Справа № 825/2425/14
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 серпня 2014 року
Чернігів Справа №
825/2425/14

Суддя Чернігівського окружного
адміністративного суду Скалозуб Ю.О.,
за участі секретаря Сугакової Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду справу

за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної
податкової інспекції у м. Чернігові
Головного управління Міндоходів у
Чернігівській області

про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення

за участю

представників сторін:

від позивача ОСОБА_1

від відповідача Паншиної І.В.,
довіреність від 23.08.2013 3 2050/9/10-010, -

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного
адміністративного суду 17.07.2014 надійшов
адміністративний позов фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1)
до Державної податкової інспекції у м.
Чернігові ГУ Міндоходів у
Чернігівській області (далі - ДПІ у м.
Чернігові), в якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 7
липня 2014 року № .

Свої позовні вимоги мотивує тим, що
вважає оскаржуване податкове
повідомлення-рішення необґрунтованим
та прийнятим з порушенням вимог
чинного законодавства, оскільки
узгоджене податкове зобов'язання по
єдиному податку з фізичних осіб
позивач сплатила о 16 годині 51 хвилині
та о 18 годині 4 хвилини 20 травня 2014 року
через відділення ПАТ «ПриватБанк»
двома сумами: 6430 грн. і 14300 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 2026 та квитанцією № 6927.295.1 відповідно,
а тому вважає, висновок відповідача за
наслідками перевірки про сплату
узгодженого податкового зобов'язання 21
травня 2014 року з порушення строку
сплати необгрунтованим.

Щодо строку сплати узгодженого
податкового зобов'язання по єдиному
податку з фізичних осіб, позивач
наголосила, що відповідно до вимог п.
295.3 ст. 295 Податкового кодексу України
єдиний податок сплачується протягом 10
календарних днів після граничного
строку подання податкової декларації
за податковий (звітний) квартал, а
згідно пп. 49.18.2 п. 49.18 та п. 49.20 ст. 49
Податкового кодексу України кінцевим
строком подання декларації за
податковий (звітний) квартал для
позивача є 12 травня 2014 року, оскільки 9,
10 та 11 травня 2014 року були вихідними
днями, а тому, відповідно, кінцеві
строки сплати узгодженого податкового
зобов'язання по єдиному податку з
фізичних осіб припадають на 22 травня 2014
року, а не на 20 травня 2014 року. У зв'язку
з зазначеним, позивач вважає, що кошти
на бюджетний казначейський рахунок
були зараховані 21 травня 2014 року - до
настання граничного строку сплати.

Позивач в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги з наданням
додаткових пояснень.

Представник відповідача проти позову
заперечила та просила у його
задоволенні відмовити, пояснивши, що
спірне податкове повідомлення-рішення
повністю відповідає вимогам чинного
законодавства, оскільки фактично
сплата єдиного податку надійшла від
позивача на рахунки контролюючого
органу 21.05.2014 у розмірі 14300,00 грн. за
квитанцією № 6927.295.1 від 20.05.2014.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення сторін,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню з
наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що
ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) зареєстрована в
якості фізичної особи-підприємця та
перебуває на податковому обліку в ДПІ у
м. Чернігові.

Судом встановлено, що на підставі
підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та
пункту 75.1 статті 75, статті 76 та статті 86
Податкового кодексу України від 2
грудня .2010 року № 2755-VI Степовою
Світланою Григорівною - головним
державним ревізор-інспектором відділу
адміністрування доходів і зборів
самозайнятих осіб управління доходів і
зборів з фізичних осіб ДПІ у м.
Чернігові проведено камеральну
перевірку своєчасності сплати
узгодженого податкового зобов'язання
по єдиному податку з фізичних осіб ФОП
ОСОБА_1

Перевірка проводилась 26.06.2014 року в
приміщенні ДПІ у м. Чернігові, за
результатами якої складено акт від
26.06.2014 № 641 /25-26-17-04-18/НОМЕР_2 (а.с. 6).

В ході проведення перевірки ДПІ у м.
Чернігові встановлено порушення
пункту 295.3 статті 295 Розділу XIV Глави 1
Податкового кодексу України № 2755-VI від
02.12.2010, а саме: ФОП ОСОБА_1 порушила
термін сплати узгодженого податкового
зобов'язання по єдиному податку з
фізичних осіб по терміну сплати 20.05.2014.

На підставі акта від 26.06.2014 № 641
/25-26-17-04-18/НОМЕР_2 ДПІ у м. Чернігові було
прийняте податкове
повідомлення-рішення від 07.07.2014 №
, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_1
сплатити штраф у сумі 1429,62 грн. (а.с. 4).

При вирішенні даного спору суд
враховує, що відповідно до пп. 293.3.1 п. 293.3
ст. 293 Податкового кодексу України, для
третьої і четвертої груп платників
єдиного податку відсоткова ставка
встановлена у розмірі 5 відсотків
доходу - у разі включення податку на
додану вартість до складу єдиного
податку.

Згідно пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового
кодексу, податкові декларації, крім
випадків, передбачених цим Кодексом,
подаються за базовий звітний
(податковий) період, що дорівнює
календарному кварталу або
календарному півріччю (у тому числі в
разі сплати квартальних або піврічних
авансових внесків) - протягом 40
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) кварталу (півріччя).

У свою чергу п. 295.3 ст. 295 цього Кодексу
передбачає, що платники єдиного
податку третьої - шостої груп сплачують
єдиний податок протягом 10 календарних
днів після граничного строку подання
податкової декларації за податковий
(звітний) квартал.

Згідно з п.49.20 ст.49 Податкового кодексу,
якщо останній день строку подання
податкової декларації припадає на
вихідний або святковий день, то
останнім днем строку вважається
операційний (банківський) день, що
настає за вихідним або святковим днем.
Граничні строки подання податкової
декларації можуть бути збільшені за
правилами та на підставах, які
передбачені Податковим кодексом
України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 Податкового
кодексу України, платник податків
зобов'язаний самостійно сплатити суму
податкового зобов'язання, зазначену у
поданій ним податковій декларації,
протягом 10 календарних днів, що
настають за останнім днем відповідного
граничного строку, передбаченого цим
Кодексом для подання податкової
декларації, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Таким чином, враховуючи зміст даних
норм, суд встановив, що ФОП ОСОБА_1 12.05.2014
було подано декларацію платника
єдиного податку фізичної
особи-підприємця № за 1 квартал
2014 року згідно якої визначено суму
єдиного податку, яка підлягає
нарахуванню та сплаті в бюджет за
підсумками поточного звітного
(податкового) періоду в сумі 20730,00 грн.
(приєднано до матеріалів справи).

При цьому, з аналізу зазначених норм
права вбачається, що сплатити єдиний
податок ФОП ОСОБА_1 зобов'язана була не
пізніше 20 травня 2014 року. Суд не приймає
твердження позивача щодо перенесення
строку сплати податкового
зобов'язання, оскільки термін сплати
податків і зборів не переноситься у
зв'язку з перенесенням термінів
подання податкових декларацій. Платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку подання податкової декларації.

Між тим, позивачем, на підтвердження
сплати узгодженого податкового
зобов'язання визначеного у податковій
декларації від 12.05.2014 № було
надано суду платіжне доручення від
20.05.2014 № 2026 на суму 6430,00 грн. та
квитанцію від 20.05.2014 № 6927.295.1 на суму
14300,00 грн. (а.с. 7).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 сплату
за платіжним дорученням від 20.05.2014 № 2026
було проведено о 18:04 год., а за квитанцію
від 20.05.2014 № 6927.295.1 о 16:51 год.

Поряд з цим, з облікової картки
платника податку (а.с. 15) вбачається, що
сума податку сплачена платіжним
дорученням від 20.05.2014 № 2026 на дійшла до
ДПІ у м. Чернігові вчасно - 20.05.2014, а сума
у розмірі 14300,00 грн. (квитанція від 20.05.2014
№ 6927.295.1) надійшла на рахунки
податкового органу 21.05.2014, тобто з
порушення строку сплати. При цьому,
враховуючи, що станом на 20.05.2014 за
позивачем рахувалася переплата по
єдиному податку в сумі 4,38 грн., то
згідно розрахунку ДПІ у м. Чернігові
несвоєчасно сплачена сума єдиного
податку склала 14295,62 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що для правильного вирішення даного
спору необхідно встановити
пріоритетність норм чинного
законодавства України щодо моменту
сплати податкового зобов'язання або
щодо моменту зарахування сплачених сум
податкового зобов'язання на відповідні
рахунки контролюючого органу.

Так, пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України передбачено, що
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Разом з тим, відповідно п. 38.1 ст. 38
Податкового кодексу України,
виконанням податкового обов'язку
визнається сплата в повному обсязі
платником відповідних сум податкових
зобов'язань у встановлений податковим
законодавством строк.

Пунктом 129.6 ст. 129 Податкового кодексу
передбачено, що за порушення строку
зарахування податків до бюджетів або
державних цільових фондів,
установлених Законом України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні", з вини банку такий банк
сплачує пеню за кожний день
прострочення, включаючи день сплати, та
штрафні санкції у розмірах,
встановлених цим Кодексом, а також несе
іншу відповідальність, встановлену цим
Кодексом, за порушення порядку
своєчасного та повного внесення
податків, зборів, платежів до бюджету
або державного цільового фонду. При
цьому платник податків звільняється
від відповідальності за несвоєчасне
або перерахування не в повному обсязі
таких податків, зборів та інших
платежів до бюджетів та державних
цільових фондів, включаючи нараховану
пеню або штрафні санкції.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні", банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

У свою чергу, стаття 24 цього Закону
визначає порядок ініціювання переказу
готівки. Положенням п. 24.3 ст. 24 Закону
України "Про платіжні системи та
переказ коштів в Україні", визначено, що
при використанні документа на переказ
готівки ініціювання переказу
вважається завершеним з моменту
прийняття до виконання банком або
іншою установою - учасником платіжної
системи документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі. Прийняття документа на переказ
готівки до виконання засвідчується
підписом уповноваженої особи банку або
іншої установи - учасника платіжної
системи чи відповідним чином
оформленою квитанцією.

Отже, аналізуючи наведені норми, суд
приходить до висновку про те, що
виконання платником податкового
обов'язку по перерахуванню в бюджет
суми податкового зобов'язання, в даному
випадку, пов'язане з моментом подання в
банк документа на переказ готівки
разом із сумою коштів у готівковій
формі для перерахування відповідних
сум податкових зобов'язань, а у разі
несвоєчасного надходження до
державного бюджету грошових коштів не
з вини платника податку, останній
звільняється від відповідальності за
несвоєчасне або перерахування не в
повному обсязі таких податків, зборів
та інших платежів до бюджетів та
державних цільових фондів.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, факт своєчасної
сплати позивачем узгоджених грошових
зобов'язань згідно податкової
декларації від 12.05.2014 № до
установи банку підтверджується
квитанцією № 6927.295.1, де визначено дату
подання готівки - 20.05.2014.

Отже, дослідивши матеріали справи та
враховуючи, що подання до установи
банку платіжного документа на переказ
готівки разом із сумою коштів у
готівковій формі для перерахування
відповідних сум податкових зобов'язань
з єдиного податку здійснено позивачем
у встановлені податковим
законодавством строки (20.05.2014),
обов'язок позивача щодо сплати такого
грошового зобов'язання у вказаних
сумах припинився, у зв'язку з чим, суд
приходить до висновку, що у податкового
органу не було підстав для винесення
податкового повідомлення-рішення від
07.07.2014 № .

Зважаючи на всі наведені обставини в їх
сукупності, суд вважає, що обставини, на
які посилається відповідач як підставу
своїх правомірних дій, не знайшли свого
обґрунтування в ході судового розгляду
та не підтверджуються матеріалами
справи.

Відповідно до статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач,
як суб'єкт владних повноважень, не
довів правомірності прийнятого ним
податкового повідомлення-рішення від
07.07.2014 № та не надав належних
доказів порушення ФОП ОСОБА_1 пункту 295.3
статті 295 Розділу XIV Глави 1 Податкового
кодексу України щодо порушення терміну
сплати узгодженого податкового
зобов'язання по єдиному податку з
фізичних осіб по терміну сплати 20.05.2014.

Встановивши, на підставі досліджених
доказів та їх правової оцінки, суд
вважає, що ДПІ у м. Чернігові було
неправомірно винесено оскаржуване
податкове повідомлення - рішення та
констатуючи спірність формування
відповідачем податкового зобов'язання
позивачу по єдиному податку на
підприємницьку діяльність з фізичних
осіб, згідно вимог Податкового кодексу
України, враховуючи статті 19
Конституції України та частину 1 статті
11, статей 71, 72 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд визнав, що податкове
повідомлення-рішення ДПІ у м. Чернігові
від 07.07.2014 № - підлягає
скасуванню, а позовні вимоги ФОП ОСОБА_1
- задоволенню.

Всі здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати по справі
згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд присуджує з Державного бюджету
України.

Керуючись статей 2, 9, 69-71, 94, 158-163, 167 КАС
України, Чернігівський окружний
адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від 7
липня 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (код НОМЕР_2) 182,70 грн. (сто
вісімдесят дві гривні 70 коп.) судового
збору відповідно до задоволених вимог,
сплаченого квитанцією від 17.07.2017 №
6880.418.1 у сумі 182,70 грн. на р/р 4002,
отримувач: УДКСУ у м. Чернігові
Державний бюджет, , банк
ГУ ДКСУ у Чернігівській області. МФО
853592.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку статей 167,186 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до Київського
апеляційного адміністративного суду
протягом десяти днів з дня отримання її
копії. Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення.

Суддя
Ю.О.Скалозуб