Справа № 826/9809/14
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 серпня 2014 року 10:56
№ 826/9809/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Аблова Є.В,
судді Келеберди В.І.,
судді Каракашьян С.К.,
при секретарі Мальчик І.Ю.,
представника позивача: ОСОБА_1,
представника відповідача - Рак О.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3 до Державної
реєстраційної служби України про
визнання незаконним наказу,-
Позивач звернувся до суду з позовом до
Державної реєстраційної служби
України про визнання незаконним
наказу, обґрунтовуючи свої позовні
вимоги тим, що оскаржуваним наказом
позивача протиправно звільнено із
займаної посади, оскільки між
сторонами не було досягнуто
домовленості про дату звільнення,
згоди на припинення трудового договору
позивач не надавав. Разом з тим, позивач
зазначив, що заяву про звільнення за
угодою сторін із займаної посади,
позивачем було написано, за
відсутності власного волевиявлення, із
застосуванням психічного тиску.
В позовній заяві, беручи до уваги
уточнення позовних вимог представника
позивача в судовому засіданні, позивач
просить суд:визнати незаконним наказ
Державної реєстраційної служби
України від 03.06.2014року №450/к про
звільнення ОСОБА_3 з посади заступника
голови Державної реєстраційної служби
В судовому засіданні, представник
позивача, позовні вимоги підтримав в
частині визнання незаконним наказу
Державної реєстраційної служби
України від 03.06.2014року №450/к.
Представник відповідача, в судовому
засіданні, проти позову заперечував,
посилаючись на безпідставність
позовних вимог, у зв'язку з тим, що до
повноважень відповідача не належить
призначення та звільнення заступників
керівника центрального органу
виконавчої влади. Оскаржуваним
наказом, лише оголошено розпорядження
Кабінету Міністрів України від 27.05.2014р.
№511-р «Про звільнення ОСОБА_3 з посади
заступника Голови Державної
реєстраційної служби України».
Оцінюючи наявні в матеріалах справи
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, суд встановив наступне.
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 23.04.2014р.№413-р «Про
призначення ОСОБА_3 заступником Голови
Державної реєстраційної служби
України», позивача призначено на
посаду заступника Голови Державної
реєстраційної служби України.
Наказом Державної реєстраційної
служби України від 24.04.2014р. №312/к
оголошено розпорядження Кабінету
Міністрів України від 23.04.2014р.№413-р «Про
призначення ОСОБА_3 заступником Голови
Державної реєстраційної служби
Наказом Державної реєстраційної
служби України від 03.06.2014р. №450/к,
оголошено розпорядження Кабінету
Міністрів України від 27.05.2014р. №511-р
«Про звільнення ОСОБА_3 з посади
заступника Голови Державної
реєстраційної служби України», за
згодою сторін відповідно до п.1 ст.36
Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Організацію, повноваження та порядок
діяльності центральних органів
виконавчої влади України, визначає
Закон України від 17.03.2011, № 3166-VI "Про
центральні органи виконавчої влади".
За змістом ч.1 ст.1 Закону №3166, систему
центральних органів виконавчої влади
складають міністерства України (далі -
міністерства) та інші центральні
органи виконавчої влади. Система
центральних органів виконавчої влади є
складовою системи органів виконавчої
влади, вищим органом якої є Кабінет
Відповідно до ст.19 Закону №3166, керівник
центрального органу виконавчої влади
призначається на посаду та
звільняється з посади Кабінетом
Міністрів України за поданням
Прем'єр-міністра України.
Керівник центрального органу
виконавчої влади може мати не більше
двох заступників, які призначаються на
посади та звільняються з посад
Кабінетом Міністрів України за
поданням Прем'єр-міністра України.
У разі звільнення керівника
центрального органу виконавчої влади,
в тому числі центрального органу
виконавчої влади зі спеціальним
статусом, перші заступники та
заступники відповідного керівника
центрального органу виконавчої влади
звільняються з посад Кабінетом
Розпорядженням Кабінету міністрів
України від 21.05.2014р. №483-р, ОСОБА_4
звільнено з посади Голови Державної
реєстраційної служби України, у зв'язку
з переходом на іншу роботу.
Розпорядженням Кабінету Міністрів
України від 27.05.2014р. №511-р «Про
звільнення ОСОБА_3 з посади заступника
Голови Державної реєстраційної служби
України» позивача звільнено з посади
згідно з його заявою.
В матеріалах справи міститься копія
заяви ОСОБА_3 від 23.05.2014р. на ім'я
Прем'єр-міністра України Яценюка А.П.,
відповідно до якої позивач просить
звільнити його з займаної посади
заступника Голови Державної
реєстраційної служби України за згодою
Відповідно до п.п.1, 2 Положення про
Державну реєстраційну службу України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.07.2014, № 219,
Державна реєстраційна служба України
(Укрдержреєстр) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра юстиції, який реалізує
державну політику з питань державної
реєстрації актів цивільного стану,
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців, договорів
комерційної концесії (субконцесії),
реєстрації (легалізації) об'єднань
громадян, громадських спілок, інших
громадських формувань, статутів фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, якщо їх
реєстрація передбачена законами,
статуту територіальної громади м.
Києва, державної реєстрації друкованих
засобів масової інформації та
інформаційних агентств як суб'єктів
інформаційної діяльності.
Укрдержреєстр у своїй діяльності
керується Конституцією та законами
України, указами Президента України та
постановами Верховної Ради України,
прийнятими відповідно до Конституції
та законів України, актами Кабінету
Міністрів України, іншими актами
законодавства.

Укрдержреєстр у межах своїх
повноважень, передбачених законом, на
основі і на виконання Конституції та
законів України, актів Президента
України та постанов Верховної Ради
України, прийнятих відповідно до
Конституції та законів України, актів
Кабінету Міністрів України, наказів
Мін'юсту видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
організовує та контролює їх виконання
(п.9 Положення №219).

Згідно п.11 Положення №219, Голова
Укрдержреєстру має двох заступників, у
тому числі одного першого, які
призначаються на посаду та
звільняються з посади Кабінетом
Міністрів України за поданням
Прем'єр-міністра України, внесеним на
підставі пропозицій Міністра юстиції.

Виходячи з контексту вказаних
правових норм, випливає, що призначення
та звільнення з посад заступників
керівника центрального органу
виконавчої влади (а саме -
Укрдержреєстру), здійснюється
Кабінетом Міністрів України за
поданням Прем'єр-міністра України, та
не відноситься до компетенції
відповідача.

Відповідно до змісту ст.23 Закону №3166,
центральний орган виконавчої влади у
межах своїх повноважень, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів Президента України та
постанов Верховної Ради України,
прийнятих відповідно до Конституції та
законів України, актів Кабінету
Міністрів України та наказів
міністерств видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
організовує та контролює їх виконання.

Накази центрального органу виконавчої
влади або їх окремі положення можуть
бути оскаржені фізичними та юридичними
особами до адміністративного суду в
порядку, встановленому законом.

Накази центрального органу виконавчої
влади можуть бути скасовані Кабінетом
Міністрів України повністю чи в
окремій частині.

Накази центрального органу виконавчої
влади підлягають обов'язковому
оприлюдненню відповідно до Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Згідно п.9 Положення №219, Укрдержреєстр
у межах своїх повноважень,
передбачених законом, на основі і на
виконання Конституції та законів
України, актів Президента України та
постанов Верховної Ради України,
прийнятих відповідно до Конституції та
законів України, актів Кабінету
Міністрів України, наказів Мін'юсту
видає накази
організаційно-розпорядчого характеру,
організовує та контролює їх виконання.

Як встановлено судом та не
заперечувалось, представником
позивача, в судовому засіданні,
розпорядження Кабінету Міністрів
України від 27.05.2014р. №511-р «Про
звільнення ОСОБА_3 з посади заступника
Голови Державної реєстраційної служби
України» являється чинним та
позивачем не оскаржувалось.

Таким чином, виходячи з викладеного,
суд приходить до висновку, що
Укрдержреєстр, при винесенні наказу
від 03.06.2014р. №450/к, яким оголошеного
чинне розпорядження Кабінету
Міністрів України від 27.05.2014р. №511-р
«Про звільнення ОСОБА_3 з посади
заступника Голови Державної
реєстраційної служби України» діяв в
межах повноважень та у відповідності
до норм, визначених чинним
законодавством України, щодо прийняття
наказів організаційно-розпорядчого
характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого вирішує справи відповідно до
Конституції України та законів
України, а також міжнародних договорів,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративній справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін.

Згідно ч.4 ст. 70 КАС України обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ч. 1 статті 71
КАС України, кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу.

Суд не бере до уваги доводи позивача
щодо протиправності його звільнення у
зв'язку з написанням заяви про
звільнення за згодою сторін, за
відсутності його волевиявлення та під
психологічним тиском, оскільки
позивачем не надано до суду жодних
доказів, які б підтверджували
протиправну поведінку відповідача.

Відповідач по справі, як суб'єкт
владних повноважень, виконав
покладений на нього обов'язок щодо
доказування правомірності прийнятого
ним оскаржуваного рішення.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін, вважає заявлені
позовні вимоги необґрунтованими та
такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, Окружний
адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 -
відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі в
Окружний адміністративний суд міста
Києва апеляційної скарги на постанову
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилаються особою,
яка її подає, до Київського
апеляційного адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, постанова набирає законної
сили після закінчення цього строку.

Головуючий суддя
Аблов
Є.В.

Суддя
Келеберда
В.І.

Суддя
Каракашьян
С.К.