Справа № 826/7494/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2014 року № 826/7494/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Соколової О.А.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві про
визнання нечинною вимоги від 15 травня
2014 року № Ф-2522-25 про сплату суми
Позивач звернувся до суду з позовною
заявою, в якій просить визнати
протиправною вимогу ДПІ у
Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 15 травня 2014 року №Ф-2522-25 про
сплату суми боргу, визнати
протиправними дії відповідача щодо
стягнення з ОСОБА_1 єдиному внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та визнати її
відповідно до вимог чинного
законодавства пенсіонером за віком.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що вона отримує пенсію за
віком, і на неї поширюється вимога
частини 4 статті 4 Закону України "Про
збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", згідно якої
фізичні особи - підприємці, які обрали
спрощену систему оподаткування,
звільняються від сплати за себе
єдиного внеску, якщо вони є
пенсіонерами за віком або інвалідами
та отримують відповідно до закону
пенсію або соціальну допомогу. Такі
особи можуть бути платниками єдиного
внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Представник відповідача щодо позову
заперечив, просив відмовити у його
задоволенні з огляду на
Позивач у судове засідання не прибув,
хоча належним чином повідомлений про
дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до вимог частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
але прибули не всі особи, які беруть
участь у справі, хоча і були належним
чином повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Приймаючи до уваги викладене, розгляд
справи здійснюється у письмовому
Дослідивши та оцінивши наявні у справі
докази, суд прийшов до висновку про
часткову обґрунтованість позовних
вимог з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи,
позивач як фізична особа-підприємець,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків та інших
обов'язкових платежів - НОМЕР_1,
зареєстрований 27 січня 2005 року та
згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 з 01
жовтня 2012 року перебуває на спрощеній
системі оподаткування.
15 травня 2014 року відповідачем
сформована вимога про сплату недоїмки
№ Ф-2522-25, в якій зазначено, що станом на
30 квітня 2014 року заборгованість зі
сплати єдиного внеску, штрафів та пені
ФОП ОСОБА_1 становить 845,30 грн.
Вирішуючи спір по суті, суд зазначає, що
спеціальним законом, який визначає
правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку, є Закон України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" (далі - Закон).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1
Закону єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - консолідований
страховий внесок, збір якого
здійснюється до системи
загальнообов'язкового державного
соціального страхування в
обов'язковому порядку та на регулярній
основі з метою забезпечення захисту у
випадках, передбачених законодавством,
прав застрахованих осіб та членів
їхніх сімей на отримання страхових
виплат (послуг) за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Пунктом 4 статті 4 Закону передбачено,
що платниками єдиного внеску є фізичні
особи - підприємці, в тому числі ті, які
обрали спрощену систему оподаткування,
та члени сімей цих осіб, які беруть
участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.
Відповідно до частини 4 статті 4 Закону
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування.
Стаття 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачає визначення
поняття "пенсіонер" - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 26 цього Закону
визначено, що особи мають право на
призначення пенсії за віком після
досягнення віку 60 років та наявності
страхового стажу не менше 15 років.
Позивач є пенсіонером за віком, що
підтверджується пенсійним
посвідченням, яке видане Пенсійним
фондом України від 03 січня 2014 року №
НОМЕР_1, копія якого наявна в матеріалах
справи.
З урахуванням зазначеного, зважаючи на
положення частини 4 статті 4 Закону суд
дійшов висновку, що позивач, як особа,
якій призначено пенсію за віком,
звільнена від сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування.
Посилання відповідача на те, що до
позивача не може бути застосовано
положення частини 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки вона
не досягла 60-річного віку є
безпідставними, оскільки вказана норма
не пов'язує звільнення від сплати
єдиного внеску із досягненням особою
певного віку, а передбачає звільнення
від сплати внеску всіх пенсіонерів за
Позивач просила суд визнати нечинною
винесену відповідачем вимогу про
сплату боргу зі сплати єдиного внеску,
на що суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів КАС України
акти індивідуальної дії, якою є вимога,
може бути визнано судом незаконною або
За змістом приписів частини 2 статті 11
КАС України суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.
Ураховуючи викладене, суд прийшов до
висновку що вимога винесена всупереч
вимогам діючого законодавства України,
суд прийшов до висновку про визнання
цієї вимоги від 15.05.2014 року №Ф-2522-25
протиправною та скасовує її.
Крім того, суд відмовляє у задоволенні
позовної вимоги про визнання дій
відповідача протиправними щодо
стягнення з позивача єдиного
соціального внеску з огляду на те, що
вимога відповідно якої стягується борг
вже визнано судом протиправною та
скасовано вимогу про сплату боргу, що є
на думку суду достатнім способом
захисту порушених прав позивача.
Водночас, не підлягає задоволенню
вимога позивача про визнання її
пенсіонером за віком, оскільки надання
відповідного статусу належить
виключно до компетенції органів
Пенсійного фонду, який не є
відповідачем у даній справі.
Тому суд вважає вказану вимогу
необґрунтованою та безпідставною, яка
не відповідає суб'єктному складу
відповідачів у цій адміністративній
справі.
Керуючись статтями 158-163 КАС України,
суд,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати
вимогу Державної податкової інспекції
у Солом'янському районі ГУ Міндоходів у
м.Києві від 15 травня 2014 року № Ф-2522-25 про
сплату боргу (недоїмки).
У задоволенні решти позовних вимог
Постанова набирає законної сили у
порядку та строки, встановлені статтею
254 КАС України, та може бути оскаржена у
порядку та строки, встановлені
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
О.А. Соколова