Справа № 826/8444/14
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2014 року 10 год. 30 хв.
№ 826/8444/14
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деланта»
до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
про визнання дій неправомірними,
скасування припису та постанови
Суддя - Вовк
судового засідання Хайло А.А.
від позивача Чернецька Г.М.,
довіреність № 06 від 28 травня 2014 року
від відповідача Сапсай М.Ю.,
довіреність № 7/10-6/1107/03 від 11 липня 2014
На підставі ч. 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) в судовому
засіданні 03 вересня 2014 року було
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови. Повний текст
складено і підписано 05 вересня 2014 року.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
16 червня 2014 року до Окружного
адміністративного суду міста Києва
надійшла позовна заява Товариства з
обмеженою відповідальністю «Деланта»
(далі також - ТОВ «Деланта», позивач) до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області (далі також -
Інспекція, відповідач), в якому позивач,
зокрема, просив: визнати дії
відповідача по проведенню 13 травня 2014
року перевірки на об'єкті будівництва
«багатоквартирний житловий будинок»
за адресою: Київська область,
Києво-Святошинський район, с.
Крюківщина, АДРЕСА_1, неправомірними;
визнати неправомірним та скасувати
припис про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил від 13
травня 2014 року № С-1305/2 (далі також -
оскаржуваний припис); визнати
неправомірною та скасувати постанову
про накладення штрафу за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 28 травня 2014 року №
З-2805/1-7/10-31/2805/08/04 (далі також -
оскаржувана постанова).
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 18 червня 2014 року
вказаний позов було залишено без руху
та встановлено позивачу п'ятиденний
строк для усунення недоліків позовної
заяви з дня набрання законної сили
даною ухвалою суду.
Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач оскаржив його в
апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 29 липня 2014
року було апеляційну скаргу повернуто
особі, яка її подала.

Водночас, позивачем на адресу
Окружного адміністративного суду
міста Києва було направлено документи,
що підтверджують усунення ним
недоліків, визначених ухвалою від 18
червня 2014 року.

Не підставі зазначеного, ухвалою суду
від 13 серпня 2014 року було відкрито
провадження в даній справі та
призначено її до судового розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначає про відсутність у відповідача
законодавчо визначених підстав для
проведення перевірки об'єкту
будівництва, на підставі висновків
якої ним було прийнято оскаржувані
припис та постанову. Також, звертає
увагу на протиправність проведення
перевірки в порядку, передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 травня 2011 року № 553, оскільки ним,
на думку позивача, визначається
порядок проведення перевірок лише
об'єктів архітектури IV і V категорії
складності, в той час як даному випадку
здійснюється будівництво об'єкту ІІІ
категорії.

Крім того, як зазначає позивач, в квітні
2014 року співробітниками відповідача
вже проводилась перевірка вказаного
об'єкту, що є свідчення вчинення
адміністративного тиску на суб'єкт
господарювання..

У ході судового розгляду справи,
представник позивача позов підтримав
та просив задовольнити його повністю.

В наданих суду запереченнях
представник відповідача вказав, що
оскаржувані рішення прийняті
Інспекцією у відповідності до вимог
чинного законодавства, посилаючись на
обставини, викладені в акті перевірки
та запереченнях проти
адміністративного позову. Також
зазначив про наявність правових
підстав для проведення перевірки та
дотримання порядку її здійснення.

В судовому засіданні представник
відповідача проти позову заперечив,
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Київській області та на
підставі направлення на проведення
перевірки № 1249.14/08/01 від 12 травня 2014
року, відповідачем було проведено
позапланову перевірку дотримання
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил на об'єкті
будівництва багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1.

Під час проведення зазначеної
перевірки було встановлено, що
земельна ділянка з цільовим
призначенням під будівництво
багатоквартирного житлового будинку
АДРЕСА_1, використовується гр. ОСОБА_3 на
підставі договору купівлі-продажу
земельної ділянки № 3501 від 29 січня 2012
року. Проектна документація по
будівництву за вищевказаною адресою
розроблена ТОВ «Деланта» та
затверджена замовником будівництва
наказом № ВН/Д-36/1 від 04 серпня 2012 року.

Перевіркою також встановлено, що
будівельний майданчик частково не
огороджено зі сторони індивідуального
житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1,
генеральним підрядником ТОВ «Деланта»
при виконанні будівельних робіт
порушено затверджені проектні рішення,
а саме: роботи виконуються з порушенням
вимог проекту виконання робіт, зокрема,
будівельні матеріали складуються не на
спеціально відведених місцях,
будівельні вагончики знаходяться не на
місцях зазначених у будівельному
генеральному плані, чим порушено
вимоги ДБН А.3.1.5-2009 «Організація
будівельного виробництва».

За результатами проведеної перевірки,
відповідачем складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 13 травня 2014 року, в якому були
зафіксовані зазначені вище порушення.

У зв'язку з виявленням у ході
проведення перевірки порушень
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, уповноваженою особою
відповідача видано припис № С-1305/2 від 13
травня 2014 року, яким вимагалось
зупинити виконання будівельних робіт з
будівництва зазначеного об'єкту, та
складено протокол про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності від 13
травня 2014 року № l-Л-З-1305/168.

28 травня 2014 року відповідачем було
прийнято постанову про накладення
штрафу за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності №
З-2805/1-7/10-31/2805/08/04, якою на позивача на
підставі п. 8 ч. 3 статті 2 Закону України
«Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності» накладено штраф у розмірі
54 810, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд прийшов до висновку про
необґрунтованість позовних вимог
виходячи з наступного.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про
архітектурну діяльність», для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, вимог вихідних
даних, а також з метою захисту державою
прав споживачів будівельної продукції
здійснюється в установленому
законодавством порядку державний
архітектурно-будівельний контроль та
нагляд.

Державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд здійснює
центральний орган виконавчої влади з
питань будівництва, містобудування та
архітектури. Державний контроль та
нагляд у системі центрального органу
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури
здійснює Державна
архітектурно-будівельна інспекція
України та її територіальні органи.

Відповідно до п. 5 Порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553),
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється за
територіальним принципом (у межах
областей) у порядку проведення
планових та позапланових перевірок.

Приписами п. 7 Порядку № 553 визначено, що
позаплановою перевіркою вважається
перевірка, яка не передбачена планом
роботи Інспекції.

Підставами для проведення
позапланової перевірки є, зокрема,
звернення фізичних чи юридичних осіб
про порушення суб'єктом містобудування
вимог містобудівного законодавства та
вимога правоохоронних органів про
проведення перевірки.

З матеріалів справи вбачається, що 12
травня 2014 року на адресу Інспекції
надійшов лист від Прокуратури
Київської області за № 07/1-1246вих-14 від 05
травня 2014 року, відповідно до змісту
якого, орган прокуратури доручив
відповідачу провести в передбачений
законом спосіб перевірку доводів щодо
законності здійснення забудови
АДРЕСА_1, викладених у зверненні ОСОБА_4,
та, за наявності підстав, вжити
відповідні заходи реагування.

Враховуючи зазначені положення
законодавства та наведені обставини,
суд вважає, що відповідач мав
законодавчо визначені підстави для
проведення позапланової перевірки
зазначеного об'єкту будівництва.

З приводу доводів позивача про
протиправність проведення перевірки в
порядку, передбаченому Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553, оскільки ним, на
думку позивача, визначається порядок
проведення перевірок лише об'єктів
архітектури IV і V категорії складності,
в той час як даному випадку
здійснюється будівництво об'єкту ІІІ
категорії, суд вважає за необхідне
зазначити наступне.

Згідно вимог ч. 1, 2 статті 41 Закону
України «Про регулювання
містобудівної діяльності», державний
архітектурно-будівельний контроль -
сукупність заходів, спрямованих на
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку № 553, цей
Порядок визначає процедуру здійснення
заходів, спрямованих на дотримання
вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил та
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності.

Водночас, Постановою Кабінету
Міністрів України від 05 грудня 2007 року
№1396 затверджено Порядок
ліцензування господарської
діяльності, пов'язаної із створенням
об'єктів архітектури, п. 1 якого
встановлено, що цей Порядок встановлює
загальні вимоги до ліцензування
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури, який
за складністю
архітектурно-будівельного рішення та
(або) інженерного обладнання належить
до IV і V категорії складності (далі -
будівельна діяльність).

Виходячи з системного тлумачення
зазначених положень законодавства, суд
приходить до висновку про те, що
конкретизація в п. 1 Порядку № 553 щодо
категорії складності об'єкту
архітектури (IV і V) має бути врахована
органом державного
архітектурно-будівельного контролю
лише в разі здійснення ним заходів,
спрямованих виключно на дотримання
ліцензійних умов провадження
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури.

Між тим, при здійсненні контролю
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил, що
мало місце в даному випадку, не є
обов'язковою вимога щодо здійснення
такого контролю лише щодо
господарської діяльності, пов'язаної з
будівництвом об'єкта архітектури IV або
V категорії складності.

Крім того, суд звертає увагу на те, що
іншого порядку здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю,
окрім затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 23
травня 2011 року № 553, який діє з 02 червня
2011 року, законодавчо не передбачено.

Щодо доводів позивача про
протиправність дій Інспекції з огляду
на проведення в квітні 2014 року
співробітниками відповідача
аналогічної перевірки вказаного
об'єкту, необхідно зазначити, що на
рівні положень Закону України «Про
регулювання містобудівної діяльності»
та Порядку № 553 не визначена мінімальна
або максимальна періодичність
проведення позапланових перевірок, а
лише передбачені, в контексті
зазначеного, підстави та порядок їх
здійснення.

Тому зазначені позивачем обставини
узгоджуються з відповідними
законодавчими положеннями та не можуть
бути підставою для визнання
протиправними дій відповідача по
проведенню перевірки об'єкту
будівництва 13 травня 2014 року.

Також необхідно врахувати, що згідно з
п.п. 13, 14 Порядку № 553, здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю суб'єкт містобудування, щодо
якого здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, має
право: вимагати від посадових осіб
інспекції дотримання вимог
законодавства; перевіряти наявність у
посадових осіб інспекції службових
посвідчень; бути присутнім під час
здійснення державного
архітектурно-будівельного контролю; за
результатами перевірки отримувати та
ознайомлюватись з актом перевірки,
складеним інспекцією; подавати в
письмовій формі свої пояснення,
зауваження або заперечення до акта
перевірки, складеного інспекцією за
результатами перевірки.

Суб'єкт містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль,
зобов'язаний допускати посадових осіб
інспекції до проведення перевірки за
умови дотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. У разі відмови суб'єкта
містобудування, щодо якого
здійснюється державний
архітектурно-будівельний контроль, у
допуску посадових осіб інспекції до
проведення перевірки складається
відповідний акт.

Виходячи з системного тлумачення
зазначених положень законодавства, суд
приходить до висновку про те, що
законодавством встановлено право
суб'єкта містобудування, щодо якого
здійснюються заходи
архітектурно-будівельного контролю,
відмовити у допуску посадових осіб
інспекції до проведення перевірки у
разі недотримання порядку здійснення
державного архітектурно-будівельного
контролю. Тобто, законний інтерес
такого суб'єкта у проведенні
Інспекцією перевірки з дотриманням
умов, встановлених законом, захищений
наділенням його права не допустити
посадових осіб інспекції до перевірки.

Зазначена позиція була неодноразово
підтримана Вищим адміністративним
судом України, зокрема в ухвалі від 17
квітня 2014 року по справі № К/9991/22870/12.

Таким чином, посилання позивача на
порушення посадовими особами
Інспекції порядку проведення
перевірки, у разі невикористання ним
права не допустити посадових осіб
відповідача до проведення перевірки,
не є підставою для скасування
оскаржуваних рішень або визнання дій
Інспекції щодо проведення такої
перевірки протиправними.

Враховуючи вищезазначене,
відповідачем, на думку суду, було
правомірно здійснено позапланову
перевірку зазначеного об'єкту
будівництва в передбаченому
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 553 порядку.

А тому, відповідно, не підлягають
задоволенню позовні вимоги щодо
визнання неправомірними дій
відповідача по проведенню 13 травня 2014
року перевірки на об'єкті будівництва
багатоквартирного житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1

Щодо позовних вимог про визнання
неправомірними та скасування припису
від 13 травня 2014 року № С-1305/2 та
постанови від 28 травня 2014 року №
З-2805/1-7/10-31/2805/08/04, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог п. 3.3.1 ДБН А.3.1.5-2009
«Організація будівельного
виробництва», проект виконання робіт
визначає технологію та організацію
будівництва окремого об'єкта будови
або виконання окремого виду чи етапу
робіт.

Згідно додатку Ж до ДБН А.3.1.5-2009
«Організація будівельного
виробництва», до складу проекту
виконання робіт входить, зокрема,
будівельний генеральний план із
зазначенням: меж будівельного
майданчика і видів огорожі діючих і
тимчасових підземних, надземних і
повітряних мереж і комунікацій,
майданчиків і приміщень для
складування матеріалів і конструкцій,
майданчиків укрупнюваного складання
конструкцій, місць розміщення
постійних, споруджуваних і тимчасових
будівель і споруд.

Між тим, як було встановлено під час
проведення позапланової перевірки
об'єкту будівництва та підтверджується
матеріалами справи, будівельний
майданчик частково не було огороджено
зі сторони індивідуального житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1, будівельні
матеріали складувались не на
спеціально відведених місцях,
будівельні вагончики знаходились не на
місцях зазначених у будівельному
генеральному плані.

Крім висновків акту перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил
від 13 травня 2014 року, зазначені
порушення також підтверджується
долученими до матеріалів справи
копіями результатів фото фіксації,
здійсненої під час проведення
перевірки.

Таким чином, суд приходить до висновку
про обґрунтованість доводів Інспекції
про порушення ТОВ «Деланта», як
суб'єктом містобудування, вимог ДБН
А.3.1.5-2009 «Організація будівельного
виробництва» при здійсненні
будівництва багатоквартирного
житлового будинку АДРЕСА_1.

Суд звертає увагу на те, що в судовому
засіданні представником позивача не
було заперечено факту наявності
зазначених порушень вимог
містобудівного законодавства з боку
ТОВ «Деланта». Крім того, такі
заперечення відсутні і в матеріалах
справи.

Згідно п. 17 Порядку № 553, у разі
виявлення порушень вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, крім акта перевірки,
складається протокол разом з приписом
усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил або
приписом про зупинення підготовчих та
будівельних робіт, які виконуються без
повідомлення, реєстрації декларації
про початок їх виконання або дозволу на
виконання будівельних робіт (далі -
припис).

Враховуючи зазначене положення
законодавства та встановлений судом
факт вчинення позивачем порушення
вимог будівельних норм, є правомірним
та таким, що не підлягає скасуванню,
оскаржуваний припис 13 травня 2014 року №
С-1305/2.

Відповідно до п. 8 ч. 3 статті 2 Закону
України «Про відповідальність за
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності», суб'єкти містобудування,
які виконують будівельні роботи,
несуть відповідальність у вигляді
штрафу за такі правопорушення -
виконання будівельних робіт з
порушенням вимог будівельних норм,
державних стандартів і правил або
затверджених проектних рішень - у
розмірі сорока п'яти мінімальних
заробітних плат.

Таким чином, постановою від 28 травня 2014
року № З-2805/1-7/10-31/2805/08/04 позивача було
правомірно притягнуто до
відповідальності за правопорушення у
сфері містобудівної діяльності шляхом
накладення штрафу у розмірі 54 810, 00 грн.

Відповідно до статті 161 КАС України, під
час прийняття постанови суд вирішує
наступні питання, зокрема:

1) чи мали місце обставини, якими
обґрунтовувалися вимоги та
заперечення, та якими доказами вони
підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають
значення для вирішення справи, та
докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч. 1 статті 69 КАС
України, доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці данні
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів та
висновків експертів.

Згідно положень статті 86 КАС України,
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України,
матеріалів справи, суд приходить до
висновку про те, що вимоги позивача не
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 7-12, 71, 122, 158-163 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деланта» до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Київській області про визнання дій
неправомірними, скасування припису та
постанови - відмовити повністю.

Постанова, відповідно до ч. 1 статті 254
КАС України, набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого цим
Кодексом, якщо таку скаргу не було
подано.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови за
правилами, встановленими статтями 185-187
КАС України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя
П.В. Вовк