Справа № 826/10397/14
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі:

Судді Добрянської Я.І,

відповідно до вимог ст. 183-2 КАС України, без виклику сторін, розглянув в порядку скороченого провадження справу

за позовом Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ЛІГА»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у розмірі 15 213,78 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява Київського міського відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ЛІГА» про стягнення заборгованості в розмірі 15 213,78 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 35 КАС України вважається, що повістку вручено юридичній особі, якщо вона доставлена за адресою, внесеною до відповідного державного реєстру, або за адресою, яка зазначена її представником, і це підтверджується підписом відповідної службової особи.

Однак, судова кореспонденція, що скеровувалася відповідачу на адресу його реєстрації, яка підтверджується актуальними даними витягу з ЄДРПОУ, була 28.07.2014 р. повернута до суду з відміткою поштового відділення «організація вибула».

Таким чином, ні станом на 05.08.2014 р., ні станом на час розгляду даної справи по суті 08.08.2014 р., жодних заперечень на позовну заяву та/або заяв чи клопотань від відповідача до суду не надходило.

Згідно вимог ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Отже, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ЛІГА» подало до Київського міського відділення Фонду соціального страхування захисту інвалідів «Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів» за 2013 рік по формі 10-ПІ (поштова річна). Затверджений наказом Мінпраці та соціальної політики від 10.02.2007 р. № 42 з доповненнями від 12.11.2008 р. № 527.

Згідно звіту відповідач вказав, що середньооблікова кількість працівників облікового складу підприємства у 2013 році становила 18 осіб, відповідно до 4-х відсоткового нормативу на підприємстві повинно було бути працевлаштовано 1 особу з інвалідністю, але відповідачем було працевлаштовано жодної особи. Таким чином відповідачем не виконано 4-х відсоткового нормативу, призначеного для працевлаштування інвалідів.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» (від 22.03.1991 року № 875-XII із змінами і доповненнями, ділі Закон) передбачено, що «діяльність держави щодо інвалідів виявляється у створенні правових, економічних, політичних, соціальних, психологічних та інших умов для забезпечення їхніх прав і можливостей нарівні з іншими громадянами для участі у суспільному житті».

Згідно зі статтею 17 Закону « з метою реалізації творчих і виробничих здібностей інвалідів та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом».

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону «підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов’язані виділяти та створювати робочі місця, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці, з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України».

Згідно ст. 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб – у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого ч. 1 ст. 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів. При цьому, виконанням нормативу робочих місць відповідно до змісту ч. 5 ст. 19 Закону, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Подання звітів до центрів зайнятості передбачено законодавчо і не звільняє підприємство від обов’язку працевлаштування інвалідів або сплати адміністративно-господарських санкцій за невиконання 4-відсоткового нормативу працевлаштування інвалідів.

Таким чином, згідно ст. 19 Закону, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ЛІГА» повинно було працевлаштувати одного інваліда, а працевлаштувало жодного, тобто свій обов’язок не виконало.

Відповідно до статті 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначена для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. У відповідності до ч. 2 ст. 20 закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України» порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Отже, незалежно від форм власності та господарювання на всі підприємства розповсюджується однаковий норматив робочих місць призначений для працевлаштування інвалідів. Самостійне тлумачення окремих статей Закону відповідачем не може розцінюватись як їх виконання в повному обсязі.

Таким чином, за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом, відповідач до 15.04.2014 року повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції у розмірі 14 997,78 грн.

Дана сума заборгованості по адміністративно-господарських санкціях підтверджується звітом за формою 10-ПІ № 1/683 від 13.02.2014 р. за 2013 рік та розрахунком суми позову по сплаті адміністративно-господарських санкцій.

Розмір пені у сумі 216,00 грн. підтверджується розрахунком суми позову на суму заборгованості по сплаті адміністративно-господарських санкцій.

Таким чином, оскільки вищезазначені суми відповідачем не сплачено, утворилася заборгованість у розмірі 15 213,78 грн.

Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій до Фонду соціального захисту інвалідів завдає значної шкоди державним інтересам, не дозволяє в повній мірі створити інвалідам необхідні умови, які дають можливість вести повноцінний спосіб життя.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо стягнення грошових сум, які ґрунтуються на рішеннях суб'єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження.

Враховуючи, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними конкретними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, суд прийшов до висновку, що в позовній заяві наведені обставини, які підтверджуються достатніми доказами, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог. Докази, подані позивачем підтверджують обставини, на які позивач посилається на їх обґрунтування.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Оскільки позивач, як суб’єкт владних повноважень, довів правомірність заявлених позовних вимог, а відповідач (що був належним чином повідомлений про відкриття скороченого провадження в даній справі) жодних заперечень щодо наявності такого боргу суду не надав, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ЛІГА» заборгованості в розмірі 15 213,78 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 69-71, 158-163, ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська