Справа № 520/12964/13-а
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 520/12964/13-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Васильків О.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України у Київському районі м. Одеси на
постанову Київського районного суду
м.Одеси від 12 листопада 2013 року по
справі за позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Київському районі м.Одеси про
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27.09.2013 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси про
зобов'язання провести перерахунок
призначеної з 06 серпня 2013 року пенсії з
урахуванням індексації та
матеріальної допомоги як складових
частин заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог
позивачка зазначила, що вона вийшла на
пенсію державного службовця 06.08.2013 року
з посади головного державного
податкового ревізор-інспектора
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Одесі міжрегіонального
головного управління міністерства
доходів, але під час призначення пенсії
на підставі поданих довідок не всі
виплати були враховані.

Постановою Київського районного суду
м.Одеси від 12 листопада 2013 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено. Зобов'язано Управління
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси здійснити ОСОБА_1
перерахунок та виплату пенсії за
період з 06.08.2013 року з урахуванням
повної суми винагороди за вислугу
років у розмірі 40 відсотків від
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання, матеріальної
допомоги на оздоровлення та індексації
заробітної плати.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
представником УПФУ в Київському районі
м. Одеси 26.11.2013 р. подано апеляційну
скаргу, в якій зазначено, що судом, при
винесенні оскаржуваної постанови
порушено норми процесуального та
матеріального права та просить
скасувати постанову Київського
районного суду м.Одеси від 12.11.2013 р. та
прийняти нову постанову якою відмовити
позивачу в задоволені позовних вимог в
повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та /або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Згідно з довідкою №114 від 22.08.2013 року,
виданою управлінням Пенсійного фонду
України в Київському районі м. Одеси,
ОСОБА_1 отримує пенсію як інвалід 2
групи з 05.08.2013 року довічно.

12.08.2013 року позивач звернулась до
управління Пенсійного фонду України в
Київському районі м. Одеси з заявою про
призначення пенсії та 12.09.2013 року з
заявою щодо перерахування пенсії з
урахуванням повної суми винагороди за
вислугу років у розмірі 40% від
посадового окладу та надбавки за
спеціальне звання, матеріальної
допомоги на оздоровлення та щомісячної
індексації грошових доходів, для чого
надала відповідні документи.

Однак, 27.08.2013 року Управлінням
Пенсійного фонду України в Київському
районі м. Одеси винесено Рішення №847612
про відмову у призначенні (перерахунку)
пенсії.

Вирішуючи справу по суті, суд першої
інстанції обґрунтовано виходив з того,
що відповідачем безпідставно
відмовлено у врахуванні інших виплат у
обчисленні пенсії, оскільки відповідно
до діючого законодавства до складу
заробітної плати входять також і інші
виплати.

Судова колегія погоджується з такими
висновками суду 1-ї інстанції та вважає
їх правильними і обгрунтованими,
виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону
України «Про державну службу» пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків суми їх заробітної
плати, з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором роботодавець виплачує
працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 названого Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також інші
заохочувальні та компенсаційні
виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що індексація та
матеріальна допомога входять до
системи оплати праці державного
службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, за змістом наведених норм
отримувані застрахованою особою суми
виплат, з яких були фактично нараховані
та сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Разом з тим, аналогічну правову позицію
викладено в постанові Верховного Суду
України від 20 лютого 2012 року у справі №
21-430а11, яка відповідно до ч. 1 ст. 244-2
Кодексу адміністративного судочинства
України є обов'язковою для всіх
суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України.

Отже, колегія суддів вважає, що позиція
відповідача, щодо не включення
індексації та матеріальної допомоги до
складу заробітної плати у розумінні ст.
33 Закону України «Про державну службу»
є протиправною.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку, що суд
першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі
доводи правильності висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, судова колегія,
діючи в межах доводів апеляційної
скарги, відповідно до ст.200 КАС України,
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду 1-ї
інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у Київському
районі м. Одеси - залишити без
задоволення, а постанову Київського
районного суду м.Одеси від 12 листопада
2013 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко