Справа № 592/1072/14-а
Суддя: Кондратенко М. В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/1072/14-а
Провадження №2-а/592/91/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в
складі: головуючого - судді
Кондратенка М.В., при секретарі
Безкровній К.Г. розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Суми справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного Фонду України в
м. Суми , про визнання незаконним
рішення про припинення виплати пенсії,
з зобов»язанням поновити її виплату -

В С Т А Н О В
И В :

Позивачка свої вимоги обґрунтовує тим,
з що 08 січня 2014 року отримала листа з
Управління пенсійного фонду України в
м. Суми (надалі Відповідач) з
інформацією про те, що рішенням
пенсійного органу від 25.12.2013 року їй з
01.01.2014 року припинена виплата пенсії за
вислугою років, з посиланням на
нормативно- правовий акт та що
свідчить про безпідставність
обчислення спеціального стажу її
роботи з 03.08. 1993 р. по 31.07.1996 р. на посаді
сестри туберкульозно - менінгітного
відділення в кратному розмірі, та що
наявний стаж роботи 22 роки 9 місяців і 4
дні є недостатнім для права на пенсію
за вислугою років.

Відповідач у зазначеному вище листі
посилається на ст.1 Закону України «
Про боротьбу із захворюванням на
туберкульоз», в якому зазначається, що
до туберкульозних закладів
відносяться і відділення, при
наступному посиланні на наказ МОЗ
України від 16.07.2009 р № 514, з
ствердженням , що туберкульозно -
менінгітне відділення не передбачено в
переліку спеціалізованих закладів
охорони здоров'я.

Вважає рішення Відповідача незаконним
, виходячи з наступних обставин.

1. На підставі ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є її трудова книжка та в якій зазначено,
що з 03.08. 1993 року вона прийнята на
посаду медсестри туберкульозно-
менінгітного відділення, а 01.08. 1996 року
була переведена до іншого відділення і
мала підстави для обчислення
спеціального стажу роботи.

Відповідно до статті 60 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року з урахуванням змін , внесених
Законом України «Про внесення змін до
статті 60 Закону України « Про пенсійне
забезпечення »від 10.08.2003 № 1110- IV , робота
в лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я , в установах
(відділеннях) з лікування осіб ,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД , в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я , в
патологоанатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи у подвійному розмірі.

2. Також необхідно враховувати, що
пішла на пенсію з 1 грудня 2007 року, а
наказ МОЗ України № 514 прийнятий 16.07.2009
р. Згідно ж вимог ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Таким чином враховуючи, що перелік
спеціалізованих закладів охорони
здоров'я та структурних підрозділів
закладів охорони здоров'я прийнятий
лише в 2009 році, застосовувати даний
наказ як підставу для відмови у
подальшій виплаті пенсії , обчисленої з
спеціального стажу роботи за період
03.08. 1993 року по 31.07.1996 року - є
неправомірним.

Враховуючи зазначене,
просить ухвалити рішення, яким :

- визнати незаконним рішення від 25.12.2013
року Управління пенсійного фонду
України в місті Суми щодо припинення
їй виплати пенсії за вислугою років .

- забов'язати Управління пенсійного
фонду України в місті Суми поновити
виплату їй пенсії за вислугу років з 1
січня 2014 року.

У судовому засіданні позивачка, її
представник ОСОБА_2 заявлені вимоги
підтримали з зазначених вище підстав.
ОСОБА_1 додатково пояснила, що
працювала на посаді молодшого
медперсоналу з 03.08. 1993 р. по 31.07.1996 р. у
Сумській дитячій міській клінічній
лікарні в туберкульозно-менігітному
відділенні. Тому її стаж роботи за
зазначений період рахувався у
подвійному / кратному / розмірі, що
дало їй право виходу на пенсію у
грудні 2007 року за вислугою років
відповідно до вимог ст. 60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року /з наступними змінами і
доповненнями / в редакції на час
виникнення права на пенсію, а також
згідно наказу Міністерства охорони
здоров»я України від 19.07.1995 р. №133 про
затвердження Переліку особливо
небезпечних,інфекційних та
паразитарних хвороб і до яких
віднесено туберкульоз.

А 16.07.2009 р. Міністерство охорони
здоров»я України видало наказ № 514
щодо затвердження Переліку медичних
закладів та які здійснюють
діагностикуу і лікування
туберкульозу, яким не передбачені
туберкульозно-менінгітні відділення,
що було підставою для відповідача на
припинення їй пенсійних виплат. Дії
Пенсійного фонду щодо припинення їй
виплати пенсії вважає неправомірними,
враховуючи дію Закону у часі.

Представник відповідача - Шульга Юлія
Валеріївна позов ОСОБА_1 вважає не
обґрунтованим та пояснила, що в ході
перевірки пенсійної справи позивачки
встановлена безпідставність
обчислення їй в кратному розмірі
спеціального стажу роботи за період
03.08.1993 р. по 31.07.1996 р. на посаді медичної
сестри у туберкульозно-менінгітному
відділенні Сумської міської дитячої
клінічної лікарні .

Так, пункт « е» ст. 55 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» визначає
право на пенсію працівників охорони
здоров'я при наявності спеціального
стажу роботи від 25 до 30 років за
переліком , що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України. А статтею 60 Закону
передбачено , що робота в інфекційних
закладах (відділеннях) охорони здоров"я
зараховується до стажу роботи у
подвійному розмірі.

Наказом Міністерства охорони здоров»я
України від 19.07.1995р. №133 затверджений
Перелік особливо небезпечних,
небезпечних інфекційних та
паразитарних хвороб і до яких
віднесено туберкульоз.

А відповідно до статті 1 Закону України
"Про боротьбу із захворюванням на
туберкульоз", протитуберкульозні
заклади - це спеціалізовані заклади
охорони здоров»я і що здійснюють
діагностику туберкульозу та надають
лікувально-профілактичну допомогу
хворим на туберкульоз
(протитуберкульозні диспансери,
лікарні, відділення, кабінети,
науково-дослідні інститути, денні
стаціонари тощо). Переліком
спеціалізованих закладів охорони
здоров'я, які здійснюють діагностику
туберкульозу та надають
лікувально-профілактичну допомогу
хворим на туберкульоз, не передбачено
туберкульозно-менінгітне відділення
лікувальних закладів.

Також не встановлено, чи дійсно у
туберкульозно- менінгітному
відділенні Сумської міської дитячої
клінічної лікарні і де працювала
позивачка , перебували і лікувались
діти та хворі саме на туберкульоз.

Враховуючи вищевикладене, рішенням
управління від 25.12.2013 р. гр. ОСОБА_1 з
01.01.2014 р . припинена виплата пенсії за
вислугою років, оскільки її наявний
спеціальний стаж складає 22 роки 9
місяців 4 дні, що не дає права на
пенсійні виплати .

Суд, вислухавши доводи учасників
судового засідання, перевіривши
матеріали справи вважає, що позов
підлягає задоволенню, враховуючи
наступні обставини.

Стаття 2 КАС України передбачає, що
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб"єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. У справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб"єктів
владних повноважень суди перевіряють,
чи прийняті вони : на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;
обгрунтовано, тобто з урахуванням всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення ; безсторонньо
/неупереджено / і добросовісно, з
дотриманням рівності перед законом,
запобігаючи несправедливій
дискримінації.

Відповідно до ст. ст. 3, 8, ч. 2 ст. 19, ст. 22 ,
п.1 ст. 92 Конституції України , людина,
її життя ї здоров"я , честь і гідність,
недоторканість і безпека визнаються в
Україні найвищою соціальною цінністю.
Права і свободи людини та їх гарантії
визначають зміст і спрямованість
діяльності держави, яка відповідає
перед людиною за свою діяльність.
Утвердження і забезпечення прав і
свобод людини є головним обов"язком
держави.

В Україні визнається і діє
верховенство права. Конституція, норми
якої є нормами прямої дії , має найвищу
юридичну силу, а закони та інші
нормативно-правові акти приймаються на
її основі і повинні відповідати їй.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов"язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Права і свободи людини і громадянина,
закріплені Конституцією, не є
вичерпними. Конституційні права і
свободи гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесення змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Виключно законами України
визначаються права і свободи людини і
громадянина, гарантії цих прав і
свобод, основні обов"язки громадянина.

1. Судом встановлено, що на підставі
подання адміністрації Сумської
міської дитячої клінічної лікарні від
03.12.2007 р. з залученням даних щодо
записів трудової книжки про трудовий
медичний стаж працівника , заяви
працівника від 08.12.2007 р. до Пенсійного
фонду про призначення пенсії ,
розпорядженням від 19.12.2007 р. за № 198
управління Пенсійного фонду у
Ковпаківському районі м. Суми / на
даний час в результаті реорганізації
діє управління Пенсійного фонду
України в м. Суми / ОСОБА_1 призначена
пенсія за вислугою років.

Підставою для призначення пенсії була
наявність трудового стажу, період
якого з 03.08. 1993 р. по 31.07.1996 р. праці
позивачки у Сумській дитячій міській
клінічній лікарні в
туберкульозно-менігітному відділенні
розраховувався подвійно, відповідно
до вимог п. « е « ст. 55, ст. 60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 року /з наступними змінами і
доповненнями / в редакції на час
виникнення права на пенсію, а також
згідно наказу Міністерства охорони
здоров»я України від 19.07.1995 р. №133 про
затвердження Переліку особливо
небезпечних,інфекційних та
паразитарних хвороб і до яких
віднесено туберкульоз , статті 1
Закону України "Про боротьбу із
захворюванням на туберкульоз" та яка
відносить до протитуберкульозних
закладів спеціалізовані заклади
охорони здоров»я і що здійснюють
діагностику туберкульозу та надають
лікувально-профілактичну допомогу
хворим на туберкульоз
(протитуберкульозні диспансери,
лікарні, відділення, кабінети,
науково-дослідні інститути, денні
стаціонари тощо).

Таким чином суд приходить до висновку,
що ОСОБА_1 мала право на отримання
пенсії за вислугою років на законних
підставах. А тому доводи у судовому
засіданні представника відповідача
щодо відсутності прав останньої на
розрахунок стажу роботи за період її
роботи з 03.08. 1993 р. по 31.07.1996 р. в
туберкульозно - менінгітному
відділенні в Сумській дитячій
міській клінічній лікарні у
подвійному розмірі і що дає право на
пенсію за вислугою років, а також
відсутність доказів наявності у
відділенні за місцем роботи позивачки
хворих дітей на туберкульоз - до уваги
не заслуговують.

2. Встановлено, що рішенням
управління Пенсійного фонду України у
м. Суми від 25.12. 2013 року ОСОБА_1
відмовлено у подовжені виплати пенсії
з 01.01.2014 року і призначеній відповідно
до п.« е « ст. 55, ст. 60 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991
року, з підстав відсутності
необхідного пільгового стажу - 25
років.

Підставою для прийняття такого
рішення і не зарахування у подвійному
розмірі періоду роботи позивачки з
03.08.1993 р. по 31.07.1996 р. на посаді сестри
туберкульозно-менінгітного відділення
є наказ Міністерства охорони здоров»я
України за № 514 від 16.07.2009 року про
затвердження Переліку
спеціалізованих закладів охорони
здоров»я та структурних підрозділів
закладів охорони здоров»я, які
здійснюють діагностику туберкульозу
та надають лікувально-профілактичну
допомогу на туберкульоз , та в якому не
зазначено туберкульозно- менінгітні
відділення, що вбачається з листа від
08.01.2014 р. за № 192/07-06 і надісланого
ОСОБА_1 для відома з приводу припинення
пенсійних виплат.

Таким чином згідно рішення пенсійного
органу причиною для припинення
виплати позивачці пенсії була інша
підстава, чим зазначено у поданому
позивачем запереченні на позов і
позиції представника Пенсійного фонду
у суді під час розгляду справи.

Суд зазначає, що п.2 вказаного вище
наказу Міністерства охорони здоров»я
України за № 514 від 16.07.2009 року
передбачає, що до переліку
спеціалізованих закладів охорони
здоров»я та їх структурних
підрозділів, які здійснюють
діагностику туберкульозу та надають
лікувально-профілактичну допомогу
хворим на туберкульоз , відноситься
туберкульозне відділення як
структурний підрозділ
багатопрофільних лікарняних закладів .
А до такого структурного підрозділу
необхідно віднести і
туберкульозно-менінгітне відділення
Сумської дитячої міської клінічної
лікарні як багатопрофільного
лікувального закладу, яке / відділення /
спеціалізується також і на лікуванні
хворих дітей на туберкульоз, що не
спростовано ніяким чином у судовому
засіданні представником відповідача.

Тому суд приходить до висновку про
неправильність тлумачення
відповідачем вимог постанови Уряду
за № 514 від 16.07.2009 року, а його дії щодо
припинення здійснення пенсійних
виплат позивачці є протиправними.

Також суд зазначає, що враховуючи дію
закону у часі і який / закон / регулює
спірні правовідносини , при виникненні
позивачки права на пенсію необхідно
керуватись нормами законодавства, які
давали таке право ОСОБА_1 на пенсійне
забезпечення. А при прийнятті нових
законів або внесення змін до чинних
законів не допускається звуження
змісту та обсягу існуючих прав і
свобод.

Між сторонами виникли правовідносини
щодо законності призначення і
отримання пенсії за вислугою років.
Враховуючи зазначене вище суд
приходить до висновку, що пенсійні
права позивачки ОСОБА_1 порушені і вони
підлягають судовому захисту, з
поновленням її прав з часу прийняття
25.12.2013 р. рішенням управлінням
Пенсійного фонду України у м. Суми про
відмову останній у продовжені
виплати пенсії.

Керуючись п.« е « ст. 55, ст. 60 Закону
України «Про пенсійне забезпечення ,
ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

П О С Т А Н О В
И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним рішення
Управління Пенсійного фонду України в
м. Суми від 25.12.2013 року про припинення
виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугою
років.

Зобов»язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Суми
поновити з 25.12.2013 р. виплату ОСОБА_1
пенсії за вислугою років .

Понесені ОСОБА_1 судові витрати у
вигляді сплати судового збору у сумі 74,
08 грн. відшкодувати з Державного
бюджету України, відповідно до вимог
ч.1 ст. 94 КАС України.

Так як при ухваленні постанови
застосовані вимоги ч. 3 ст. 160 КАС
України, вона може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Ковпаківський районний суд м. Суми
протягом 10 днів з дня отримання її
копії з повним вмотивованим текстом.

Суддя
М.В. Кондратенко