Справа № 2а-12156/11/2670
Суддя: Лосєв А.М.
Дата ухвалення: 2014-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" червня 2014 р. м. Київ
К/9991/32467/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі: Лосєва А.М., Бившевої Л.І.,
Шипуліної Т.М., розглянувши у
попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва Державної податкової служби

на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.01.2012

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2012

у справі № 2а-12156/11/2670

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «ГЕА Грассо»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва

про скасування податкових
повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И Л А:

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.01.2012, залишеною без змін ухвалою
Київського апеляційного
адміністративного суду від 24.04.2012,
задоволено позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «ГЕА
Грассо» (надалі - позивач, ТОВ «ГЕА
Грассо») до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Києва (надалі - відповідач, ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва) про
скасування податкового
повідомлення-рішення № /0 від
10.03.2011 та податкового
повідомлення-рішення № /0 від
16.06.2011 в частині суми завищення
бюджетного відшкодування в розмірі 195,00
грн. та нарахованих штрафних санкцій у
розмірі 48,75 грн.

Вважаючи, що рішення судів попередніх
інстанцій прийнято з порушенням норм
матеріального права, відповідач
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із касаційною скаргою, у
якій просить скасувати постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 18.01.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2012 і постановити нове рішення
про відмову у задоволенні позову в
повному обсязі.

Позивач не надав письмових заперечень
на касаційну скаргу, що не перешкоджає
її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 24.02.2011 за результатами
позапланової виїзної перевірки ТОВ
«ГЕА Грассо» ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва було складено акт №
33/07-214/33642951, яким, зокрема, встановлено
порушення пп. 7.4.5 п. 7.4, пп. 7.7.1 та 7.7.4 п. 7.7
ст. 7 Закону України від 03.04.1997 № 168/97-ВР
«Про податок на додану вартість»
(надалі - Закон України «Про податок на
додану вартість»), та, як наслідок,
завищено суму бюджетного
відшкодування з ПДВ за листопад 2010 року
у розмірі 891 927 грн.

10.03.2011 на підставі акта перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № /0, яким
позивачу зменшено суму бюджетного
відшкодування (у тому числі, заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з ПДВ у
розмірі 891 547 грн., а також застосовано
штрафні (фінансові) санкції у розмірі 73
916,45 грн.

За результатом оскарження вказаного
податкового повідомлення-рішення ДПА у
м. Києві прийнято рішення про
результати розгляду первинної скарги
№ 5808/10/25-114 від 31.05.2011, якою спірне
податкове повідомлення-рішення
залишено без змін, натомість зменшено
суму бюджетного відшкодування на 380,00
грн. та збільшено суму штрафної
(фінансової) санкції на 95,00 грн.

На підставі зазначеного рішення про
результати розгляду первинної скарги
ДПІ у Шевченківському районі м. Києва
прийнято податкове
повідомлення-рішення від 16.06.2011 №
/0, яким позивачу зменшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі,
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів) з ПДВ у розмірі 380 грн., а також
застосовано штрафні (фінансові)
санкції у розмірі 95 грн.

Переглянувши судові рішення у межах
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
Вищий адміністративний суд України
дійшов висновку про відсутність
підстав для задоволення касаційної
скарги, з огляду на наступне.

Підпунктом 7.7.1 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»в
редакції, що була чинною на момент
виникнення спірних правовідносин,
передбачено, що сума податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 вказаного
Закону бюджетному відшкодуванню
підлягає частина від'ємного значення,
розрахованого згідно з пп. 7.7.1 п. 7.7 ст. 7
Закону, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг).

Згідно пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість»
платник податку, який має право на
одержання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення повної
суми бюджетного відшкодування, подає
відповідному податковому органу
податкову декларацію та заяву про
повернення такої повної суми
бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації (рядок 25.1).

Відповідно до пп. 7.7.3 п. 7.3 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» у разі, якщо платник податку
визначив суму бюджетного
відшкодування, він може прийняти
самостійне рішення про зарахування
належної йому повної суми бюджетного
відшкодування у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку наступних
податкових періодів. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації (рядок 25.2), яку
він подає за наслідками звітного
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. При прийнятті такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних податкових
періодів.

Таким чином, Законом України «Про
податок на додану вартість»
передбачено два шляхи отримання
бюджетного відшкодування:
зарахування належної платнику повної
суми бюджетного відшкодування у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних звітних
періодах; повернення повної суми
бюджетного відшкодування на рахунок
платника.

Відповідно до змісту п.5.12.3 Порядку
заповнення та подання податкової
декларації з податку на додану
вартість, затвердженого наказом ДПА
України № 166 від 30.05.1997, залежно від
обраного платником напряму повернення
суми бюджетного відшкодування (на
рахунок цього платника у банку або у
зменшення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість наступних
податкових періодів) така сума в
повному розмірі вказується або в рядку
25.1, або в рядку 25.2 податкової
декларації з податку на додану
вартість. При цьому, платник податку,
який має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування на його рахунок у банку,
подає заяву про повернення суми
бюджетного відшкодування (додаток 4 до
податкової декларації з податку на
додану вартість).

Як вбачається з акта перевірки,
підставою для висновку ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва про
порушення ТОВ «ГЕА Грассо» пп. 7.4.5 п. 7.4,
пп.7.7.1 та 7.7.4 п. 7.7 ст.7 Закону України
«Про податок на додану вартість» та,
відповідно, про завищення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ за
листопад 2010 року на 891 927 грн., стало
неподання позивачем додатку 4 до
декларації з ПДВ за листопад 2011 року
«Заява про повернення суми бюджетного
відшкодування», не зважаючи на
здійснення такої заяви щодо бюджетного
відшкодування у рядках 25 та 25.1 вказаної
декларації на суму 891 927 грн.

Крім того, в акті перевірки зазначено,
що за результатами перевірки
показників податкової декларації ТОВ
«ГЕА Грассо» за листопад 2010 року ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва
встановлено завищення від'ємного
значення різниці між сумою податкових
зобов'язань і сумою податкового
кредиту з ПДВ за жовтень 2010 року на 185,00
грн., а відтак залишок від'ємного
значення попереднього податкового
періоду, за вирахуванням суми податку,
яка підлягає сплаті до бюджету за
підсумками поточного звітного періоду
(рядок 24), за висновком податкового
органу становить 920 622 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16.12.2010 позивачем було
подано податкову декларацію з ПДВ за
листопад 2010 року, відповідно до рядків
25 та 25.1 якої до бюджетного
відшкодування шляхом повернення суми
відшкодування на рахунок платника у
банку заявлено 891 927 грн., проте не було
подано додаток 4 до декларації з ПДВ за
листопад 2011 року «Заява про повернення
суми бюджетного відшкодування».

З огляду на те, що ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва фактично було
підтверджено залишок від'ємного
значення попереднього податкового
періоду, який відповідно до пп. 7.7.2 п. 7.7
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» підлягає бюджетному
відшкодуванню у розмірі 891 702 грн., а
також враховуючи те, що порушення
процедури здійснення декларування сум
бюджетного відшкодування не позбавляє
платника податку права на бюджетне
відшкодування, суди попередніх
інстанцій дійшли вірного висновку про
відсутність у ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва належних правових
підстав для висновку про порушення ТОВ
«ГЕА Грассо» пп. 7.4.5 п. 7.4, пп.7.7.1 та 7.7.4 п.
7.7 ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість» та про завищення суми
бюджетного відшкодування з ПДВ за
листопад 2010 року у розмірі 891 702 грн.
Відтак, колегія суддів погоджується із
доводами рішень судів першої та
апеляційної інстанцій про
безпідставність та неправомірність
винесення податкового
повідомлення-рішення № /0 від
10.03.2011 та податкового
повідомлення-рішення № /0 від
16.06.2011 в частині суми завищення
бюджетного відшкодування в розмірі 195,00
грн. та нарахованих штрафних санкцій у
розмірі 48,75 грн.

Наведене доводами касаційної скарги не
спростовується.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 210, 214, 215, 220, 220-1, 223, 224, 230,
231, ч. 5 ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Києва
Державної податкової служби залишити
без задоволення.

2. Постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
18.01.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 24.04.2012 у справі № 2а-12156/11/2670 залишити
без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя(підпис)А.М. Лосєв
Судді:(підпис)Л.І. Бившева (підпис) Т.М.
Шипуліна