Справа № 247/1635/14-а
Суддя: Казначеєв Е.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Арапіна Н.Є.
Суддя-доповідач - Казначеєв Е.Г.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2014 року
справа №247/1635/14-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Казначеєва
Е. Г., суддів Яманко В. Г., Васильєвої І.
А., розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області на постанову
Торезького міського суду Донецької
області від 13 травня 2014 р. у справі №
247/1635/14-а (головуючий І інстанції
Арапіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_2 до
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради
Донецької області, третя особа
Державне підприємство "Торезантрацит",
Державне підприємство
"Донвуглереструктуризація" про
визнання протиправними дії,
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії, -

В С Т
А Н О В И В :

Постановою Торезького міського суду
Донецької області від 13 травня 2014 року
позовні вимоги задоволено. Суд першої
інстанції визнав протиправним дії
Управління соціального захисту
населення Торезької міської ради щодо
відмови ОСОБА_2 у наданні пільг на
тверде пічне побутове паливо
відповідно до статті 48 Гірничого
Закону України, зобов'язав Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області надати ОСОБА_2 пільгу на тверде
побутове паливо відповідно до статті 48
Гірничого Закону України за 2013 рік,
зобов'язав Управління Державної
казначейської служби України в м.
Торезі Донецької області стягнути з
місцевого бюджету на користь ОСОБА_2
судові витрати у сумі 73 (сімдесят три)
грн. 08 коп. шляхом їх безспірного
списання із рахунку Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області.

Не погодившись з постановою суду
першої інстанції відповідач звернувся
з апеляційною скаргою, в якій просив
скасувати рішення суду першої
інстанції та прийняти нове, яким
відмовити в задоволені позовних вимог.
В скарзі зазначено, що суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, висновки суду
не відповідають обставинам справи.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної
скарги, колегія суддів встановила
наступне.

ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи, пенсіонером,
що підтверджується посвідченням. (а.с.8)
Шахтоуправлінням «Волинське»
виробничого об'єднання складено акт
про нещасний випадок на виробництві,
який стався на дільниці № 2 з позивачем
05 листопада 1984 року (а.с.13-14). Згідно
довідки МСЕК від 17 березня 1995 року при
огляді позивачу встановлена третя
група інвалідності у зв'язку з трудовим
каліцтвом безстроково (а.с.27).

Згідно довідки виконавчого комітету
Розсипненської селищної ради
Донецької області у будинку позивача
пічне опалення (а.с.26).

Згідно із трудовою книжкою позивач
працював на різних посадах в Шахті
«Волинське» Торезького виробничого
об'єднання по видобутку антрациту
«Торезантрацит» у періоди 20 грудня 1976
року по 06 лютого 1984 року та з 10 вересня
1984 року по 21 липня 1995 року (а.с.9-10,11-12).

Відокремленим підрозділом
«Шахтоуправління «Волинське»
Державного підприємства
«Торезантрацит» надані архівні
довідки про те, що позивач з 10 вересня
по 19 червня 1985 року працював забійником
на дільниці № 2 шахти «Розсипнянська-2»
Шахтоуправління «Волинське»
Торезького виробничого обєднання по
видобутку антрациту «Торезантрацит», у
період з 20 червня 1985 року по 21 липня 1995
року гірничим диспетчером шахти
"Розсипненська № 2" Шахтоуправління
«Волинське» виробничого об"єднання
"Торезантрацит". Звільнений у зв'язку з
виявленою невідповідністю виконуваній
роботі внаслідок стану здоров'я, що
перешкоджає продовженню даної роботи
(а.с.17,38).

Архівна довідка підтверджується
наступними матеріалами справи: наказом
Шахтоуправління «Волинське»
виробничого об'єднання по видобутку
антрациту «Торезантарцит» № 84/к від 17
вересня 1984 року, згідно якого позивача
прийнято на роботу на посаду забійника
з 10 вересня 1984 року (а.с.55); наказом
Шахтоуправління «Волинське»
виробничого об'єднання по видобутку
антрациту «Торезантарцит» № 51/к від 20
червня 1985 року, згідно якого позивача
переведено з посади забійника на
посаду диспетчера з 20 червня 1985 року
(а.с.56-56); наказом Торезького
виробничого об'єднання по видобутку
антрациту «Торезантарцит» № 67/к від 26
липня 1995 року, яким позивача звільнено
(а.с.57-57зв.); особовою карткою форми Т-2, в
якій зазначено про призначення та
переміщення ОСОБА_2 (а.с.58-58зв.);
розпорядженням № 100 від 17 березня 2014
року згідно плану гірничих виробіток
шахти «Розсипнянська-2» 21 липня 1995 року
гірничий диспетчер знаходився на шахті
«Розсипнянська-2», яка входила до
складу шахти «Волинська» Торезького
виробничого об"єднання по видобутку
антрациту «Торезантрацит» (а.с.59).

Зазначені документи підтверджують, що
позивач звільнений 21 липня 1995 року
року з вугледобувного підприємства
шахта «Розсипнянська-2» шахти
«Волинська» Торезького виробничого
об"єднання по видобутку антрациту
«Торезантрацит».

Таким чином, останнє місце роботи
позивача є саме шахта
«Розсипнянська-2».

Як вбачається з довідок Відокремленого
підрозділу «Шахтоуправління
«Волинське» Державного підприємства
«Торезантрацит» з моменту виходу на
пенсію позивача 03 жовтня 2006 року
Шахтоуправління «Волинське»
Торезького виробничого об"єднання по
видобутку антрациту «Торезантрацит»
зазнало декілька реорганізацій
(а.с.18,37).

24 квітня 1956 року наказом Міністра
вугільної промисловості Української
РСР №77-5 затверджено акт приймання в
експлуатацію шахти № 2 Розсипнянська
тресту Чистяковантрацит; включено з 31
березня 1956 року шахту № 2 Розсипнянську
шахту в число діючих підприємств
треста Чистяковантрацит (а.с.39).

27 серпня 1976 року наказом Міністерства
вугільної промисловості СРСР № 162
вугледобувні виробничі одиниці, до
складу яких входять дві або більше шахт
необхідно іменувати технічними
одиницями, шахтоуправліннями (а.с.40-41).

05 липня 1977 року наказом Міністерства
вугільної промисловості СРСР № 129 була
введена в склад шахтоуправління
«Волинське» виробничого об'єднання
"Торезантрацит" в якості технічної
одиниці шахта «Розсипнянська» (а.с.42).

28 червня 1996 року наказом № 297а Міністра
вугільної промисловості України
шахтоуправління «Волинське»
реорганізовано в державне відкрите
акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Волинське» (а.с.45-47)

30 грудня 1996 року наказом № 665 Міністра
вугільної промисловості України
створена Державна холдингова
компанія «Торезантрацит», в переліку
складу якої зазначено в якості
дочірнього підприємства Державне
відкрите акціонерне товариство
шахтоуправління «Волинське» (а.с.48).

Наказом № 683 Міністерства палива та
енергетики України від 24 грудня 2001 року
реорганізовано Державне відкрите
акціонерне товариство
«Шахтоуправління «Волинське» - дочірнє
підприємство (ДП) Державна холдингова
компанія «Торезантрацит» шляхом
виділення його зі складу структурного
підрозділу «Шахта «Розсипнянська № 2»
та створено на його базі Державне
підприємство «Шахта «Розсипнянська №
2» , яке є правонаступником прав та
обов'язків Державного відкритого
акціонерного товариства
«Шахтоуправління «Волинське»
(а.с.69-69зв.).

Наказом № 87 Міністерства палива та
енергетики України від 15 лютого 2002 року
ліквідовано Державне підприємство
«Шахта «Розсипнянська № 2» та створено
ліквідаційну комісію (а.с.70-70зв.).

Наказом № 120 від 07 березня 2003 року
реорганізовано відкрите акціонерне
товариство Державна холдингова
компанія «Торезантрацит» та державні
відкриті акціонерні товариства «Шахта
«Прогрес», Шахта ім. Л.І.Лутугіна»,
Шахта ім.К.І.Кисельова, Шахта № 3-біс,
«Шахтоуправління «Волинське» та інші
шляхом їх злиття та створення на їх
базі Державного підприємства
«Торезантрацит» (а.с.52).

На підставі п.15.3.5 Проекту ліквідації
шахти «Розсипнянська № 2»
Шахтоуправління «Волинське» Державної
холдингової компанії «Торезантрацит»
обов'язок по забезпеченню безоплатним
побутовим паливом позивача, як
пенсіонера шахти, до закінчення повної
фізичної ліквідації шахти, до 2012 року
включно, було покладено на Державне
підприємство
«Донвуглереструктурізація». Після
ліквідації шахти забезпечення
вугіллям проводиться місцевим органом
виконавчої влади за рахунок
передбачених на ці цілі коштів (а.с.74-75).

Наказом Міністерства енергетики та
вугільної промисловості України від 11
лютого 2013 року № 52 був затверджений Акт
комісії з розгляду підсумків
фактичного виконання робіт та заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти «Розсипнянська № 2», яким роботи
з ліквідації шахти «Розсипненська» № 2
визнані закінченими у повному обсязі,
відповідно з проектом ліквідації
(а.с.71,72-73).

Актом прийому - передачі списку
вуглеотримувачів шахти
«Розсипнянська» № 2 від 26 лютого 2013
року управлінню соціального захисту
населення був переданий перелік осіб
(список на 160 осіб), які забезпечувалися
вугіллям державним підприємством
«Донвуглереструктуризація», та які
мають право на безплатне забезпечення
твердим побутовим паливом згідно із
статтею 48 Гірничого Закону України, в
тому числі із зазначенням персональних
даних позивача (а.с.77-79).

Згідно акту прийому-передачі статей
балансу шахтоуправлінням «Волинське»
Державного відкритого акціонерного
товариства «Державна холдингова
компанія «Торезантрацит» передано
Державному підприємству «Шахта
«Розсипненяська № 2» зобов'язання по
сплаті, зокрема, заборгованості по
заробітній платі, аліментах, по
відшкодуванню шкоди за регресними
позовами станом на 01 березня 2002 року
(а.с.51-51зв.).

Згідно довідки Державного
підприємства
«Донвуглереструктурізація» позивач
був забезпечений безоплатним
побутовим паливом як пенсіонер
ліквідованої шахти «Розсипнянська» з
2002 року по 2012 рік включно, до закінчення
повної фізичної ліквідації шахти
(а.с.80).

Згідно довідки Державного
підприємства
«Донвуглереструктурізація» від 29
січня 2014 року термін зберігання
списків з надання окремої категорії
громадян безоплатного побутового
палива згідно зі ст.48 Гірничого Закону
України по Державному підприємству
«Шахта «Розсипнянська №2», переданих в
Державне підприємство
«Донвуглереструктурізація» на
підставі наказу Міністерства палива та
енергетики України від 15 лютого 2002 року
№ 87 та Проекту ліквідації шахти
«Розсипнянська №2» минув (а.с.76).

Згідно письмової відповіді
Відособленого підрозділу
«Шахтоуправління «Волинське»
Державного підприємства
«Торезантрацит» від 23 грудня 2013 року №
01-2316 позивачу роз'яснено, що порядком
надання пільг на придбання твердого
палива і скрапленого газу за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам, затвердженим
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 77 від 31 січня 2007 року та № 887 від 12
серпня 2009 року передбачено, що органи
праці та соціального захисту населення
виконавчих органів міських, районних
рад визначають право на зазначені
пільги на підставі трудової книжки та
пенсійного посвідчення. Однак, в період
входження ліквідованої шахти
«Розсипнянська № 2» до складу
Шахтоуправління "Волинське" в трудовій
книжці вносилися записи про роботу в
шахтоуправлінні "Волинське" без
зазначення конкретної шахти
«Розсипнянська № 2» (а.с.19).

Позивач звернувся до відповідача з
заявою про надання пільг на придбання
твердого пічного побутового палива.

Згідно повідомлення управління
соціального захисту Торезької міської
ради Донецької області від 11 грудня 2013
року позивач отримав відмову у наданні
пільг на тверде пічне побутове паливо
згідно статті 48 Гірничого Закону
України, оскільки він вийшов на пенсію
з діючого підприємства
шахтоуправління «Волинське» (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги суду
першої інстанції виходив з того, що
чинним законодавством на відповідача
покладений обов'язок щодо здійснення
соціального захисту осіб гірничих
підприємств після їх ліквідації
відповідно до вимог ст.48 Гірничого
закону України, а тому відмова
відповідача надати позивачу пільги на
придбання твердого побутового палива є
протиправною.

Колегія суддів з зазначеним висновком
суду першої інстанції погоджується, з
наступних підстав.

Згідно положень ч.7 ст. 43 Гірничого
закону України підприємства з
видобутку вугілля та вуглебудівні
підприємства безоплатно надають
вугілля на побутові потреби у розмірі,
що визначається колективним договором,
у тому числі пенсіонерам колишнім
працівникам з видобутку (переробки)
вугілля та вуглебудівних підприємств.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 45 Гірничого
закону України, ліквідація або
консервація гірничого
підприємства здійснюється за
проектом, затвердженим власником
(керівником) гірничого підприємства,
який включає соціально-економічне
обґрунтування, технічне рішення,
пропозиції про можливе відновлення
гірничих робіт, використання
гірничих виробок, будівель, споруд
іншого призначення, заходи,
спрямовані на запобігання
небезпечному впливу на інші
підприємства, довкілля та людей, та
який пройшов екологічну, технічну та
інші види експертиз, а також
погоджений в установленому
законодавством порядку з органами
гірничого нагляду, органами
місцевого самоврядування та іншими
заінтересованими органами. Проект
ліквідації або консервації гірничого
підприємства затверджується
одночасно з комплексним планом
соціального захисту працівників, які
вивільняються, розвитку соціальної
інфраструктури та з визначенням джерел
фінансування цих заходів.

Пунктом 2 частини 5 ст. 48 Гірничого
закону України передбачена категорія
осіб, яка після ліквідації чи
консервації гірничого підприємства
забезпечуються вугіллям на побутові
потреби, в межах галузевої угоди, а саме
пенсіонерам, які пропрацювали на
підприємствах з видобутку (переробки)
вугілля, вуглебудівних підприємствах
на підземних роботах - не менше ніж 10
років для чоловіків .

Крім того, відповідно до п. 12.10.7 та 12.10.8
Галузевої угоди між Міністерством
вугільної промисловості України,
іншими державними органами, власниками
(об'єднаннями власників), що діють у
вугільній галузі, і всеукраїнськими
профспілками вугільної промисловості
від 3 липня 2001 року, безоплатне
забезпечення вугіллям поширюється на
пенсіонерів, що живуть в Україні,
незалежно від того, з якого
підприємства вугільної промисловості
України вони вийшли на пенсію, якщо
вони відпрацювали в галузі: на
підземних роботах чоловіки не менше 10
років, жінки - 7,5 років; на роботах,
пов'язаних з підземними умовами,
чоловіки - не менше 15 років, жінки - 12,5
років; на роботах у технологічному
ланцюжку і на поверхні діючих і тих, що
будуються, шахт, розрізів,
збагачувальних і брикетних фабриках, в
шахтовуглебудівельних підприємствах
чоловіки не менше 20 років, жінки - 15
років.

Ця категорія осіб забезпечується
побутовим вугіллям тим Підприємством,
з якого вони вийшли на пенсію. На
підприємствах, що ліквідуються,
забезпечення працівників побутовим
паливом здійснюється за рахунок
бюджетних коштів.

Надання пільг на придбання твердого
пічного палива здійснюється
відповідно до статті 102 Бюджетного
кодексу України, згідно якої за рахунок
субвенції з державного бюджету
місцевим бюджетам на надання пільг та
житлових субсидій населенню на
придбання твердого та рідкого пічного
побутового палива і скрапленого газу
надаються пільги, виходячи із
розрахунку вартості однієї тонни
твердого палива та одного балона
скрапленого газу на домогосподарство
на рік, а особам, які мають таке право
згідно із статтею 48 Гірничого закону
України, - з розрахунку вартості 3,1
тонни вугілля або торф'яного брикету на
побутові потреби на домогосподарство
на рік.

Порядок, який визначає механізм
надання пільг на придбання твердого
палива і скрапленого газу за рахунок
субвенцій з державного бюджету
місцевим бюджетам особам, які мають
право на пільги за соціальною ознакою з
придбання твердого та рідкого палива і
скрапленого газу відповідно до статті
48 Гірничого закону України, визначений
«Порядком надання пільг на придбання
твердого палива за рахунок субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам»,
затвердженого відповідною постановою
Кабінету Міністрів України №77 від 31.01.07
року з наступними змінами і
доповненнями, яким передбачено, що
визначення права на пільги на тверде
побутове паливо відповідно до
Гірничого закону України покладено на
управління праці та соціального
захисту населення на підставі
відомостей із трудової книжки та
пенсійного посвідчення.

Пунктом 4 Порядку №77, встановлено, що
для призначення пільг з придбання
твердого палива і скрапленого газу
територіальними управліннями праці та
соціального захисту населення за
місцем мешкання здійснюється відносно
осіб за їх зверненнями, окрім тих осіб,
які мають право на безоплатне
забезпечення вугіллям для побутових
потреб згідно із статтею 48 Гірничого
закону України, тобто за виключенням
тих осіб у тому числі і пенсіонери, які
були колишніми працівниками вугільної
промисловості того підприємства, які
на момент звернення ліквідується або
консервується.

Зазначеним пунктом 4 Порядку також
встановлено, що особи, які мають право
на безоплатне забезпечення вугіллям
для побутових потреб згідно із статтею
48 Гірничого закону України,
пред'являють уповноваженому органові
трудову книжку та пенсійне посвідчення
(крім не працевлаштованих працівників),
що підтверджують відповідність
вимогам статті 48 зазначеного Закону, а
також подають: заяву та довідку,
передбачені абзацом першим цього
пункту.

Вказаним пунктом 4 Порядку також
передбачено, що у разі коли на підставі
записів у трудовій книжці особи, яка
має право на безоплатне забезпечення
вугіллям для побутових потреб згідно
із статтею 48 Гірничого закону України,
неможливо встановити факт виходу на
пенсію з ліквідованого гірничого
підприємства (ліквідація,
реорганізація, перейменування), до
уповноваженого органу за його запитом
надається архівна довідка або довідка
Міненерговугілля про зміни, які
відбулися на гірничому підприємстві з
моменту виходу на пенсію особи до
ліквідації зазначеного підприємства,
та копії підтвердних документів
(розпорядження, накази).

Відповідно до Порядку ліквідації
збиткових вугледобувних та
вуглепереробних підприємств,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 27 серпня 1997 № 939,
датою фізичної ліквідації гірничого
підприємства вважається дата
затвердження Мінвуглепромом актів
прийняття відповідних робіт, а також
визначення правонаступника щодо
соціального захисту осіб відповідно до
частини п'ятої статті 48 Гірничого
закону України.

Фізична ліквідація ДП шахта
«Розсипнянська 2» підтверджена наказом
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України від 11.02.203 року №
52, яким затверджено Акт комісії з
розгляду підсумків фактичного
виконання робіт та заходів,
передбачених проектом ліквідації
шахти «Розсипнянська 2», яким роботи з
ліквідації шахти визнані закінченими
у повному обсязі. Відповідно до
матеріалів справи ліквідація
відбулась без правонаступника.

Відповідно до матеріалів справи,
соціальний захист колишніх
працівників ДП «Шахта «Розсипнянська
2» протягом фізичної ліквідації був
покладений на державне підприємство
«Донвуглереструктуризація».

Після закінчення ліквідації
управлінню соціального захисту
населення був переданий перелік осіб,
які мають право на безплатне
забезпечення твердим побутовим
паливом згідно із статтею 48 Гірничого
Закону України, тобто, після фізичної
ліквідації вищевказаного підприємства
обов'язок щодо забезпечення пільги на
тверде побутове паливо у відповідності
до норм діючого законодавства
покладено на управління соціального
захисту, оскільки вказана шахта
ліквідована без правонаступника.

Колегія суддів зазначає, що
матеріалами справи доведено, що
позивач працював у вугільній галузі,
останнім місцем роботи позивача перед
призначенням пенсії є саме шахта
«Розсипнянська 2», яка була ліквідована
без правонаступника, проживає у
житловому приміщенні пічного опалення
на твердому паливі, тобто, позивач має
право на пільгове забезпечення паливом
на побутові потреби передбачене ч.5
статтею 48 Гірничого Закону України.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до відповідача з
заявою та документами у відповідності
до вимог Порядку №77, що не
спростовується відповідачем.

З врахуванням викладеного колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що відповідач
необґрунтовано відмовив позивачу у
наданні пільг на придбання твердого
палива.

Колегія суддів не приймає посилання
відповідача в апеляційній скарзі, як на
підставу для задоволення скарги, на те,
що обов'язок забезпечення вугіллям
покладено на ДП «Торезантрацит» до
складу якого входить шахтоуправління
«Волинське», оскільки, як зазначалось
вище позивач працював на шахті
«Розсипнянська 2», яка в подальшому
була виділена в самостійну юридичну
особу - ДП «Шахта «Розсипнянська 2», з
відповідними правами та обов'язками
правонаступника шахти «Розсипнянська
2», шахтоуправління «Волинське» не є
правонаступником шахти
«Розсипнянська 2», а тому відповідно до
чинного законодавства до нього не
перейшли обов'язки щодо забезпечення
позивача пільгами на придбання
твердого побутового палива.

Відповідно до вимог Кодексу
адміністративного судочинства України
підставами для скасування рішення є
порушення судом норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
зазначає, що постанова прийнята судом
першої інстанції правильно встановив
обставини справи, з дотриманням вимог
матеріального та процесуального права,
тому апеляційна скарга залишається без
задоволення, а постанова суду першої
інстанції - без змін.

Керуючись статтями 195, 196, 197, 198, 200, 205, 211,
212, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
соціального захисту населення
Торезької міської ради Донецької
області на постанову Торезького
міського суду Донецької області від 13
травня 2014 р. у справі № 247/1635/14-а
залишити без задоволення.

Постанову Торезького міського суду
Донецької області від 13 травня 2014 р. у
справі № 247/1635/14-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь в справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя
Е.Г.Казначеєв

Судді
В.Г.Яманко

І.А.Васильєва