Справа № 2а/0470/3965/11
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/58406/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Васильченко Н.В.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Дніпропетровської
митниці Міндоходів на постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року та постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2012 року у справі за позовом
приватного підприємства "Омега" до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області,
за участю прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Приватне підприємство "Омега"
звернулось до суду з позовом до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області
про визнання нечинною картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформлені чи пропуску товарі і
транспортних засобів через митний
кордон України від 29.03.2011 №110000013/1/00660;
визнання недійсним рішення
Дніпропетровської митниці про
визначення митної вартості товарів до
вантажної митної декларації від 29.03.2011
№110000013/2011/300549/2; зобов'язання Головного
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області
повернути приватному підприємству
"Омега" з Державного бюджету України
надмірно сплачену суму у розмірі 52 784,02
грн., перераховану в якості податку на
додану вартість та надмірно сплачену
суму у розмірі 13 283,73 грн., перераховану
в якості ввізного митна, шляхом
зарахування на поточний рахунок
приватного підприємства "Омега".

Позовні вимоги мотивовано тим, що
Дніпропетровською митницею
протиправно, на підставі хибного
висновку щодо заниження позивачем
митної вартості товарів, що ввозилися
на територію України, прийнято рішення
про визначення іншої, відмінної від
заявленої декларантом, митної вартості
товарів, у зв'язку з чим позивачеві
завдано збитків у вигляді надміру
сплаченого податку на додану вартість
у розмірі 52 784,02 грн. та ввізного мита у
розмірі 13 283,73 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2011 року позов задоволено:
скасовано картку відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товару і транспортних
засобів через митний кордон України
від 29.03.2011 №110000013/100660; скасовано рішення
Дніпропетровської митниці про
визначення митної вартості товарів до
вантажної митної декларації від 29.03.2011
№110000013/2011/300549/2; зобов'язано Головне
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області
(перерахувати на рахунок) повернути
приватному підприємству "Омега" з
Державного бюджету України надмірно
сплачену суму у розмірі 52 784,02 грн.,
перераховану в якості податку на
додану вартість та надмірно сплачену
суму у розмірі 13 283,73 грн., перераховану
в якості ввізного митна, шляхом
зарахування на поточний рахунок
приватного підприємства "Омега"
№001 в банку "Кредит-Дніпро", МФО
305749, ЄДРПОУ 5013369.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 19 червня 2012 року постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року скасовано в частині зобов'язання
Головного управління Державного
казначейства України в
Дніпропетровській області
(перерахувати на рахунок) повернути
приватному підприємству "Омега" з
Державного бюджету України надмірно
сплачену суму у розмірі 52 784,02 грн.,
перераховану в якості податку на
додану вартість та надмірно сплачену
суму у розмірі 13 283,73 грн., перераховану
в якості ввізного митна, шляхом
зарахування на поточний рахунок
приватного підприємства "Омега"; у
вказаній частині у задоволенні позову
відмовлено; в іншій частині постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 15 червня 2011
року залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі
Дніпропетровська митниця,
правонаступником якої є
Дніпропетровська митниця Міндоходів,
із посиланням на порушення судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані рішення
та постановити нове, яким відмовити у
задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга
підлягає частковому задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 25.12.2010 між приватним
підприємством "Омега" та фірмою "L.M.R.
Collections LTD" укладено контракт
купівлі-продажу потриманого одягу
"секонд хенд", відповідно до умов якого
фірма "L.M.R. Collections LTD" (Великобританія)
поставляє приватному підприємству
"Омега" товар, а саме: одяг та взуття, яке
було у споживанні 3-ої категорії.

З метою здійснення митного оформлення
товару позивачем через представника до
Дніпропетровської митниці подано
декларацію митної вартості форми ДМВ-2
від 29.03.2011 №110000013/2011/305268 з відповідними
товаросупровідними документами,
згідно з якими митну вартість
імпортованого товару визначено на
рівні 1,17 доларів США за кілограм
товару.

Посадовою особою митного органу у
графі декларації митної вартості "для
відміток митного органу" вчинено запис
про необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, а саме: договір з
третіми особами, що пов'язаний з
договором (контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається; рахунки про здійснення
платежів третім особам на користь
продавця; рахунки про сплату
комісійних, брокерських
(посередницьких) послуг, пов'язаних з
виконанням умов договору.

У зв'язку з ненаданням декларантом
додатково витребуваних документів,
Дніпропетровською митницею прийнято
рішення про визначення митної вартості
товару від 29.03.2011 №110000013/2011/300549/2,
відповідно до якого митну вартість
імпортованого товару визначено за
шостим (резервним) методом на рівні 3
доларів США за кілограм.

29.03.2011 Дніпропетровською митницею
видано картку відмови у прийнятті
митної декларації, митному оформленні
чи пропуску товарів і транспортних
засобів через митний кордон України
№10000013/1/00660, згідно з якою в якості умов,
що забезпечують прийняття митної
декларації є подання нової вантажної
митної декларації з митною вартістю,
визначеною відповідно до рішення про
визначення митної вартості товару.

Вказуючи на протиправність дій митного
органу із визначення митної вартості
за шостим методом, приватне
підприємство звернулось до суду із
зазначеним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування рішення про визначення
митної вартості товару та картки
відмови у прийнятті митної декларації
та пропуску товарів через митний
кордон України, суд першої інстанції, з
позицією якого погодився суд
апеляційної інстанції, виходив з
протиправності дій митного органу по
визначенню митної вартості товару за
шостим методом як такого, що прийнято
без обґрунтування неможливості
застосування попередніх методів
визначення митної вартості товару.
Також судами попередніх інстанцій
вказано на достатність поданих
позивачем документів та правомірність
визначення ним митної вартості товару
за першим методом.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановленого
статтю 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, не погоджується
із вказаними висновками судів
попередніх інстанцій та вказує на їх
передчасність з огляду на неповноту
встановлених судами обставин справи.

Так, відповідно до частини першої
статті 262 Митного кодексу України,
митна вартість товарів і метод її
визначення заявляються (декларуються)
митному органу декларантом під час
переміщення товарів через митний
кордон України шляхом подання
декларації митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 260
Митного кодексу України митна вартість
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, визначається
декларантом відповідно до положень
цього Кодексу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що митне оформлення
ввезеного позивачем товару розпочато
шляхом подання вантажної митної
декларації від 29.03.2011 №110000013/2011/305268;
митну вартість ввезеного товару
визначено декларантом на рівні 1,7
доларів США за кілограм. За посиланням
суду як першої, так і апеляційної
інстанцій, митну вартість декларантом
визначено за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартість
операції).

У той же час, зазначене не відповідає
даним графи 43 вантажної митної
декларації від 29.03.2011 №110000013/2011/305268, яка
міститься в матеріалах справи, згідно з
якої в якості порядкового номеру
визначення митної вартості зазначено
цифру « 6», а також даним декларації
митної вартості форми ДМВ-2
№110000013/2011/305268, згідно з якими
декларантом в обґрунтування обрання
шостого методу визначення митної
вартості вказано на неможливість
використання методів 1-5 у зв'язку з
невиконанням їх вимог.

Згідно з частиною другою статті 266
Митного кодексу України, чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, основним є метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

Відповідно до частин першої, другої
статті 264 Митного кодексу України
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 09.04.2008 №339, контроль за правильністю
визначення митної вартості товарів під
час проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України, у тому числі шляхом проведення
перевірки документів, поданих для
підтвердження заявленої митної
вартості товарів, і відомостей, що
необхідні для здійснення митного
контролю, а також порівняння рівня
заявленої митної вартості товарів з
рівнем митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, митне
оформлення яких вже здійснено.

Відповідно до пункту 11 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20.12.2006 №1766, чинною на момент
виникнення спірних правовідносин, для
підтвердження митної вартості товарів
на вимогу митного органу декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи.

Посадова особа митного органу у графі
"Для відміток митниці" декларації
митної вартості робить запис про
необхідність подання додаткових
документів, що підтверджують митну
вартість товарів, із складенням
переліку, зазначає дату і прізвище та
ставить свій підпис. Декларант
ознайомлюється з таким записом,
зазначає під ним дату, прізвище та
ставить свій підпис.

Пунктом 14 зазначеного Порядку
передбачено, що якщо декларантом не
подано в установлений строк додаткові
документи або якщо він відмовився від
їх подання, митну вартість товарів
визначає митний орган на підставі
наявних відомостей згідно із
законодавством.

Судами попередніх інстанцій з метою
перевірки правомірності рішення
митного органу про визначення митної
вартості товару, у тому числі як такого,
що прийнято на підставі та в межах
повноважень, наданих законом, не
встановлено чи базувалась митна
вартість товарів і подані декларантом
відомості про її визначення з
урахуванням методу визначення митної
вартості, самостійно обраного
декларантом, на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню; чим зумовлено
витребування митним органом
додаткових документів у декларанта; чи
скористався декларант правом на
доведення у передбачений
законодавством строк митному органові
правильності визначення ним митної
вартості товарів саме за методом, що
самостійно обрано декларантом, чим
обґрунтовував митний орган
неможливість застосування попередніх
методів визначення митної вартості
товарів.

За відсутності встановлення
зазначених обставин та надання їм
правової оцінки, позиція судів
попередніх інстанцій щодо
протиправності рішення митного органу
про визначення митної вартості товару
як такого, що прийнято за відсутності
передбачених законом підстав, є
передчасною.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
неповноту встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи,
що мають значення для вирішення
переданого на розгляд суду
публічно-правового спору, колегія
суддів вказує на невідповідність
оскаржуваних судових рішень вимогам
щодо їх законності та обґрунтованості,
що є підставою для скасування судових
рішень із направленням справи на новий
судовий розгляд до суду першої
інстанції.

За приписами частини другої статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України підставою для скасування
судових рішень судів першої та (або)
апеляційної інстанцій і направлення
справи на новий судовий розгляд є
порушення норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 227, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Дніпропетровської
митниці Міндоходів задовольнити
частково.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2011 року та постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 19 червня 2012
року скасувати.

Справу за позовом приватного
підприємства "Омега" до
Дніпропетровської митниці, Головного
управління Державного казначейства
України в Дніпропетровській області,
за участю прокуратури
Дніпропетровської області про
визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинити дії направити до
суду першої інстанції на новий судовий
розгляд.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: