картою мобільного оператора «МТС»
та амбулаторну карту передати ОСОБА_1, а
5 аркушів паперу з номерами мобільних
телефонів - залишено в матеріалах
кримінального провадження.

В ході розгляду справи обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину за пред'явленим йому
обвинуваченням визнав повністю.

Згідно з ч.4 ст.72 КАС України, вирок суду
в кримінальній справі або постанова
суду у справі про адміністративний
проступок, які набрали законної сили, є
обов'язковими для адміністративного
суду, що розглядає справу про правові
наслідки дій чи бездіяльності особи,
щодо якої ухвалений вирок або
постанова суду, лише в питаннях, чи мало
місце діяння та чи вчинене воно цією
особою.

Таким чином, враховуючи вищенаведене,
суд зазначає, що відповідно до ст. 2
Закону України «Про заборону грального
бізнесу в Україні» в Україні
забороняється гральний бізнес та
участь в азартних іграх.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»,
гральним бізнесом є діяльність,
пов'язана з організацією, проведенням
та наданням можливості доступу до
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, комп'ютерних симуляторах, у
букмекерських конторах, в
інтерактивних закладах, в електронному
(віртуальному) казино незалежно від
місця розташування сервера.

Як вбачається з матеріалів справи, в
період часу з 24 квітня 2013 року по 25
жовтня 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
орендував нежиле приміщення,
розташоване за адресою: АДРЕСА_2.

В період часу з 10 вересня 2013 року по 24
вересня 2013 року ОСОБА_1 орендував
нежиле приміщення, розташоване за
адресою: АДРЕСА_3.

В період часу з початку жовтня 2013 року
по 08 листопада 2013 року ОСОБА_1 орендував
нежилі приміщення, розташовані за
адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5.

В кінці квітня 2013 року, останній маючи
намір на організацію та незаконну
діяльність з надання гральних послуг
придбав 33 гральні автомати та 18
комп'ютерів з програмним забезпеченням
для проведення віртуальних азартних
ігор в мережі Інтернет, результат гри
на яких залежить від випадковості, які
відповідач установив в орендованих ним
приміщеннях за вищевказаними адресами,
прилагодив їх для проведення азартних
ігор та з 24 травня 2013 року по 08
листопада 2013 року організував та
проводив азартні ігри.

Працівниками міліції в ході
санкціонованого обшуку 02 серпня 2013
року за адресою: АДРЕСА_2, вилучено 10
гральних автоматів. В подальшому в ході
санкціонованого обшуку 08 жовтня 2013
року за даною адресою працівниками
міліції вилучено 6 спеціально
обладнаних комп'ютерів.

24 вересня 2013 року, працівниками міліції
в ході огляду місця події за адресою:
АДРЕСА_3, вилучено 15 гральних автоматів
та 12 сеціально обладнаних комп'ютерів.

Також, 07 листопада 2013 року під час
санкціонованого обшуку за адресою:
АДРЕСА_4, вилучено 4 гральних автомати.

08 листопада 2013 року під час
санкціонованого обшуку за адресою: м.
Чернігів, АДРЕСА_5, вилучено 4 гральних
автомати.

Таким чином, ОСОБА_1, діючи умисно та з
метою отримання прибутку від
діяльності, пов'язаної з організацією
та проведенням азартних ігор на
гральних автоматах та комп'ютерах,
обладнаних програмним забезпеченням
для проведення віртуальних азартних
ігор в мережі Інтернет, тобто від
зайняття гральним бізнесом, в
порушення вимог ст. 2 Закону України
«Про заборону грального бізнесу в
Україні», згідно якої гральний бізнес в
Україні заборонений, організував та
проводив азартні ігри на спеціально
прилаштованих для цього гральних
автоматах та комп'ютерах, обладнаних
програмним забезпеченням для
проведення віртуальних азартних ігор в
мережі Інтернет, що кваліфікується по
ст. 203-2 ч. 1 КК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
від 15.05.2009 №1334-VІ (далі Закон України
№1334-VІ) азартна гра - будь-яка гра,
обов'язковою умовою участі в якій є
сплата гравцем грошей, у тому числі
через систему електронних платежів, що
дає змогу учаснику як отримати виграш
(приз) у будь-якому вигляді, так і не
отримати його залежно від
випадковості.

Під організацією і проведенням
азартних ігор на території України
розуміється діяльність організаторів
азартних ігор, що здійснюється з метою
створення умов для здійснення азартних
ігор та видачі виграшів (призів)
учасникам азартних ігор (пункт 4 статті
1 Закону України №1334-VІ).

Статтею 3 Закону України №1334-VІ
встановлено, що до суб'єктів
господарювання, які організовують і
проводять на території України азартні
ігри, застосовуються фінансові санкції
у вигляді штрафу у розмірі вісім тисяч
мінімальних заробітних плат з
конфіскацією грального обладнання, а
прибуток (дохід) від проведення такої
азартної гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Господарський кодекс України визначає
основні засади господарювання в
Україні і регулює господарські
відносини, що виникають у процесі
організації та здійснення
господарської діяльності між
суб'єктами господарювання, а також між
цими суб'єктами та іншими учасниками
відносин у сфері господарювання.

Стаття 2 Господарського кодексу
України визначає, що учасниками
відносин у сфері господарювання є
суб'єкти господарювання, споживачі,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, наділені
господарською компетенцією, а також
громадяни, громадські та інші
організації, які виступають
засновниками суб'єктів господарювання
чи здійснюють щодо них
організаційно-господарські
повноваження на основі відносин
власності.

В частині 3 ст. 5 Господарського кодексу
України зазначається, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
відносин у сфері господарювання
здійснюють свою діяльність у межах
встановленого правового
господарського порядку, додержуючись
вимог законодавства.

Відповідно до ст. 216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Застосування господарських санкцій
повинно гарантувати захист прав і
законних інтересів громадян,
організацій та держави, в тому числі
відшкодування збитків учасникам
господарських відносин, завданих
внаслідок правопорушення, та
забезпечувати правопорядок у сфері
господарювання.

Стаття 217 ГК України передбачає, що
господарськими санкціями визнаються
заходи впливу на правопорушника у
сфері господарювання, в результаті
застосування яких для нього настають
несприятливі економічні та/або правові
наслідки.

Підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання
(ст. 218 ГК України).

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Фактично відповідач займався видом
господарської діяльності, відносно
якої існує спеціальна заборона,
встановлена законом.

Таким чином, дії відповідача
спрямовані на створення умов для
здійснення азартних ігор та видачі
виграшів (призів) учасникам азартних
ігор. Відповідач є учасником
господарських правовідносин, який
повинен нести відповідальність, яка
передбачена діючим законодавством,
тобто Законом України «Про заборону
грального бізнесу в Україні».

Враховуючи встановлені обставини у
справі, досліджені докази, суд
приходить до висновку про доведеність
факту здійснення відповідачем
підприємницької діяльності з
проведення азартних ігор з метою
отримання прибутку та про доведеність
факту самої азартної гри.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про
заборону грального бізнесу в Україні»
до суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України. При цьому
згідно із ст. 8 Закону України «Про
Держаний бюджет України на 2013 рік»
мінімальна заробітна плата у місячному
розмірі становить з 01 січня 2013 року
становить 1147 грн. Відповідно фінансові
санкції у вигляді штрафу
розраховуються наступним чином: 1147
гривень х 8000 - 9176000 гривень.
Застосування фінансових санкцій,
зазначених у частині першій цієї
статті, здійснюється за рішенням суду,
ухваленим за позовом органів міліції
та/або органів доходів і зборів. (ст.3
Закону України «Про заборону грального
бізнесу в Україні»).

Таким чином, враховуючи встановлені
обставини у справі, досліджені докази,
характер вчиненого порушення, суд
приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
необхідність застосування до
відповідача фінансових санкцій у
вигляді сплати штрафу до Державного
бюджету України в розмірі 9176000 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку, що вимоги про
застосування фінансових санкцій
обґрунтовані, підтверджуються
матеріалами справи, не спростовані
відповідачем, та підлягають
задоволенню повністю.

Судові витрати по справі згідно ч. 4 ст.
94 Кодексу адміністративного
судочинства України з відповідача не
стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 41, 160-163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1)
фінансову санкцію у вигляді штрафу в
розмірі 9176000,00 грн. (дев'ять мільйонів
сто сімдесят шість тисяч гривень 00 коп.)
у дохід Державного бюджету України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Ю.О.Скалозуб