Справа № 817/1640/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"28" серпня 2014 р.
Справа № 817/1640/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
на постанову Рівненського окружного
адміністративного суду від "04" липня 2014
р. у справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сарницембуд" до Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України,
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області про визнання
протиправною відмову та стягнення
надмірно сплаченого ввізного мита ,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2014 році Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд"
звернулося до суду з вказаним позовом
та просили визнати протиправною
відмову Рівненської митниці
Міндоходів у відновленні режиму
вільної торгівлі по ВМД №204020000/2013/005603
від 30.05.2013, викладеної у листі
№01.1/3-62-06-2397 від 27.05.2014 та стягнути з
Державного бюджету України через
Головне управління Державної
казначейської служби України у
Рівненській області суми надмірно
сплаченого ввізного мита у розмірі 4189,
61 грн.

Постановою Рівненського окружного
адміністративного суду від 04.07.2014 року
позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною відмову
Рівненської митниці Міндоходів у
відновленні режиму вільної торгівлі по
ВМД №204020000/2013/005603 від 30.05.2013 року,
викладену в листі від 27.05.2013 року
№01.1/3-62-06-2397.

Стягнуто з Державного бюджету через
Головне управління Державної
казначейської служби України в
Рівненській області на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" суму
надмірно сплаченого ввізного мита у
розмірі 4189 грн. 61 коп.

Присуджено на користь позивача із
Державного бюджету судовий збір у
розмірі 255, 78 грн.

В апеляційній скарзі Рівненська
митниця Міндоходів, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати судове рішення в частині, що
стосується позовних вимог до митниці
та ухвалити нове - про відмову в
задоволенні позовних вимог. Зокрема,
апелянт посилається на те, що ТОВ
"Сарницембуд" не було виконано
обов'язковий мінімальний обсяг
виробничих або технологічних операцій,
встановлений для визначення країни
його походження за критерієм
достатньої обробки (переробки), тобто,
за країною виготовлення кінцевого
товару. У зв'язку з цим, митний орган був
позбавлений можливість застосувати до
даного товару режим найбільшого
сприяння та ввезення його у режимі
вільної торгівлі, без сплати ввізного
мита.

Судове рішення в частині стягнення з
Державного бюджету через Головне
управління Державної казначейської
служби України в Рівненській області
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" суму
надмірно сплаченого ввізного мита не
оскаржується.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обґрунтованість судового рішення в
межах, визначених ст.195 КАС України,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що 05.09.2012 між ОАО
"Красносельскстройматериалы",
Республіка Білорусь (Продавець) та ТОВ
"Сарницембуд", Україна (Покупець)
укладено контракт №804/068, предметом
якого, з урахуванням додаткових угод
від 28.12.2012 №2 та від 29.04.2013 №4, є поставка
Портландцемент пісчанийстий у
кількості 3000 т за ціною 86,00 дол. США/т,
загальною вартістю 258 000,00 дол. США у
строк до 31.12.2012 на умовах DAP (INCOTERMS 2010).

На виконання умов контракту ТОВ
"Сарницембуд" імпортовано на митну
територію України та заявлено до
митного оформлення вказаний товар.

19.07.2013 року ТОВ «Сарницембуд»
звернулося з заявою №4 до Рівненської
митниці з проханням відновити режим
вільної торгівлі до партії товару -
портландцемент піщанистий ПЦП 500, що
був випущений у вільний обіг по ВМД
№204020000/2013/005603 від 30.05.2013 року. До заяви
було долучено два оригінали
сертифікатів: дефектний СТ-1 від 27.05.2013
року №BYUA 3578021 та виправлений СТ-1
від 30.05.2013 року №BYUA 3578025.

Рішенням від 27.05.2014 року №01.1/3-62-06-2397 про
результати розгляду заяви Рівненська
митниця Міндоходів відмовила у
відновлені режиму вільної торгівлі до
партії товару, що був випущений у
вільний обіг по ВМД №204020000/2013/005603 від
30.05.2013 року.

Суд першої інстанції перевіряючи
правомірність зазначеного рішення,
прийшов до висновку, що відмова у
митному оформленні товару в режимі
вільної торгівлі не ґрунтуються на
нормах закону і фактичних обставинах
справи, а на припущеннях митного
органу.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
Україна та Республіка Білорусь є
сторонами Договору про зону вільної
торгівлі, який підписано
державами-учасницями Співдружності
Незалежних Держав 18.10.2011 та
ратифіковано Законом України "Про
ратифікацію Договору про зону вільної
торгівлі" від 30.07.2012 №5193-VI (надалі -
Договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Договору сторона
не застосовує мита та інших платежів,
еквівалентних миту, стосовно експорту
товару, призначеного для митної
території іншої Сторони, та/або імпорту
товару, що походить з митної території
іншої Сторони, за винятком випадків,
передбачених в додатку 1, що є
невід'ємною частиною цього Договору.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.36 Митного кодексу
України країна походження товару
визначається з метою оподаткування
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, застосування до них
заходів нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності,
заборон та/або обмежень щодо
переміщення через митний кордон
України, а також забезпечення обліку
цих товарів у статистиці зовнішньої
торгівлі. Країною походження товару
вважається країна, в якій товар був
повністю вироблений або підданий
достатній переробці відповідно до
критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Частинами 6, 7 статті 36 Митного кодексу
України передбачено, що положення
цього Кодексу застосовуються для
визначення походження товарів, на які
при ввезенні їх на митну територію
України поширюється режим найбільшого
сприяння (непреференційне походження),
з метою застосування до таких товарів
передбачених законом заходів
тарифного та нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.
Повністю вироблені або піддані
достатній переробці товари
преференційного походження
визначаються на основі законів
України, а також міжнародних договорів
України, згоду на обов'язковість яких
надано Верховною Радою України.

Окрім того, частинами 1, 2 статті 40
Митного кодексу України встановлено,
що в разі якщо у виробництві товару
беруть участь дві або більше країн,
країною походження товару вважається
країна, в якій були здійснені останні
операції з переробки, достатні для
того, щоб товар отримав основні
характерні риси повністю
виготовленого товару, що відповідають
критеріям достатньої переробки згідно
з положеннями цієї статті.

Критеріями достатньої переробки є:

1) виконання виробничих або
технологічних операцій, за
результатами яких змінюється
класифікаційний код товару згідно з
УКТ ЗЕД на рівні будь-якого з перших
чотирьох знаків;

2) зміна вартості товару в результаті
його переробки, коли відсоткова частка
вартості використаних матеріалів або
доданої вартості досягає фіксованої
частки у вартості кінцевого товару
(правило адвалорної частки);

3) виконання виробничих та/або
технологічних операцій, які в
результаті переробки товару не ведуть
до зміни його класифікаційного коду
згідно з УКТ ЗЕД або вартості згідно з
правилом адвалорної частки, але з
дотриманням певних умов вважаються
достатніми для визнання товару
походженням із тієї країни, де такі
операції мали місце.

Для підтвердження країни походження
товару орган доходів і зборів у
передбачених законом випадках має
право вимагати та отримувати документи
про походження такого товару (ч.1 ст.44 МК
України).

Зокрема, в силу вимог частини 1 статті 43
Митного кодексу України, документами,
що підтверджують країну походження
товару, є сертифікат про походження
товару, засвідчена декларація про
походження товару, декларація про
походження товару, сертифікат про
регіональне найменування товару.

Частиною 3 статті 43 Митного кодексу
України визначено, що сертифікат про
походження товару - це документ, який
однозначно свідчить про країну
походження товару і виданий
компетентним органом даної країни або
країни вивезення, якщо у країні
вивезення сертифікат видається на
підставі сертифіката, виданого
компетентним органом у країні
походження товару.

Також, судом першої інстанції вірно
зазначено, що відповідно до ч.1 ст.4
Договору, для визначення країни
походження товарів, що походять із
Сторін і знаходяться в торговельному
обороті між ними, Сторони керуються
Правилами визначення країни
походження товарів, що є невід'ємною
частиною Угоди про Правила визначення
країни походження товарів у
Співдружності Незалежних Держав від
20.11.2009.

Згідно з п. 5.1 розділу 5 Правил, товар
користується режимом вільної торгівлі
на митних територіях держав-учасниць
Угоди, якщо він відповідає критеріям
походження, установленим цими
Правилами.

Відповідно до п.5.3 Правил товари,
походження яких не встановлено або
походження яких установлено, але при
цьому стосовно їх не може бути
застосований режим вільної торгівлі
через відсутність необхідних для цих
цілей документів, пропускаються до
країни ввезення відповідно до вимог
тарифного й нетарифного регулювання
країни ввезення.

Пунктом 6.1 розділу 6 Правил передбачено,
що для підтвердження країни походження
товару в конкретній державі-учасниці
Угоди для цілей надання режиму вільної
торгівлі необхідне надання митним
органам країни ввезення оригіналу
сертифіката форми СТ-1 чи декларації
про походження товару.

Пунктом 9.1 розділу 9 Правил встановлено,
що сертифікат може бути не визнаний
митними органами країни ввезення для
цілей надання товарам режиму вільної
торгівлі в разі, якщо товар, зазначений
у сертифікаті, не відповідає умовам,
передбаченим п.5.1 цих Правил.

Враховуючи приписи зазначених
правових норм, суд першої інстанції
вірно зазначив, що товар, імпортований
на митну територію України може
користуватися режимом вільної
торгівлі у разі, коли декларантом для
органу доходів і зборів подано
сертифікат про його походження, який
підтверджує, що країною походження
товару є одна з держав-учасниць
Договору.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил,
країною походження товару вважається
держава-учасниця Угоди, на території
якої товар було цілком вироблено чи
піддано достатній обробці (переробці)
відповідно до цих Правил.

Згідно з п. 2.3 розділу 2 Правил, для цілей
визначення країни походження товару,
виготовленого в державі-учасниці
Угоди, може застосовуватися
кумулятивний принцип, який визначає
походження того чи того товару під час
його послідовної обробки (переробки).
Якщо у виробництві кінцевого товару в
одній з держав-учасниць Угоди
використовуються матеріали, що
походять з іншої або інших
держав-учасниць Угоди, які
підтверджені сертифікатом
(сертифікатами) про походження товару
форми СТ-1 та піддаються поетапній
подальшій обробці (переробці) в іншій
або інших державах-учасницях Угоди, то
країною походження такого товару
вважається країна, на території якої
він востаннє був підданий обробці
(переробці). За відсутності сертифіката
(сертифікатів) форми СТ-1 про походження
матеріалів з інших держав-учасниць
Угоди визначення країни походження
кінцевого товару здійснюється на
підставі критерію достатньої обробки
(переробки) (підпункти "а", "б", "в" пункту
2.4 цих Правил).

Основною умовою критерію достатньої
обробки (переробки) є зміна товарної
позиції за ТН ЗЕД ( 997_158 ) на рівні
принаймні одного з перших чотирьох
знаків. Ця умова застосовується до всіх
товарів, за винятком товарів, уключених
до Переліку умов, виробничих і
технологічних операцій, під час
виконання яких товар уважається таким,
що походить з тієї країни, у якій вони
мали місце (далі - Перелік) (додаток 1,
який є невід'ємною частиною цих Правил).

Як встановлено судом першої інстанції,
такий товар, як цемент включений в
групу товарів 25 Переліку, то до нього
застосовуються умови, визначені
підпунктом «б» п.2.4. Правил.

Згідно п.1.1 Примітки 1 Переліку, у перших
двох графах цього Переліку
зазначаються дані про продукт,
отриманий в результаті обробки
(переробки) матеріалів. У графі першій
Переліку наводиться код продукту за ТН
ЗЕД ( 997_158 ), у другій - опис продукту
відповідно до коду, зазначеного в графі
першій. Для кожного конкретного
продукту, описаного в перших двох
графах, умови, виробничі або
технологічні операції, що визначають
його походження (далі - умови й
операції), зазначено в графі третій.

Тобто, є правильним висновок суду
першої інстанції про те, що для кожного
конкретного продукту графи 2 (а не для
всіх однаково) в графі 3 групи товарів 25
зазначено умови, виробничі або
технологічні операції, а також
технології обробки (адже для кожного
виду товарів застосовується різна
технологія), що визначають його
походження.

Отже, митним органом не наведено
жодного аргументу, яким чином (та на
підставі яких технічних вимог чи
відповідно до якого висновку
експертизи) для виробництва цементу
мають застосовуватися операції
"збагачення вугіллям" та "обрізання".

Разом з тим, зі змісту акту експертизи
походження товарів від 05.04.2012 №39,
складеного Білоруською
торгово-промисловою палатою, слідує, що
відомості щодо здійснення операцій
"збагачення вугіллям" та "обрізання"
відсутні.

З огляду на вищенаведене, суд першої
інстанції дійшов обгрунтованих
висновків, що імпортований позивачем
товар відповідає критерію достатньої
обробки (переробки), що передбачено
підпунктом "б" пункту 2.4 Розділу 2 Правил
щодо виконання необхідних умов,
виробничих і технологічних операцій,
під час виконання яких товар
уважається таким, що походить з тієї
країни, на території якої ці операції
мали місце, оскільки зазначені
обставини підтверджені належно
оформленим сертифікатом форми СТ-1,
достовірність відомостей в ньому не
спростовані матеріалами перевірки,
отриманими митним органом. Відтак у
митного органу були відсутні підстави
для відмови у відновленні режиму
вільної торгівлі даного товару, а тому
рішення суду в частині визнання
протиправною відмови Рівненської
митниці Міндоходів у відновленні
режиму вільної торгівлі по ВМД
№204020000/2013/005603 від 30.05.2013 року, є законним
та обгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог у названій частині, не
містять фактів невірного застосування
судом норм матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів не вбачає підстав, визначених
ст. 202 КАС України, для скасування
судового рішення в цій частині.

Що стосується стягнення з Державного
бюджету України через Головне
управління Державної казначейської
служби України у Рівненській області
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" суми
надмірно сплаченого ввізного мита в
розмірі 4189,61 грн., то рішення в цій
частині не оскаржується Головним
управлінням Державної казначейської
служби України у Рівненській області, а
тому, відповідно до вимог ст.195 КАС
України, колегія суддів не переглядає
судове рішення у названій частині.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці
Міністерства доходів і зборів України
залишити без задоволення, а постанову
Рівненського окружного
адміністративного суду від "04" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Товариство з обмеженою
відповідальністю "Сарницембуд" вул.
17-го Вересня,109-В,м.Сарни,Сарненський
район, Рівненська область,34500

3- відповідачу Рівненська митниця
Міністерства доходів і зборів України
вул. Соборна,104,м.Рівне,33028

4 - відповідачу Головне управління
Державної казначейської служби
України в Рівненській області
вул.С.Петлюри,13,м.Рівне,33028

- ,