Справа № 820/15136/14
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

28 серпня 2014 р.
№ 820/15136/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання -
Кікоян Г.О.,

за участю представника позивача -
Рубанця А.Ф.,

представника відповідача - Білоконова
О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом

Державного підприємства "Харківський
електромеханічний завод" до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області про визнання
протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Харківський
електромеханічний завод" (далі по
тексту - позивач, ДП «ХЕМЗ»), звернувся
до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом до
Відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області (далі о тексту -
відповідач, управління), в якому
просить суд визнати протиправною та
скасувати постанову про арешт коштів
боржника від 14.08.2014 року ВП № 4909973,
винесену державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області Білоконовим О.В. в
рамках зведеного виконавчого
провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що постановою про арешт
коштів боржника від 14.08.2014 року ВП №
4909973, винесену державним виконавцем
Білоконовим О.В. накладено арешт на
кошти ДП "ХЕМЗ", що містяться на його
банківських рахунках в межах суми 37466552,
00 грн. Позивач зазначає, що діючим
законодавством не передбачена
можливість накладання арешту на кошти
боржника в межах одного виконавчого
провадження більше ніж однією
постановою. Також, в рамках зведеного
провадження існує постанова іншого
державного виконавця на суму 3850986, 49
грн. При цьому також посилається на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 16.07.2014 року
у справі № 820/8109/14, якою встановлено, що
у зазначеному зведеному виконавчому
провадженні існує постанова про арешт
коштів боржника від 31.01.2014 року у межах
суми 23366723, 01 грн., яка не була скасована
і є чинною, а тому, оскільки чинним
законодавством не передбачено
винесення постанови про арешт коштів
боржника в одному зведеному
виконавчому провадженні більше ніж
однією постановою, оскаржувана
постанова є незаконною.

Від державного виконавця Білоконова
О.В. надійшли письмові заперечення
проти позову, в яких зазначено, що 14.08.2014
р. ним в рамках зведеного виконавчого
провадження про стягнення з ДП «ХЕМЗ»
повторно винесено постанову про
накладення арешту на кошти боржника, що
містяться на рахунках боржника,
відкритих у банківських установах у
зв'язку з поверненням банківськими
установами постанови про накладення
арешту на кошти боржника від 31.01.2014 р.
без виконання. Крім того, постановою
про арешт коштів від 31.01.2014 р.
арештовано кошти позивача за зведеним
виконавчим провадженням в межах суми
23366723,01 грн. Станом на 14.08.2014 р. сума боргу
позивача за зведеним виконавчим
провадженням складала 37466552, 00 грн.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив їх задовольнити в повному
обсязі з підстав та мотивів зазначених
в позові.

Представник відповідача Білоконов О.В.
заперечував проти позовних вимог,
посилаючись на обставини, зазначені в
письмових запереченнях на
адміністративний позов.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд встановив наступне.

Судом встановлено, що державним
виконавцем Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції Габрієловою Н.Ю. 31.01.2014 року при
примусовому виконанні зведеного
виконавчого провадження про стягнення
з ДП "Харківський електромеханічний
завод" заборгованості винесено
постанову про арешт коштів боржника, що
містяться на рахунках в банках у межах
суми 23366723,01 грн.

Судом встановлено, що у зведеному
виконавчому провадженні №39310482 старшим
державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у Харківській
області Пугач Н.В. при примусовому
виконанні судового наказу
Московського районного суду м. Харкова
від 26.07.2013 року №643/10199/13-ц про стягнення
з ДП "Харківський електромеханічний
завод" на користь ОСОБА_5
заборгованості по заробітній платі, з
урахуванням компенсації в розмірі 3677,29
грн., а разом всього по зведеному
виконавчому провадженню 35820880 грн.,
18.04.2014 року винесено постанову про
арешт коштів боржника у межах суми
35820880, 00 грн.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 року
№ 820/8109/14 (суддя Мар'єнко Л.М.), яка
набрала законної сили 16.07.2014 р., було
визнано протиправною та скасовано
постанову старшого державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень управління державної
служби Головного управління юстиції у
Харківській області Пугач Н.В. про
арешт коштів боржника у межах суми
35820880, 00 грн.

14.08.2014 року державним виконавцем
відділу примусового виконання рішень
управління державної служби Головного
управління юстиції у Харківській
області Білоконовим О.В. при
примусовому виконанні судового наказу
№ 643/10196/13-ц, виданого 10.04.2014 р. та інші
Московським районним судом м. Харкова
та інші про стягнення з Державного
підприємства "Харківський
електромеханічний завод" на користь
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що мешкає за
адресою: АДРЕСА_1, заборгованості по
заробітній платі та компенсації
внаслідок несвоєчасної її виплати у
сумі 1354 грн. 08 коп. та користь інших
стягувачів по зведеному виконавчому
провадженню на загальну суму 37466552, 00
грн. було винесено постанову про арешт
коштів боржника ВП № 4909973, якою
накладено арешт на кошти ДП "ХЕМЗ", що
містяться на його банківських рахунках
в межах суми 37466552, 00 грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи та з пояснень представника
відповідача Білоконова О.В., постанова
про арешт коштів боржника від 31.01.2014
року не була скасована і також є чинною,
доказів щодо зворотнього матеріали
справи не містять.

Таким чином, в одному виконавчому
провадженні винесено дві постанови
про арешт коштів боржника: від 31.01.2014
року у межах суми 23366723,01 грн. та від
14.08.2014 року у межах суми 37466552, 00 грн.

Таким чином, з часу винесення державним
виконавцем Московського відділу
державної виконавчої служби
Харківського міського управління
юстиції першої постанови про арешт на
кошти, що містяться на рахунках в
банках від 31.01.2014 року, сума
заборгованості ДП "Харківський
електромеханічний завод" збільшилася
на 14079828, 99 грн. (37466552 грн. - 23366723, 01 грн.), а
не на 37466552 грн., як це зазначено у другій
постанові про арешт коштів боржника
від 14.08.2014 року, яка прийнята державним
виконавцем Білоконовим О.В.

Згідно ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження" від 21.04.1999 року
№606-XIV виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень покладається на
державну виконавчу службу, яка входить
до системи органів Міністерства
юстиції України. Примусове виконання
рішень здійснюють державні виконавці,
визначені Законом України "Про
державну виконавчу службу" (далі -
державні виконавці).

У ст. 11 Закону України "Про виконавче
провадження", визначено права та
обов'язки державних виконавців,
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Частною 1 ст. 33 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, якщо
в органі державної виконавчої служби
відкрито кілька виконавчих проваджень
про стягнення коштів з одного
боржника, вони об'єднуються у зведене
виконавче провадження і на майно
боржника накладається арешт у межах
загальної суми стягнення, виконавчого
збору і можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

На відділ примусового виконання рішень
Департаменту державної виконавчої
служби Міністерства юстиції України
покладається виконання рішень, за
якими, зокрема, сума зобов'язання
становить десять та більше мільйонів
гривень або еквівалентну суму в
іноземній валюті (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону
України "Про виконавче провадження").

Пунктом 6.1 Інструкції з організації
примусового виконання рішення,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5
визначено, що виконавче провадження
може бути передано від одного органу
ДВС до іншого, від одного державного
виконавця до іншого у випадках,
визначених Законом та цією
Інструкцією.

Пунктом 6 частини третьої ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження"
передбачено, що у процесі здійснення
виконавчого провадження державний
виконавець має право накладати арешт
на кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які перебувають на
рахунках і вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунки в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення і місця зберігання
грошей.

Положення ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" визначають, що
для забезпечення реального виконання
рішення застосовується арешт майна
боржника, який може накладатися
державним виконавцем шляхом винесення
постанови про арешт коштів та інших
цінностей боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах.

У відповідності до вимог п.п. 3.8.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішення, за зведеним
виконавчим провадженням арешт на майно
боржника накладається у межах
загальної суми стягнення, виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій.

Відповідно до ч. 4 статті 52 Закону
України "Про виконавче провадження" на
кошти та інші цінності боржника, що
знаходяться на рахунках, вкладах та на
зберіганні у банках чи інших
фінансових установах, накладається
арешт. Арешт поширюється також на кошти
на рахунках, які будуть відкриті після
винесення постанови про накладення
арешту.

Пунктом 4.1.9 Інструкції з організації
примусового виконання рішення,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012 року №512/5
визначено, що на кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах та на зберіганні в банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця. У
постанові зазначається сума коштів,
яка підлягає арешту, з урахуванням
вимог за виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій та вказується номер рахунку, на
якому знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС.

Нормами ч. 6 ст. 52 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
стягнення на майно боржника
звертається в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом, з урахуванням стягнення
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, штрафів, накладених на
боржника під час виконавчого
провадження.

Стаття 6 Закону України "Про виконавче
провадження" визначає гарантії прав
фізичних і юридичних осіб у
виконавчому провадженні. Державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Згідно ч. 3 вказаної
статті рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені в порядку, встановленому цим
Законом.

З аналізу та синтезу наведених норм,
суд прийшов до висновку, що арешт на
кошти боржника в установах банку може
бути накладено лише у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
можливих витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та відсутність
повноважень у державного виконавця
приймати постанову про арешт коштів
боржника у зведеному виконавчому
провадженні повторно з урахуванням
суми зростання заборгованості за
наявності вже діючої прийнятої раніше
та не скасованої постанови про арешт
коштів боржника.

З огляду на викладене, суд зазначає, що
постанова про арешт коштів від 14.08.2014
року порушує права та законні інтереси
боржника ДП "Харківський
електромеханічний завод", гарантовані
йому ст. 6 Закону України "Про виконавче
провадження", оскільки арешт на кошти
боржника накладено всупереч вимог ст.
33, 52, 57 Закону України "Про виконавче
провадження", які визначають
можливість накладення арешту на кошти
боржника виключно у межах загальної
суми стягнення, виконавчого збору і
витрат, пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій.

Суд зазначає, що усі рішення суб'єкта
владних повноважень повинні бути
прийняті на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами (ч. 2 ст. 19
Конституції України).

«На підставі» означає, що суб'єкт
владних повноважень, крім того, що має
бути утворений у порядку, визначеному
Конституцією та законами України,
зобов'язаний діяти на виконання закону,
за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що
суб'єкт владних повноважень повинен
приймати рішення, а дії вчиняти
відповідно до встановлених законом
повноважень, не перевищуючи їх. Під
встановленими законом повноваженнями
прийнято розуміти як ті, на наявність
яких прямо вказує закон - так звані
«прямі повноваження», так і
повноваження, які прямо законом не
передбачені, але безпосередньо
випливають із положень закону і є
необхідними для реалізації суб'єктом
владних повноважень своїх функцій
(завдань) так звані «похідні
повноваження».

«У спосіб» означає, що суб'єкт владних
повноважень зобов'язаний
дотримуватися встановленої законом
процедури і форми прийняття рішення
або вчинення дії і повинен обирати лише
визначені законом засоби.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Перевіривши оскаржувану постанову на
її відповідність вказаним критеріям
суд дійшов висновку про те, що
державним виконавцем її винесено в
порушення вказаним критеріям.

Згідно статті 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні (стаття 86 КАС України).

За наведених обставин, суд дійшов
висновку, про протиправність
оскаржуваної постанови та законність
вимог позивача про скасування
постанови про арешт коштів боржника
від 14.08.2014 року ВП № 4909973, незаконність
якої підтверджуються матеріалами
справи та не спростовані відповідачем.

Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов
Державного підприємства "Харківський
електромеханічний завод" до Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області про визнання
протиправною та скасування постанови -
задовольнити в повному обсязі.

Скасувати постанову про арешт коштів
боржника від 14.08.2014 року ВП № 4909973,
винесену державним виконавцем відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Харківській області Білоконовим О.В.,
реєстраційний номер виконавчого
провадження 43825940.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Суддя
Бадюков Ю.В.