Справа № 817/2359/14
Суддя: Дорошенко Н.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2359/14

04 вересня 2014 року 12год. 00хв. м.
РівнеРівненський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дорошенко Н.О., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до
Дубровицької об`єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання
протиправною та скасування вимоги
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Дубровицької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області про визнання протиправною та
скасування вимоги №Ф-23 від 05.08.2014.

Позов обґрунтовує тим, що позивач є
пенсіонером за віком та отримує пенсію;
як фізична особа-підприємець перебуває
на спрощеній системі оподаткування,
обліку та звітності, отже відповідно до
статті 4 Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" звільнений від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а тому у
відповідача відсутні будь-які законні
підстави для нарахування позивачу до
сплати сум єдиного внеску.

Позивач в судове засідання не прибув, в
позовній заяві просив справу
розглянути за його відсутності.

Представник відповідача Дубровицької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Рівненській області в
судове засідання не прибув, подав
письмове заперечення (а.с.25-26), в якому
зазначив, що умови призначення пенсії
за віком визначені статтею 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а саме
особи мають право на призначення
пенсії за віком після досягнення віку 60
років та наявності страхового стажу не
менше 15 років. ОСОБА_1 отримує пенсію зі
зменшенням пенсійного віку, призначену
відповідно до Закону України "Про
статус і соціальних захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи". Зазначає,
що звільнення від сплати єдиного
внеску не стосується тих осіб, які
отримують інші види пенсійних виплат
відповідно до законів України і не
досягли пенсійного віку відповідно до
ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Для таких осіб сплата
єдиного внеску залишається
обов'язковою. З урахуванням наведеного,
вважає, що відповідач правомірно
направив позивачу вимогу про сплату
боргу.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, в письмовому
запереченні просив справу розглянути
за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України у
зв'язку з тим, що всі особи, які беруть
участь у справі, заявили клопотання про
розгляд справи за їх відсутності,
судовий розгляд справи здійснюється в
порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.41 КАС України при
розгляді справи в порядку письмового
провадження фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та письмові
заперечення, встановивши фактичні
обставини справи, перевіривши їх
доказами, наданими сторонами для
обґрунтування позовних вимог та
заперечень, оцінивши їх в сукупності,
відповідно до вимог закону, суд дійшов
висновку, що позов підлягає до
задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи стверджено, що
позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 18.03.1997 (а.с.8).

На виконання Закону України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України у зв'язку з проведення
адміністративної реформи" №406-VІІ від
04.07.2013 (далі - Закон №406-VІІ) та Указу
Президента України "Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади" №726/2012 від
24.12.2012 починаючи з 01.10.2013
адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування здійснюється
органами Міндоходів.

Згідно з прикінцевими положеннями
Закону № 406-VI органи Пенсійного фонду
України продовжують адмініструвати
єдиний внесок в частині завершення
процедур такого адміністрування.

З метою забезпечення ведення обліку
сум єдиного внеску в інформаційній
системі органів Міндоходів з 01.10.2013 в
центральній базі даних Міндоходів (м.
Київ) здійснено відображення
інформації щодо сальдо розрахунків
платників єдиного внеску у частині
недоїмки та переплати, отриманої від
Пенсійного фонду України.

Пунктом п.6.3 розділу 6 Інструкції про
порядок нарахування і сплати єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
Наказом Міністерства фінансів України
№ 455 від 09.09.2013, зареєстрованої в
Міністерстві юстиції України 19.09.2013 за
№1622/24154 (далі-Інструкція №455)
передбачено, що органи доходів і зборів
надсилають платникам вимогу про сплату
недоїмки, зокрема, якщо платник має на
кінець календарного місяця недоїмку зі
сплати єдиного внеску.

Відповідно до пункту 6.4 розділу 6
Інструкції №455 вимога про сплату боргу
формується на підставі обліковий даних
з карток особових рахунків платників
за формою згідно з додатком 5 до цієї
Інструкції для платника - фізичної
особи.

Дубровицької об'єднаною державною
податковою інспекцією Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Зарічненське відділення)
05.08.2014 винесено вимогу про сплату боргу
(недоїмки) № Ф-23, відповідно до якої
станом на 01.08.2014 заборгованість ОСОБА_1
зі сплати єдиного внеску становить 1990,05
грн. та зазначено про необхідність
сплати такої суми недоїмки в
десятиденний термін (а.с.10).

З картки особового рахунку платника
податків встановлено, що недоїмка в
сумі 1990,05 грн. обліковується за ОСОБА_1
по платежу 71040000 - для фізичних
осіб-підприємців, які обрали спрощену
систему оподаткування та осіб, які
проводять незалежну професійну
діяльність (а.с.27).

З письмового заперечення суд
встановив, що єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування в сумі 1990,05 грн.
нарахований позивачу за наступні
звітні періоди:

за ІІІ квартал 2013 року в сумі 1194,03 грн.
(липень 2013 року - 398,01 грн., серпень 2013
року - 398,01 грн., вересень 2013 року - 398,01
грн.);

за ІV квартал 2013 року в сумі 796,02 грн.
(жовтень 2013 року - 398,01 грн., листопад 2013
року - 398,01 грн.).

Нарахування позивачу до сплати єдиного
внеску в сумі 1990,05 грн. не ґрунтується
на нормах матеріального закону, з
урахуванням такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є
потерпілим внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС категорія № 3, що
підтверджується посвідченням серії
НОМЕР_1 від 25.07.1993 (а.с.22).

Відповідно до пенсійного посвідчення
серії НОМЕР_2, виданого 14.03.2012 Пенсійним
фондом України, ОСОБА_1 призначено вид
пенсії: за віком, довічно (а.с.7).

Згідно з довідкою управління
Пенсійного фонду України в
Зарічненському районі №575/05 від 20.05.2013,
позивач отримує пенсію по віку з 14.09.2010
довічно (а.с.8).

Матеріалами справи стверджено, що
Державною податковою службою України
підприємцю ОСОБА_1 видано свідоцтво
платника єдиного податку серія НОМЕР_3
від 31.05.2012, за змістом якого дата
переходу позивача на спрощену систему
оподаткування - з 01.01.2012 (а.с.6).

Вирішуючи адміністративний спір по
суті, суд враховує, що відповідно до
статті 1 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" пенсіонер - особа, яка
відповідно до цього Закону отримує
пенсію, довічну пенсію, або члени її
сім'ї, які отримують пенсію в разі
смерті цієї особи у випадках,
передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" особи мають
право на призначення пенсії за віком
після досягнення віку 60 років та
наявності страхового стажу не менше 15
років.

При цьому умови надання пенсій за віком
особам, які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, встановлені статтею 55
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
№796-XII від 28.02.1991, за змістом якої особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, пенсії надаються із
зменшенням пенсійного віку,
встановленого статтею 26 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування".

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1
призначено не пенсію за віком у
відповідності до статті 26 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", а
пільгову пенсію зі зниженням
пенсійного віку відповідно до Закону
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", суд вважає
безпідставними та не приймає, оскільки
статтею 55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" встановлено, що
призначення та виплата пенсій названим
категоріям провадиться відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" і цього Закону.

Таким чином, призначення позивачу
пенсії відповідно до Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" з урахуванням
умов надання пенсій за віком особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення, визначених Законом
України "Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", не змінює
соціального змісту таких виплат -
пенсія за віком.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування" № 2464-VI
від 08.07.2010, платниками єдиного внеску є
фізичні особи - підприємці, в тому числі
ті, які обрали спрощену систему
оподаткування, та члени сімей цих осіб,
які беруть участь у провадженні ними
підприємницької діяльності.

Відповідно до частини 4 цієї статті,
особи, зазначені у пункті 4 частини
першої цієї статті, які обрали спрощену
систему оподаткування, звільняються
від сплати за себе єдиного внеску, якщо
вони є пенсіонерами за віком або
інвалідами та отримують відповідно до
закону пенсію або соціальну допомогу.
Такі особи можуть бути платниками
єдиного внеску виключно за умови їх
добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування. Вказана норма
набрала законної сили 06.08.2011.

За встановлених обставин та
враховуючи, що будь-які об'єктивні
відомості про те, що ОСОБА_1 виявив
намір добровільної участі у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, - відсутні,
суд вважає, що позивач звільнений від
сплати єдиного внеску з 01.01.2012 на
підставі частини 4 статті 4 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

За результатами судового розгляду
адміністративної справи суд дійшов
висновку, що при нарахуванні ОСОБА_1
єдиного внеску в сумі 1990,05 грн.
Дубровицька об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Рівненській
області (Зарічненське відділення) не
дотрималась приписів закону, діяла
необґрунтовано, без урахування всіх
необхідних обставин, а відтак вимога №
Ф-23 від 05.08.2014 про сплату єдиного внеску
в сумі 1990,05 грн. не відповідає критеріям
правомірності, установленим статтею 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, порушує права та законні
інтереси позивача, які підлягають до
судового захисту шляхом скасування
неправомірного рішення суб'єкта
владних повноважень.

Судові витрати суд присуджує на
користь позивача відповідно до ч.1 ст.94
КАС України.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Вимогу Дубровицької об`єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Рівненській області № Ф-23 від 05.08.2014 про
сплату боргу (недоїмки) в сумі 1990,05 грн.
визнати протиправною та скасувати.

Присудити на користь позивача Фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 із Державного
бюджету України судовий збір у розмірі
182,70 грн.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Рівненський окружний адміністративний
суд. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Житомирського апеляційного
адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Дорошенко Н.О.