Справа № 809/2733/14
Суддя: Чуприна О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"01" вересня 2014 р.
справа № 809/2733/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

судді Чуприни О.В.

за участю секретаря судового засідання
Драгомирецького І.М.

представника позивача: Долинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області - Урядка Р.Я.,

відповідача: фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 - не з'явилася,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 1
457,05 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківським окружним
адміністративним судом 19.08.2014 року
відкрито провадження у справі за
позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області (далі по
тексту - позивач, Долинська об'єднана
державна податкова інспекція) до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі
по тексту - відповідач) про стягнення
податкового боргу в загальній сумі 1
457,05 гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідачем в порушення вимог частини
1 статті 67 Конституції України, статті
36, пункту 295.1 статті 295 Податкового
кодексу України не погашено в повному
обсязі нараховані податкові
зобов'язання по єдиному податку за
спрощеною системою оподаткування за
березень-вересень 2013 в загальному
розмірі 1 445,20 гривень. Крім
того, у відповідача згідно даних
облікової картки платника податків за
несвоєчасну сплату узгоджених
зобов'язань числиться заборгованість
по несплаченій пені по єдиному податку
в сумі 11,85 гривень. Загальна сума
грошових зобов'язань є податковим
боргом відповідача, який станом на день
звернення до адміністративного суду в
загальному становить 1 457,05 гривень,
який несплачений фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 до бюджету.

Представник позивача у судовому
засіданні 01.09.2014 року подав заяву про
зменшення позовних вимог у зв'язку із
частковою сплатою відповідачем
заборгованості. З урахуванням
часткової сплати в сумі 500,00 гривень,
позивач просить стягнути податковий
борг з єдиного податку в сумі 945,20
гривень за період з травня по вересень
2013 року та пеню в сумі 11,85 гривень.
Загальна сума заборгованості
становить 957,05 гривень. Позовні вимоги
підтримав повністю, з урахуванням
заяви про зменшення позовних вимог.
Просив позов задовольнити повністю
(а.с. 18).

Відповідач чи її представник у судове
засідання призначене на 01.09.2014 року не
з'явилися. Відповідач належним чином
повідомлена про дату, час та місце
судового засідання, що підтверджується
отриманим 22.08.2014 року рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення, яке містяться в
матеріалах справи (а.с. 16). Причини своєї
неявки не повідомила, із клопотаннями
про відкладення розгляду справи чи
розгляду справи без участі
представника відповідача, остання до
суду не зверталася.

Відповідно до приписів частини 4 статті
128 Кодексу адміністративного
судочинства України у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.

Судом, за умови належного повідомлення
відповідача про розгляд справи у
відповідності до вимог частини 3 статті
33 і частини 3 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства
України, продовжено розгляд справи за
відсутності відповідача на підставі
частини 4 статті 128 коментованого
Кодексу.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
дослідивши і оцінивши зібрані по
справі докази, в їх сукупності,
проаналізувавши зміст норм
матеріального права, які врегульовують
спірні правовідносини, суд виходить з
таких підстав та мотивів.

Встановлено, що відповідач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець, на підтвердження
чого в матеріалах міститься Витяг із
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
станом на 25.07.2014 року (а.с. 7), та взята
15.04.2003 року на облік Долинською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів в Івано-Франківській
області як платник податків і зборів
(а.с. 8).

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачем
врегульовані положеннями Податкового
кодексу України.

Конституційний обов'язок кожного
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом
визначений частиною 1 статті 67
Конституції України.

Податковий кодекс України з 01.01.2011 року
регулює відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначає вичерпний перелік податків та
зборів, що справляються в Україні, та
порядок їх адміністрування, платників
податків та зборів, їх права та
обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до вимог статті 36
вказаного Кодексу податковим
обов'язком визнається обов'язок
платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом або законами з
питань митної справи.

Згідно статті 38 Податкового кодексу
України виконанням податкового
обов'язку визнається сплата в повному
обсязі платником відповідних сум
податкових зобов'язань у встановлений
податковим законодавством строк.

Пунктом 15.1 статті 15 зазначеного
Кодексу визначено, що платниками
податків визнаються фізичні особи
(резиденти і нерезиденти України),
юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

За змістом підпункту 16.1.4. пункту 16.1
статті 16 Податкового кодексу України
платник податків зобов'язаний
сплачувати податки та збори в строки та
у розмірах, встановлених цим Кодексом
та законами з питань митної справи.

Єдиний податок, який є предметом
стягнення за даним адміністративним
позовом, відповідно до підпункту 10.1.2.
пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу
України належить до місцевих податків
і зборів (обов'язкові платежі).

Досліджуючи обставини про наявність
податкового зобов'язання з єдиного
податку, суд зазначає наступне.

Правові засади застосування спрощеної
системи оподаткування, обліку та
звітності, а також справляння єдиного
податку встановлюються Главою 1
розділу XIV Податкового кодексу України.

Згідно пункту 291.2 статті 291 Податкового
кодексу України спрощена система
оподаткування, обліку та звітності -
особливий механізм справляння
податків і зборів, що встановлює заміну
сплати окремих податків і зборів,
встановлених пунктом 297.1 статті 297
цього Кодексу, на сплату єдиного
податку в порядку та на умовах,
визначених цією главою, з одночасним
веденням спрощеного обліку та
звітності.

Пунктом 291.3 статті 291, підпунктом 298.1.1
пункту 298.1 статті 298 вказаного Кодексу
встановлено, що юридична особа чи
фізична особа-підприємець може
самостійно обрати спрощену систему
оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Для обрання або переходу на спрощену
систему оподаткування суб'єкт
господарювання подає до контролюючого
органу заяву.

Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті
291 Податкового кодексу України,
встановлено, що до суб'єктів
господарювання другої групи, які
застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
відносяться, зокрема, фізичні особи -
підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв - не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб, обсяг доходу не перевищує 1 000 000,00
гривень.

За змістом пунктів 293.1, 293.2 статті 293
згаданого Кодексу ставки єдиного
податку встановлюються у відсотках
(фіксовані ставки) до розміру
мінімальної заробітної плати,
встановленої законом на 1 січня
податкового (звітного) року (далі у цій
главі - мінімальна заробітна плата), та
у відсотках до доходу (відсоткові
ставки). Фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно із поданою 16.01.2012 року
відповідачем заявою про застосування
спрощеної системи оподаткування та
корінцем Свідоцтва платника єдиного
податку для фізичних осіб-підприємців
платників єдиного податку серії
НОМЕР_2, з 01.01.2012 року останню переведено
на спрощену систему оподаткування
шляхом сплати єдиного податку - 2-га
група (а.с. 11, 23).

Із наявної у матеріалах справи копії
рішення Паляницької сільської ради
Болехівської міської ради від 22.12.2011
року №05-08/11 для другої групи платників
єдиного податку встановлено фіксовану
ставку в розмірі 20% розміру мінімальної
заробітної плати.

Відповідно до обраного виду діяльності
(52.11.0. роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах з
перевагою продовольчого асортименту)
та корінцем Свідоцтва платника єдиного
податку для фізичних осіб-підприємців
платників єдиного податку для
здійснюваних відповідачем вказаного
виду діяльності, встановлено ставку
єдиного податку у розмірі 20% до розміру
мінімальної заробітної плати - 229,40
гривень за спірний період 2013 року.

Дана обставина підтверджуються заявою
відповідача про право застосування
спрощеної системи оподаткування від
16.01.2012 року та корінцем Свідоцтва
платника єдиного податку для фізичних
осіб-підприємців платників єдиного
податку серії НОМЕР_2 (а.с. 11, 23).

Згідно пункту 295.1 статті 295 Податкового
кодексу України платники єдиного
податку першої і другої груп сплачують
єдиний податок шляхом здійснення
авансового внеску не пізніше 20 числа
(включно) поточного місяця.

Статтею 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" у спірний
період нарахування єдиного податку
визначено розмір мінімальної
заробітної плати в сумі 1 147,00
гривень.

Як вже зазначено судом, рішенням
Паляницької сільської ради
Болехівської міської ради від 22.12.2011
року №05-08/11 і корінцем Свідоцтва
платника єдиного податку відповідача
встановлено ставку єдиного податку у
розмірі 20% розміру мінімальної
заробітної плати. Виходячи із вимог
статті 8 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2013 рік" розмір
єдиного податку з березня по вересень
2013 року становив 229,40 гривень на місяць
(20% від 1 147,00 гривень).

Відповідно до пункту 295.2 статті 295
Податкового кодексу України,
нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

Як слідує з матеріалів справи,
відповідач свої податкові зобов'язання
належним чином не виконував та не
сплачував в повному обсязі до бюджету
встановлену ставку єдиного податку, що
призвело до виникнення заборгованості
в розмірі 945,20 гривень за період з
травня по вересень 2013 року, а саме за
травень 2013 року в сумі 27,60 гривень і з
червня по вересень 2013 року по 229,40
гривень (а.с. 18).

На час розгляду справи нарахований
єдиний податок за травень 2013 року
відповідачем до бюджету сплачений
частково (переплата за попередні
податкові періоди - 201,80 гривні). Вказана
обставина підтверджується витягом із
облікової картки платника єдиного
податку за період з 31.12.2012 року по 31.08.2014
року та заявою про зменшення позовних
вимог від 01.09.2014 року №1477/9/1297 (а.с. 24, 18).

Відповідно до підпункту 129.1.1. пункту 129.1
статті 129 Податкового кодексу України
після закінчення встановлених цим
Кодексом строків погашення
узгодженого грошового зобов'язання на
суму податкового боргу нараховується
пеня.

Пунктом 129.4 статі 129 вказаного Кодексу
передбачено, що пеня, визначена
підпунктом 129.1.1. пункту 129.1 цієї статті,
нараховується на суму податкового
боргу (включаючи суму штрафних санкцій
за їх наявності та без урахування суми
пені) із розрахунку 120 відсотків річних
облікової ставки Національного банку
України, діючої на день виникнення
такого податкового боргу або на день
його (його частини) погашення, залежно
від того, яка з величин таких ставок є
більшою, за кожний календарний день
прострочення у його сплаті.

Із зворотного боку облікової картки
платника податків відповідача за
період з 31.12.2012 року по 30.09.2013 року судом
встановлено, що за відповідачем
рахується пеня, яка числиться по
особовому рахунку за несвоєчасну
сплату податкових зобов'язань по
єдиному податку в загальній сумі 11,85
гривень (а.с. 24, 25).

Згідно вимог підпункту 59.1 статті 59
Податкового кодексу України у разі
коли платник податків не сплачує
узгодженої суми грошового зобов'язання
в установлені законодавством строки,
орган державної податкової служби
надсилає (вручає) йому податкову вимогу
в порядку визначеному для надсилання
(вручення) податкового
повідомлення-рішення.

Як слідує з матеріалів справи 10.05.2014
року відповідач отримав податкову
вимогу форми "Ф" за №548-25 від 24.04.2014 року,
про що свідчить відповідний запис на
рекомендованому повідомленні про
вручення поштового відправлення, копії
яких містяться в матеріалах справи (а.с.
10). Відповідач податкову вимоги не
оскаржував у строк передбачений
законом.

Згідно підпункту 14.1.175. пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання;

Податковий борг відповідача
підтверджується витягом із облікової
картки платника єдиного податку з
фізичних осіб за період з 31.12.2013 року по
31.08.2014 року та з 31.12.2012 року по 30.09.2013
року, податковою вимогою форми "Ф" за
№548-25 від 24.04.2014 року, які містяться в
матеріалах справи (а.с. 24, 25, 10).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що заборгованість відповідача, яка
виникла в результаті несплати ним
податкового зобов'язання по єдиному
податку за травень-вересень 2013 року і
пеня в загальному розмірі 957,05 гривень,
являються податковим боргом
відповідача.

Доказів, які б свідчили про погашення
заборгованості, що є предметом
стягнення або спростування її
наявності, відповідач суду не надав.

Пунктом 87.11 статті 87 Податкового
кодексу України встановлено, що орган
стягнення звертається до суду з
позовом про стягнення суми податкового
боргу платника податку - фізичної
особи. Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За таких обставин суд дійшов
переконання, що відповідач
зобов'язаний погасити вказану суму
податкового боргу. Наявність такого
обов'язку у відповідача є визначальною
для вирішення такого спору, крім того,
даний обов'язок забезпечується
Конституцією України, стаття 67 якої
передбачає, що кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених законом.

Положеннями підпункту 10.1.2. пункту 10.1
статті 10 Податкового кодексу України
визначено, що єдиний податок
відноситься до місцевих податків і
зборів.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 71
Бюджетного кодексу України
надходження бюджету розвитку місцевих
бюджетів включають єдиний податок, що
зараховується до бюджетів місцевого
самоврядування.

Отже, стягнення заборгованості по
сплаті єдиного податку слід
здійснювати в користь місцевого
бюджету.

З огляду на вказане, позовні вимоги про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 податкового боргу в загальній
сумі 957,05 гривень є обґрунтованими, а
позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2
(ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
АДРЕСА_1) в дохід місцевого бюджету
податковий борг зі сплати єдиного
податку в сумі 957 (дев'ятсот п'ятдесят
сім) гривень 05 копійок.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбаченому
частиною четвертою статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Складання постанови в повному обсязі
було відкладено на 4 дня. У зв'язку із
вказаним постанова в повному обсязі
виготовлена 05.09.2014 року.

Суддя
/підпис/
Чуприна О.В.