Справа № 817/917/14
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/917/14

13 серпня 2014 року 09год. 50хв. м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Комшелюк Т.О. за
участю секретаря судового засідання
Таргоній А.В. та сторін і інших осіб, які
беруть участь у справі:

позивача:представник Полюхович Л.С.,

відповідача: представник Керод І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Державної фінансової інспекції в
Рівненській області

доДепартаменту агропромислового
розвитку Рівненської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ :

Державна фінансова інспекція в
Рівненській області звернулася до
Рівненського окружного
адміністративного суду з позовом до
Департаменту агропромислового
розвитку Рівненської обласної
державної адміністрації про
зобов'язання вчинення певних дій
(виконати п. 2 вимоги №17-07-17/6046 від 21.08.2013
року).

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та надав аналогічні
пояснення, викладеним у позовній заяві.
Крім того, пояснив, що п. 2 вимоги
№17-07-17/6046 від 21.08.2013 року залишився
чинним після його судового оскарження
відповідачем , а відтак - належить до
виконання останнім.

Представник відповідача подав
заперечення проти позову у яких
позовні вимоги не визнав та просив
повністю відмовити у їх задоволенні. На
обґрунтування поданих заперечень
зазначив, що у позивача відсутні
правові підстави для виставлення
вимоги про стягнення, в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи, з ПП
«Рівненський облагрохім» до обласного
бюджету кошти за завищену вартість
виконаних робіт.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи письмові докази, суд прийшов до
висновку, що у задоволенні позову
належить відмовити повністю, виходячи
з наступного.

Судом встановлено, що Державною
фінансовою інспекцією в Рівненській
області проведена ревізія
фінансово-господарської діяльності
департаменту агропромислового
розвитку Рівненської обласної
державної адміністрації за 2010-2012 роки
та за період з 01.01.2013 року по 30.04.2013 року.
За результатами ревізії виявлено
окремі порушення, які викладені в акті
ревізії від 12.08.2013 року № 17-07-06/58.

В акті, зокрема, зазначено, що
проведеною зустрічною звіркою в ПП
«Рівненський облагрохім» встановлено,
що в договірну ціну (кошторис) на
виконання робіт з будівництва
протиерозійних гідротехнічних споруд
на території Маломощаницької
сільської ради Здолбунівського району
до договору генпідряду від 12.10.2009 року
№373 включено кошти на покриття
додаткових витрат, пов'язаних з
інфляційним процесом в розмірі 4880 грн.
з ПДВ.

За наслідками проведеної ревізії
Держфінінспекцією в Рівненській
області направлена на адресу
департаменту агропромислового
розвитку Рівненської
облдержадміністрації вимога про
усунення виявлених ревізією
фінансових порушень (лист від 21.08.2013 за
№ 17-07-17/6046). Пунктом 2 вимоги департамент
агропромислового розвитку
облдержадміністрації зобов'язано
стягнути, в тому числі шляхом
проведення претензійно-позовної
роботи з ПП «Рівненський облагрохім»
до обласного бюджету кошти за завищену
вартість виконаних робіт.

Вирішуючи адміністративний спір по
суті, суд враховує наступне.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України N 499/2011 від 23.04.2011, (далі
Положення) Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 6 Положення
Держфінінспекція України для
виконання покладених на неї завдань
має право в установленому порядку,
зокрема, пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства; при виявленні збитків,
завданих державі чи об'єкту контролю,
визначати їх розмір згідно з методикою,
затвердженою Кабінетом Міністрів
України.

Також Положенням установлено, що
Держфінінспекція України має право
звернутись до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Зазначені норми кореспондуються з
положеннями пункту 7 статті 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" № 2939-ХІІ від 26.01.1993, згідно з
якими державній контрольно-ревізійній
службі надано право пред'являти
керівникам та іншим службовим особам
підконтрольних установ, що
ревізуються, вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства з
питань збереження і використання
державної власності та фінансів,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства.

Окрім цього, відповідно до пункту 49
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України N 550 від 20.04.2006 (далі
Порядок № 550), у разі коли діями чи
бездіяльністю працівників об'єкта
контролю державі або підконтрольній
установі заподіяна матеріальна шкода,
орган служби ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

Згідно з пунктом 50 Порядку № 550 за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю; порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;
звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Між тим, пункт 49 Порядку № 550 передбачає
конкретний порядок пред'явлення
цивільних позовів, а саме: до винних
працівників об'єкта контролю.

Отже, встановивши, що державному
підприємству завдано шкоду,
Держфінінспекція ставить вимоги перед
керівником об'єкта контролю та органом
його управління щодо пред'явлення
цивільних позовів до винних осіб.

При цьому, приписи зазначених норм
матеріального права не наділяють
суб'єкта владних повноважень правами
щодо спонукання господарюючого
суб'єкта на стягнення, в тому числі
шляхом проведення
претензійно-позовної роботи.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір згідно з
методикою, затвердженою Кабінетом
Міністрів України, та звернутись до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на корегування
роботи підконтрольної організації та
приведення її у відповідність із
вимогами законодавства і в цій частині
вона є обов'язковою до виконання. Що
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово стягнуті шляхом вимоги.
Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення до суду з відповідним
позовом.

Наведене свідчить про наявність у
органу державного фінансового
контролю права заявляти вимогу про
усунення порушень, виявлених у ході
перевірки підконтрольних установ, яка
обов'язкова до виконання лише в частині
усунення допущених порушень
законодавства і за допомогою якої
неможливо примусово стягнути виявлені
в ході перевірки збитки.

Зважаючи на те, що збитки стягуються у
судовому порядку за позовом органу
державного фінансового контролю,
правильність їх обчислення перевіряє
суд, який розглядає цей позов.

Аналогічна правова позиція висловлена
колегією суддів Судової палати в
адміністративних справах Верховного
Суду України у постановах від 15.04.2013 №
21-40а14 та 13.05.2013 №21-89а14 та є обов'язковою
для врахування судом відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України.

Оскільки Державна фінансова інспекція
у Рівненській області пред'явила
вимогу, яка вказує на виявлені збитки,
їхній розмір та їх стягнення, тому, з
урахуванням проаналізованих вище норм
матеріального закону та правової
позиції Верховного Суду України, суд
вважає відсутніми підстави для
зобов'язання відповідача вчинити дії
по виконанню п. 2 вимоги №17-07-17/6046 від
21.08.2013 року щодо відшкодування шкоди в
сумі 4880 грн. (шляхом стягнення, в тому
числі проведення претензійно-позовної
роботи), оскільки, як зазначено вище,
відповідна шкода (збитки) може бути
відшкодована добровільно або шляхом
стягнення в судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи згідно зі статтею 19 Конституції
України зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За встановлених обставин суд вважає, що
позовна вимога Державної фінансової
інспекції у Рівненській області про
зобов'язання Департаменту
агропромислового розвитку Рівненської
обласної державної адміністрації
виконати п. 2 вимоги №17-07-17/6046 від 21.08.2013
року є безпідставною, а тому до
задоволення не належить.

Підстави для розподілу судових витрат
відповідно до статті 94 КАС України -
відсутні.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Державній фінансовій інспекції в
Рівненській області у задоволенні
позову до Департаменту
агропромислового розвитку Рівненської
обласної державної адміністрації про
зобов'язання вчинення певних дій
відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Комшелюк Т.О.