Справа № 2а-15805/12/2670
Суддя: Острович С.Е.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

19 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3766/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:Головуючого
судді:Островича С.Е.суддів:Блажівської
Н.Є. Карася О.В. Костенка М.І. Кошіля В.В.

перевіривши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДСГ" про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
січня 2014 року у справі №2а-15805/12/2670 за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДСГ" до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДСГ" звернулось до
Верховного Суду України із заявою про
перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
січня 2014 року у справі №2а-15805/12/2670.

Відповідно до статті 239-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(зі змінами та доповненнями, внесеними
Законом України від 07.07.2010 року №2453-VІ
"Про судоустрій і статус суддів"), заява
про перегляд судових рішень подається
до Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 239-2 та 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Згідно статті 237 Кодексу
адміністративного судочинства України
заява про перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:

1) неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах;

2) встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом;

3) порушення норм матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення Вищим адміністративним
судом України незаконного судового
рішення з питань, передбачених статтею
171-1 цього Кодексу.

У заяві про перегляд ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
січня 2014 року у справі №2а-15805/12/2670
заявник посилається на неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права, а
саме: ст. 238, ст. 241, ст. 250 Господарського
кодексу України.

В обґрунтування своїх вимог заявник
додає копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 06
лютого 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
березня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України 01
квітня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
травня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
березня 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2014 року, копію ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року в яких, на його думку,
згадані норми матеріального права
застосовано інакше, ніж у даній справі.

Між тим, відповідно до положень ст. 237
КАС України, заява про перегляд
судового рішення може бути подана за
наявності таких складових:
неоднакового застосування одних і тих
самих норм матеріального права,
ухвалення різних за змістом судових
рішень, спірні питання виникли у
подібних правовідносинах. Зокрема,
така складова як подібність
правовідносин, означає тотожність
суб'єктного складу учасників відносин,
як то об'єкта та предмета правового
регулювання, а також умов застосування
правових норм (наприклад часу, місця,
підстав виникнення, припинення та
зміни відповідних правовідносин). У той
же час, зміст правовідносин
визначається обставинами кожної
конкретної справи.

Зі змісту ухвали Вищого
адміністративного суду України від 06
лютого 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
березня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України 01
квітня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 16
квітня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 13
травня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
травня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 11
березня 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 05
лютого 2014 року, ухвали Вищого
адміністративного суду України від 19
березня 2014 року, наведених заявником як
приклади неоднакового застосування
судами норм матеріального права,
вбачається, що зміст правовідносин,
який у них розглядався, відмінний від
того, який є у даній справі.

Приписи ст. 237 КАС України визначають
виключними мотивами подання заяви про
перегляд судових рішень неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції саме одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах.

У той же час, як вбачається зі змісту
поданої заяви та доданих як приклади
неоднакового застосування судами норм
матеріального права судових рішень,
неоднакове застосування судами норм
матеріального права відсутнє.

Зважаючи на викладене, підстав для
допуску справи до провадження для
перегляду судового рішення Верховним
Судом України у даній адміністративній
справі немає.

Керуючись ст.ст. 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства України
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України,

УХВАЛИЛА:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "ДСГ" у допуску справи
для перегляду Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 16 січня 2014 року у справі
№2а-15805/12/2670.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Острович
С.Е.СуддіБлажівська Н.Є. Карась О.В.
Костенко М.І. Кошіль В.В.