Справа № 2а-13260/11/1370
Суддя: Цвіркун Ю.І.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року м. Київ
К/800/55719/13

Вищий адміністративний суд України у
складі суддів:

головуючого - Цвіркуна Ю.І.
(суддя-доповідач), Блажівської Н.Є,
Сіроша М.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області

на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07.02.2012 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року

у справі № 2а-13260/11/1370

за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_4

до Державної податкової інспекції у
Дрогобицькому районі Львівської
області

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

встановив:

Суб'єкт підприємницької
діяльності-фізична особа ОСОБА_4
звернулась до суду з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Дрогобицькому районі
Львівської області про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 07.02.2012 року
у справі № 2а-13260/11/1370, залишеною без
змін ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року,
позов задоволено частково. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Дрогобицькому
районі Львівської області від 08.11.2011
року № 002872308 в частині застосування
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
7 117, 20 грн. В іншій частині в задоволенні
позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішеннями судів
першої та апеляційної інстанцій,
відповідач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
рішення судів попередніх інстанцій
скасувати, прийняти нове рішення, яким
в задоволенні позовних вимог відмовити
повністю, посилаючись на порушення
судами норм матеріального права.

Заперечення на касаційну скаргу не
надходили, що не перешкоджає її
розгляду по суті.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної перевірки господарської
одиниці, що належить позивачу, за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог з
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій,
відповідачем складено акт від 28.10.2011
року № 0281/13/09/23/НОМЕР_1, яким встановлено
порушення п.12, п. 13 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», а саме: не забезпечення обліку
товарних залишків за місцем їх
реалізації на загальну суму 3 558, 60 грн.,
та невідповідність готівкових коштів
на місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій в
розмірі 867, 00 грн.

На підставі акта перевірки
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 08.11.2011 року №
, яким до позивача на підставі п. 1
ст. 17, ст. 20 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» застосовано суму штрафних
(фінансових) санкцій у сумі 7 118, 20 грн.

Задовольняючи позов частково, суди
попередніх інстанцій дійшли висновку
щодо відсутності порушень позивачем
вимог п. 12 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» та неправомірного
застосування до позивача суми штрафних
(фінансових) санкцій за вказане
порушення.

Колегія суддів суду касаційної
інстанції, з урахуванням норм
податкового законодавства, чинних на
час виникнення відповідних
правовідносин, погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій,
з огляду на таке.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» cуб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Статтею 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» передбачено, що облік товарних
запасів фізичною особою - суб'єктом
підприємницької діяльності ведеться у
порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не може бути
покладений на фізичну
особу-підприємця, яка здійснює
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування.

Суди попередніх інстанцій,
встановивши, що позивач перебував на
спрощеній системі оподаткування,
дійшли обґрунтованого висновку про
відсутність законних підстав для
застосування штрафних (фінансових)
санкцій, передбачених ст. 20 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг», оскільки
позивач, як платник єдиного податку не
повинен вести облік товарних запасів.

Щодо встановлення під час перевірки
порушень п. 13 ст. 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», судами встановлено, що
позивачем не спростовано факту
невідповідності готівкових коштів на
місці проведення розрахунків сумі
коштів, яка зазначена у денному звіті
реєстратора розрахункових операцій, а
відтак вірним є висновок судів про
правомірне застосування штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 1, 00 грн.

За таких обставин підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують висновків судів
попередніх інстанцій та встановлених
обставин справи.

З урахуванням викладеного, є підстави
вважати, що судами першої та
апеляційної інстанцій ухвалено
обґрунтовані рішення, які постановлені
з дотриманням норм матеріального і
процесуального права, підстав для їх
скасування не вбачається.

Стаття 220 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає межі
перегляду судом касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 221-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ухвалив:

Касаційну скаргу Дрогобицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відхилити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 07.02.2012 року
та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 17.10.2013 року
у справі № 2а-13260/11/1370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку
та строки, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, та на неї може бути подана
заява про перегляд судових рішень
Верховним Судом України з підстав та в
порядку, передбачених статтями 236-239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ю.І.Цвіркун

Судді
Н.Є.Блажівська

М.В.Сірош