Справа № 815/2428/14
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2428/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року

18год.05хв.

Зала судових засідань №19

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Головуючого - судді
Аракелян М.М.

За участю секретаря - Терещука С.Ю.

За участю сторін:

Від прокуратури: Ейсмонт І.С.;

Від відповідача: Динту В.А. - за
довіреністю;

Від третьої особи на стороні позивача:
Департаменту екології та природних
ресурсів Одеської обласної державної
адміністрації: Садчиков М.В. - за
довіреністю;

Від третьої особи на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нептун-Біла Сфера»:
Швець Є.І. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні справу за
адміністративним позовом заступника
прокурора м. Одеси до Одеської міської
ради, за участю третьої особи на
стороні позивача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Департамент екології та природних
ресурсів Одеської обласної державної
адміністрації, третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нептун-Біла Сфера»,
про визнання протиправним та
скасування рішення щодо відведення та
надання в оренду земельної ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного
адміністративного суду надійшов
адміністративний позов заступника
прокурора м.Одеси до Одеської міської
ради, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нептун-Біла Сфера»,
в якому позивач просить суд визнати
протиправним та скасувати рішення
Одеської міської ради від 17.12.2013р. №4256 -
VI «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання ТОВ «Нептун-Біла
Сфера» в оренду земельної ділянки
площею 0,2499га, за адресою: м.Одеса, пляж
«Ланжерон», 1 для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель і
споруд аварійно-рятувальної станції»
(надалі - Рішення №4256-VI, проект
землеустрою).

Підставою позовних вимог прокурор
зазначає те, що при прийнятті Рішення
№4256-VI Одеська міська рада порушила
вимоги ст.ст.8,19 Конституції України,
ст.ст.123,186-1 ч.3 п.1 Земельного кодексу
України, оскільки затвердила проект
землеустрою без наявності погодження
проекту Департаментом екології та
природних ресурсів Одеської обласної
державної адміністрації (надалі -
Департамент), яке є обов'язковим в силу
того, що земельна ділянка, що
відводиться ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
(надалі -Товариство, третя особа), є
майже повністю розташована в межах
прибережної захисної смуги (ПЗС)
Чорного моря завширшки 100м.

Крім того, прокурор вважає, що проект
землеустрою всупереч вимогам ч.6 ст.123
ЗК України та ч.4 ст.35 ЗУ «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» не отримав позитивного
висновку від Державного агентства
земельних ресурсів України, а отже не
має позитивного висновку державної
експертизи. Одеська міська рада була
зобов'язана відмовити в затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ТОВ
«Нептун-Біла Сфера» та не мала права
приймати рішення про надання
земельної ділянки в довгострокову
оренду ТОВ «Нептун-Біла Сфера».

Одеська міська рада заперечує проти
позову з підстав, викладених у
відповідному відзиві, вважає, що проект
землеустрою отримав позитивний
висновок, зауваження щодо нього були
враховані, що підтверджується
відповідною відміткою на висновку
державної експертизи землевпорядної
документації №1168-13 від 10.12.2013р. та
фактом затвердження висновку
Державним агентством земельних
ресурсів України. Відповідно до ч.8 ст.35
ЗУ «Про державну експертизу
землевпорядної документації» висновки
державної експертизи в такому разі є
обов'язковими для врахування при
прийнятті відповідного рішення щодо
об'єктів державної експертизи.

Третя особа (Департамент) підтримує
позовні вимоги прокурора, погоджуючись
з підставами позовних вимог у
поясненнях по суті позовних вимог.

Третя особа (Товариство) заперечує
проти задоволення позовних вимог
прокурора у запереченнях, стверджуючи,
що зауваження до проекту землеустрою
були усунені, що підтверджується
відповідною відміткою
Держземагентства на висновку від
10.12.2013р. Щодо відсутності погодження
проекту землеустрою Департаментом
екології та природних ресурсів
Одеської облдержадміністрації, вказує,
що ним вживались заходи у цьому
напрямку (направлялись листи про
роз'яснення та проект землеустрою),
проте відповіді не отримано.
Товариство вважає, що в силу положення
ч.8 ст.35 ЗУ «Про державну експертизу
землевпорядної документації» висновки
державної експертизи після їх
затвердження є обов'язковими для
врахування при прийнятті рішення щодо
об'єктів державної експертизи, тому
Одеська міська рада на законних
підставах затвердила проект
землеустрою оскаржуваним рішенням
навіть незалежно від факту погодження
проекту землеустрою Департаментом
екології та природних ресурсів
Одеської облдержадміністрації.

У судовому засіданні представники
сторін та третіх осіб підтримали
наведені позиції по суті спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані докази у їх сукупності,
проаналізувавши положення чинного
законодавства, заслухавши пояснення
представників осіб, які беруть участь у
справі, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що рішенням
Одеської міської ради від 17.12.2013р. №4256 -
VI «Про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки та надання ТОВ «Нептун-Біла
Сфера» в оренду земельної ділянки
площею 0,2499га, за адресою: м.Одеса, пляж
«Ланжерон», 1 для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель і
споруд аварійно-рятувальної станції»,
керуючись ст.ст.12,52,123,124, ч.5 ст.126, п «а»
ч.1 ст.186 Земельного кодексу України, п.34
ч.1 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування
в Україні», розглянувши розроблений
ТОВ «Спектр Нова» проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки,
проект договору оренди землі між
Одеською міською радою та ТОВ
«Нептун-Біла Сфера»:

- затверджено проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
(кадастровий номер :23:002:0006) площею
0,2499га (категорія земель за основним
цільовим призначенням - землі
рекреаційного призначення), за адресою:
м.Одеса, пляж «Ланжерон»,1;

- надано ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
земельну ділянку вказану у п.1 цього
рішення у довгострокову оренду
терміном на 25 років, до початку
реалізації планувальних рішень району,
для експлуатації та обслуговування
нежитлових будівель і спору
аварійно-рятувальної станції;

- затверджено проект договору оренди
землі між Одеською міською радою та ТОВ
«Нептун-Біла Сфера»;

- затверджено орендну плату за земельну
ділянку на період експлуатації об'єкта
в розмірі 3 відсотків від нормативної
грошової оцінки цієї земельної
ділянки;

також зобов'язано Товариство оформити
договір оренди та зареєструвати право
оренди.

Прокурор вказує на протиправність
цього рішення та необхідність його
скасування за рішенням
адміністративного суду з мотивів,
вказаних в описовій частині постанови.

Суд не погоджується з правовою
позицією прокурора, який є позивачем
згідно із положеннями ч.3 ст.60 КАС
України, з огляду наступного.

Судом встановлено з матеріалів проекту
землеустрою, не заперечується
сторонами та третіми особами, що
земельна ділянка за адресою:м.Одеса,
пляж «Ланжерон»,1 (кадастровий номер
:23:002:0006) площею 0,2499га відноситься
до земель рекреаційного призначення,
та не обліковується як землі водного
фонду, що підтверджується доказами у
матеріалах справи (т.1, а.с.192,193
зворот,194,210 та ін).

На земельній ділянці розташовані
нежитлові будівлі та споруди, які є
власністю ТОВ «Нептун-Біла Сфера» на
підставі Свідоцтва про право
власності від 29.10.2012р., земельна ділянка
є власністю територіальної громади
м.Одеси (комунальна власність - т.1 а.с.191
зворот).

Рішенням Одеської міської ради від
18.07.2013р. №3755-VI ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
надано дозвіл на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду, орієнтовною площею
0,3га за адресою: м.Одеса, пляж
«Ланжерон»,1 для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель і
споруд аварійно-рятувальної станції,
зобов'язано Товариство подати
розроблений та погоджений у
встановленому законом порядку проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

На замовлення ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
ТОВ «Спектр Нова» був розроблений
проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ТОВ
«Нептун-Біла Сфера» для експлуатації
та обслуговування нежитлових будівель
і споруд аварійно-рятувальної станції
за адресою: м.Одеса, Приморський район,
пляж «Ланжерон»,1

На замовлення ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
було проведено державну експертизу
землевпорядної документації - проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду ТОВ «Нептун-Біла
Сфера» для експлуатації та
обслуговування нежитлових будівель і
споруд аварійно-рятувальної станції за
адресою: м.Одеса, Приморський район,
пляж «Ланжерон»,1 Департаментом
державної експертизи та ліцензування
Держземагентства України, яка є
обов'язковою в силу ст.9 ЗУ «Про
державну експертизу землевпорядної
документації».

За результатами експертизи складено
Висновок державної експертизи
землевпорядної документації від
10.12.2013р. №1108-13, у п.п.2 п.10 якого викладені
наступні зауваження: на графічних
матеріалах проекту відобразити межу
прибережної захисної смуги Чорного
моря. У разі необхідності, відповідно
до вимог ст.186-1 Земельного кодексу
України долучити погодження проекту
землеустрою з структурним підрозділом
обласної державної адміністрації у
сфері охорони навколишнього
середовища та з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері розвитку водного
господарства.

Прокурор стверджує про неусунення
зауважень та пропозицій викладених
саме у п.п.2 п.10 Висновку, щодо зауважень
у п.п.1,3 п.10 подібні доводи відсутні.

У пункті 11 Висновку «Підсумкова оцінка
результатів державної експертизи»
зазначено, що проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки в оренду
ТОВ «Нептун-Біла Сфера» для
експлуатації та обслуговування
нежитлових будівель і споруд
аварійно-рятувальної станції за
адресою: м.Одеса, Приморський район,
пляж «Ланжерон»,1 не в повній мірі
відповідає вимогам законодавства
України, встановленим нормам и
правилам та повертається на
доопрацювання.

Як зазначено в пояснювальній записці
до проекту землеустрою (т.1, а.с.120-121),
12.12.2013р. ТОВ «Спектр Нова» були
виправлені зауваження по проекту
відведення згідно до Висновку від
10.12.2013р. №1108-13, у зв'язку із чим проект
землеустрою був направлений на
узгодження відповідних служб.

На копії Висновку від 10.12.2013р. наявна
відмітка (штамп) Держземагентства
України «Зауваження враховані» з
підписом Директора Департаменту
державної експертизи та ліцензування
Держземагентства України.

Висновок затверджений першим
заступником голови Держкомзему
України.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» державна експертиза
землевпорядної документації (далі -
державна експертиза) - це діяльність,
метою якої є дослідження, перевірка,
аналіз та оцінка об'єктів експертизи на
предмет їх відповідності вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам, а також
підготовка обґрунтованих висновків
для прийняття рішень щодо об'єктів
експертизи.

Згідно з положеннями ст.ст.32,35 цього
Закону державна експертиза
проводиться шляхом розгляду
документації та матеріалів, а за
необхідності - шляхом проведення
обстежень у натурі (на місцевості). При
проведенні державної експертизи
досліджуються, перевіряються,
аналізуються та оцінюються: питання
дотримання вимог законодавства та
встановлених стандартів, норм і правил
при прийнятті проектних рішень;
відповідність передбачених
документацією і матеріалами заходів
завданням на проектування, вимогам
раціонального використання та охорони
земель, а також дотриманню законних
прав та інтересів власників земельних
ділянок та землекористувачів, держави
і суспільства; еколого-економічна
ефективність проектних рішень щодо
запобігання їх негативного впливу на
стан земельних ресурсів, суміжні
земельні ділянки, ландшафт.
Результатом проведення державної
експертизи є висновок державної
експертизи. Висновки державної
експертизи повинні містити оцінку
допустимості та можливості прийняття
рішення щодо об'єкта державної
експертизи і враховувати
соціально-економічні наслідки. Якщо
об'єкт державної експертизи
підготовлений згідно з вимогами
законодавства, встановленими
стандартами, нормами і правилами, то
він позитивно оцінюється та
погоджується. У разі необхідності
погодження може обумовлюватися
певними умовами щодо додаткового
опрацювання окремих питань та внесення
коректив, виконання яких не потребує
суттєвих доробок. Позитивні висновки
державної експертизи щодо об'єктів
обов'язкової державної експертизи є
підставою для прийняття відповідного
рішення органами виконавчої влади чи
органами місцевого самоврядування,
відкриття фінансування робіт з
реалізації заходів, передбачених
відповідною документацією. Реалізація
заходів, передбачених документацією із
землеустрою та документацією з оцінки
земель, види яких визначені законом, а
також матеріалами і документацією
державного земельного кадастру щодо
об'єктів обов'язкової державної
експертизи, без позитивних висновків
державної експертизи забороняється. У
разі якщо об'єкт державної експертизи
не повною мірою відповідає вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам, він
повертається на доопрацювання. При
цьому вказуються конкретні вимоги,
відповідно до яких необхідно внести
зміни і доповнення до об'єкта державної
експертизи. Об'єкт державної
експертизи, який не відповідає вимогам
законодавства, встановленим
стандартам, нормам і правилам,
оцінюється негативно і не
погоджується. Негативна оцінка об'єкта
державної експертизи повинна бути
всебічно обґрунтована відповідно до
вимог законодавства, встановлених
стандартів, норм і правил. Висновки
державної експертизи після їх
затвердження спеціально уповноваженим
органом виконавчої влади у сфері
державної експертизи є обов'язковими
для прийняття до розгляду замовником і
врахування при прийнятті відповідного
рішення щодо об'єктів державної
експертизи.

Згідно із п.п.3.5.1-3.5.10 п.35 Методики
проведення державної експертизи
землевпорядної документації,
затвердженої Наказом Державного
комітету України по земельних ресурсах
№391 від 03.12.2004р., на заключній стадії
проведення державної експертизи
узагальнюються результати експертних
досліджень, готується висновок
державної експертизи щодо доцільності
затвердження землевпорядної
документації. Висновок державної
експертизи землевпорядної
документації оформляється за типовою
формою, встановленою Кабінетом
Міністрів України відповідно до статті
18 Закону України "Про державну
експертизу землевпорядної
документації". Підготовлені висновки
державної експертизи повинні
зводитись до трьох можливих варіантів:
землевпорядна документація в цілому
відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, оцінюється
позитивно та погоджується (у разі
необхідності погодження може
обумовлюватися певними умовами щодо
додаткового опрацювання окремих
питань та внесення коректив, виконання
яких не потребує суттєвих доробок);
землевпорядна документація не в повній
мірі відповідає вимогам чинного
законодавства України, встановленим
нормам і правилам, повертається на
доопрацювання; землевпорядна
документація, яка не відповідає
вимогам чинного законодавства України,
встановленим нормам і правилам,
оцінюється негативно і не
погоджується. Оцінка землевпорядної
документації у висновках державної
експертизи (за одним із вказаних
варіантів) є обов'язковою. При цьому,
негативна оцінка об'єкта експертизи
повинна бути всебічно обґрунтована
положеннями відповідних
нормативно-правових актів. Негативна
оцінка землевпорядної документації не
може бути підставою для ухилення
замовника від оплати проведення
державної експертизи. Негативно
оцінена землевпорядна документація
після доопрацювання підлягає
повторній експертизі на загальних
підставах. Висновки державної
експертизи землевпорядної
документації після їх підпису
експертами, керівником експертного
підрозділу та затвердження
керівництвом Держкомзему, Рескомзему
АР Крим, обласних, Київського і
Севастопольського міських головних
управлінь Держкомзему, скріплені
гербовою печаткою, є обов'язковими для
прийняття до розгляду замовником.
Висновки державної експертизи повинні
мати відповідні реквізити -
реєстраційні номери і дати, що
збігаються з номером та датою
реєстрації об'єкта у журналі обліку
(реєстрації) об'єктів експертизи
землевпорядної документації. Усунення
зауважень та внесення виправлень,
виявлених в результаті державної
експертизи, здійснюють розробники
землевпорядної документації та інші
суб'єкти, що допустили порушення вимог
чинного законодавства України,
встановлених норм і правил при
підготовці об'єкта державної
експертизи або його окремих складових
частин. Контроль за усуненням
зауважень державної експертизи
здійснюють виконавці експертизи
(експерти) чи, за їх дорученням,
керівники підпорядкованих
територіальних органів земельних
ресурсів. Факт внесення виправлень,
врахування зазначених у висновку
зауважень та пропозицій посвідчується
відповідним записом на висновку
експертизи керівника експертного
підрозділу або керівника
підпорядкованого територіального
органу земельних ресурсів, на якого
покладено контроль за усуненням
зауважень державної експертизи. Строки
проведення державної експертизи
встановлені Законом України "Про
державну експертизу землевпорядної
документації" і не можуть перевищувати
20 робочих днів від дня реєстрації
об'єкта державної експертизи. У такий
самий строк здійснюється перевірка
щодо усунення зауважень державної
експертизи.

Таким чином, повторна державна
експертиза проводиться виключно у
разі негативного висновку державної
експертизи землевпорядної
документації (надалі - експертиза ЗД),
поданої первісно, а у випадку
повернення на доопрацювання, внесення
виправлень, врахування зазначених у
Висновку зауважень та пропозицій
посвідчується відповідним записом на
висновку експертизи керівника
експертного підрозділу, тому наявність
цього запису є допустимим у розумінні
ст.ст.69,70 КАС України доказом щодо
спірної обставини, покладеної в
фактичне підґрунтя позовних вимог.

Факт затвердження підписаного
висновку експертизи свідчить про
отримання позитивного висновку
державної експертизи ЗД.

На думку суду, позивач помилково
тлумачить положення згаданої Методики
(п.п.3.5.9 п.3.5) щодо обов'язковості
зазначення у висновку врахування,
окрім виправлення зауважень, також і
пропозицій, оскільки викладене у
пункті 10 Висновку не поділяється за
змістом окремо на «зауваження» та
«пропозиції» та може бути віднесено у
повному обсязі до зауважень експертів.
Пропозицій у Висновку від 10.12.2013р. у
пункті 10 виходячи з його змісту суд не
вбачає.

Відповідно до ч.5 ст.37 ЗУ «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» висновки державної
експертизи можуть бути скасовані
органом, який їх видав, у разі виявлення
обставин, що могли вплинути на
об'єктивність оцінки висновку.

Крім того, враховуючи, що Висновок від
10.12.2013р. був затверджений
Держземагентством України, він був
обов'язковим для врахування при
прийнятті рішення Одеською міською
радою про затвердження проекту
землеустрою, що оскаржується, виходячи
з положень ч.8 ст.35 ЗУ «Про державну
експертизу землевпорядної
документації», оскільки затверджений
Висновок після врахування зауважень не
був скасований в порядку ч.5 ст.37 Закону
органом, який його видав.

Відповідно до ч.6 ст.123 Земельного
кодексу України відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування у двотижневий строк з
дня отримання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Враховуючи викладене, суд вважає
необґрунтованими ствердження
прокурора про порушення відповідачем
вимог ч.6 ст.123 Земельного кодексу
України, ч.4 ст.35 ЗУ «Про державну
експертизу землевпорядної
документації» при прийнятті Одеською
міською радою рішення №4256-VI від 17.12.2013р.
про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення ТОВ «Нептун-Біла
Сфера» земельної ділянки в оренду,
позаяк в матеріалах проекту
землеустрою наявний затверджений у
встановленому законом порядку
висновок державної експертизи
землевпорядної документації від
10.12.2013р. №1108-13

Стосовно затвердження Одеською
міською радою проекту землеустрою за
відсутності погодження проекту
землеустрою з Департаментом екології
та природних ресурсів Одеської
облдержадміністрації, чим на думку
прокурора порушуються приписи п.1 ч.3
ст.186-1 Земельного кодексу України, суд
зазначає наступне.

Як зазначалось вище, підтверджується
матеріалами справи та визнається
учасниками судового процесу, земельна
ділянка кадастровий номер :23:002:0006
площею 0,2499га відноситься до земель
рекреаційного призначення (за формою
6-зем) та не обліковується як землі
водного фонду.

Відповідно до ст.186-1 Земельного кодексу
України проект землеустрою щодо
відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин. Проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки у
межах населеного пункту або земельної
ділянки за межами населеного пункту, на
якій розташовано об'єкт будівництва
або планується розташування такого
об'єкта, подається також на погодження
до структурних підрозділів районних,
Київської та Севастопольської міських
державних адміністрацій у сфері
містобудування та архітектури, а якщо
місто не входить до території певного
району, - до виконавчого органу міської
ради у сфері містобудування та
архітектури, а в разі, якщо такий орган
не утворений, - до органу виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань містобудування та архітектури
чи структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури. Проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки: природно-заповідного та
іншого природоохоронного призначення,
земельної ділянки, розташованої на
території чи в межах об'єкта
природно-заповідного фонду або в межах
прибережної захисної смуги, підлягає
також погодженню з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим у
сфері охорони навколишнього
природного середовища, структурним
підрозділом обласної, Київської чи
Севастопольської міської державної
адміністрації у сфері охорони
навколишнього природного середовища;
розташованої на території пам'яток
культурної спадщини національного
значення, їх охоронних зон та
охоронюваних археологічних
територіях, підлягає також погодженню
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері охорони культурної спадщини;
розташованої на території земель
історико-культурного призначення,
пам'яток культурної спадщини місцевого
значення, їх охоронних зон, в
історичних ареалах населених місць та
інших землях історико-культурного
призначення, крім випадків, зазначених
в абзаці третьому цієї частини,
підлягає також погодженню з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим у сфері охорони
культурної спадщини, відповідним
структурним підрозділом обласної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації у сфері
охорони культурної спадщини;
лісогосподарського призначення
підлягає також погодженню з
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
лісового господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань лісового
господарства; водного фонду підлягає
також погодженню з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері розвитку водного
господарства, а на території
Автономної Республіки Крим - з органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань водного
господарства. Розробник подає на
погодження до органу, визначеного в
частині першій цієї статті, за місцем
розташування земельної ділянки
оригінал проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки, а до
органів, зазначених у частинах другій і
третій цієї статті, - завірені ним копії
проекту. Органи, зазначені в частинах
першій - третій цієї статті, зобов'язані
протягом десяти робочих днів з дня
одержання проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки або копії
такого проекту безоплатно надати або
надіслати рекомендованим листом з
повідомленням розробнику свої
висновки про його погодження або про
відмову в такому погодженні з
обов'язковим посиланням на закони та
прийняті відповідно до них
нормативно-правові акти, що регулюють
відносини у відповідній сфері.
Підставою для відмови у погодженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише
невідповідність його положень вимогам
законів та прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів,
документації із землеустрою або
містобудівній документації. У разі
якщо проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки підлягає
обов'язковій державній експертизі
землевпорядної документації,
погоджений проект подається
замовником або розробником до
центрального органу виконавчої влади,
що здійснює реалізацію державної
політики у сфері земельних відносин,
або його територіального органу для
здійснення такої експертизи. Органам,
зазначеним у частинах першій - третій
цієї статті, при погодженні проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки забороняється вимагати:
додаткові матеріали та документи, не
включені до проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
відповідно до статті 50 Закону України
"Про землеустрій"; надання погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки будь-якими іншими
органами виконавчої влади, органами
місцевого самоврядування,
підприємствами, установами та
організаціями; проведення будь-яких
обстежень, експертиз та робіт. Кожен
орган здійснює розгляд та погодження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки самостійно та
незалежно від погодження проекту
іншими органами, зазначеними у
частинах першій - третій цієї статті, у
визначений законом строк.

Із нормативного змісту абз.1 ч.3 ст.186-1 ЗК
України випливає, що проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки підлягає також погодженню з
природоохоронним органом у разі
розташування земельної ділянки в межах
прибережної захисної смуги.

Як стверджує прокурор та убачається з
проекту землеустрою, а саме - схеми межі
охоронної зони за адресою: м.Одеса,
пляж «Ланжерон»,1 земельна ділянка, що
відводиться ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
розташована на території позначеної
прибережної захисної смуги (100м.), але не
повністю в межах останньої, оскільки
земельна ділянка розташована на
відстані до урізу води 41,38м. та
виходить за межі прибережної захисної
смуги Чорного моря, позначеної на
картографічних матеріалах (т.1, а.с.190
зворот,191) проекту землеустрою.

Відповідно до ст.ст.50-52 ЗК України до
земель рекреаційного призначення
належать землі, які використовуються
для організації відпочинку населення,
туризму та проведення спортивних
заходів. До земель рекреаційного
призначення належать земельні ділянки
зелених зон і зелених насаджень міст та
інших населених пунктів,
навчально-туристських та екологічних
стежок, маркованих трас, земельні
ділянки, зайняті територіями будинків
відпочинку, пансіонатів, об'єктів
фізичної культури і спорту,
туристичних баз, кемпінгів, яхт-клубів,
стаціонарних і наметових
туристично-оздоровчих таборів,
будинків рибалок і мисливців, дитячих
туристичних станцій, дитячих та
спортивних таборів, інших аналогічних
об'єктів, а також земельні ділянки,
надані для дачного будівництва і
спорудження інших об'єктів
стаціонарної рекреації. Землі
рекреаційного призначення можуть
перебувати у державній, комунальній та
приватній власності. Землі загального
користування дачного кооперативу
безоплатно передаються йому у
власність за клопотанням вищого органу
управління кооперативу до
відповідного органу виконавчої влади
чи органу місцевого самоврядування на
підставі технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчує право на земельну ділянку.
До земель загального користування
дачного кооперативу належать земельні
ділянки, зайняті захисними смугами,
дорогами, проїздами, будівлями і
спорудами загального користування. На
землях рекреаційного призначення
забороняється діяльність, що
перешкоджає або може перешкоджати
використанню їх за призначенням, а
також негативно впливає або може
вплинути на природний стан цих земель.
Порядок використання земель
рекреаційного призначення
визначається законом.

Згідно до ст.58 ЗК України до земель
водного фонду належать землі, зайняті:
а) морями, річками, озерами,
водосховищами, іншими водними
об'єктами, болотами, а також островами,
не зайнятими лісами; б) прибережними
захисними смугами вздовж морів, річок
та навколо водойм, крім земель,
зайнятих лісами; в) гідротехнічними,
іншими водогосподарськими спорудами
та каналами, а також землі, виділені під
смуги відведення для них; г) береговими
смугами водних шляхів; ґ) штучно
створеними земельними ділянками в
межах акваторій морських портів. Для
створення сприятливого режиму водних
об'єктів уздовж морів, навколо озер,
водосховищ та інших водойм
встановлюються водоохоронні зони,
розміри яких визначаються за проектами
землеустрою.

Як встановлено ст.60 ЗК України вздовж
річок, морів і навколо озер, водосховищ
та інших водойм з метою охорони
поверхневих водних об'єктів від
забруднення і засмічення та збереження
їх водності встановлюються прибережні
захисні смуги. Прибережні захисні
смуги встановлюються по берегах річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: а) для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менш як 3 гектари - 25
метрів; б) для середніх річок,
водосховищ на них, водойм, а також
ставків площею понад 3 гектари - 50
метрів; в) для великих річок,
водосховищ на них та озер - 100 метрів.
При крутизні схилів більше трьох
градусів мінімальна ширина
прибережної захисної смуги
подвоюється. Уздовж морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюється прибережна захисна
смуга шириною не менше двох кілометрів
від урізу води. Прибережні захисні
смуги встановлюються за окремими
проектами землеустрою. Межі
встановлених прибережних захисних
смуг і пляжних зон зазначаються в
документації з землеустрою,
кадастрових планах земельних ділянок,
а також у містобудівній документації.
Прибережні захисні смуги
встановлюються на земельних ділянках
усіх категорій земель, крім земель
морського транспорту.

Таким чином, на землях
рекреаційного призначення законом
також вимагається встановлення
прибережних захисних смуг, якщо вони
розташовані уздовж морів, як у випадку
земельної ділянки, що відведена ТОВ
«Нептун-Біла Сфера», таке встановлення
має відбуватись за окремими проектами
землеустрою, а після встановлення межі
ПЗС зазначаються в документації із
землеустрою.

В матеріалах справи відсутні
докази встановлення прибережної
захисної смуги в місці розташування
земельної ділянки, що відведена ТОВ
«Нептун-Біла Сфера», у вигляді окремого
проекту землеустрою.

Відповідно до ст.ст. 87,88 Водного кодексу
України для створення сприятливого
режиму водних об'єктів, попередження їх
забруднення, засмічення і вичерпання,
знищення навколоводних рослин і
тварин, а також зменшення коливань
стоку вздовж річок, морів та навколо
озер, водосховищ і інших водойм
встановлюються водоохоронні зони.
Водоохоронна зона є природоохоронною
територією господарської діяльності,
що регулюється. На території
водоохоронних зон забороняється: 1)
використання стійких та сильнодіючих
пестицидів; 2) влаштування кладовищ,
скотомогильників, звалищ, полів
фільтрації; 3) скидання неочищених
стічних вод, використовуючи рельєф
місцевості (балки, пониззя, кар'єри
тощо), а також у потічки. В окремих
випадках у водоохоронній зоні може
бути дозволено добування піску і
гравію за межами земель водного фонду
на сухій частині заплави, у праруслах
річок за погодженням з обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища,
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
розвитку водного господарства, та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
геологічного вивчення та
раціонального використання надр.
Зовнішні межі водоохоронних зон
визначаються за спеціально
розробленими проектами. Порядок
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них
встановлюються Кабінетом Міністрів
України. Виконавчі комітети сільських,
селищних, міських рад зобов'язані
доводити до відома населення, всіх
заінтересованих організацій рішення
щодо меж водоохоронних зон і
прибережних захисних смуг, а також
водоохоронного режиму, який діє на цих
територіях. Контроль за створенням
водоохоронних зон і прибережних
захисних смуг, а також за додержанням
режиму використання їх територій
здійснюється виконавчими комітетами
сільських, селищних, міських рад і
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів. З метою охорони поверхневих
водних об'єктів від забруднення і
засмічення та збереження їх водності
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм в межах
водоохоронних зон виділяються
земельні ділянки під прибережні
захисні смуги. Прибережні захисні
смуги встановлюються по берегах річок
та навколо водойм уздовж урізу води (у
меженний період) шириною: для малих
річок, струмків і потічків, а також
ставків площею менше 3 гектарів - 25
метрів; для середніх річок, водосховищ
на них та ставків площею більше 3
гектарів - 50 метрів; для великих річок,
водосховищ на них та озер - 100 метрів.
Якщо крутизна схилів перевищує три
градуси, мінімальна ширина прибережної
захисної смуги подвоюється. Прибережні
захисні смуги встановлюються на
земельних ділянках всіх категорій
земель, крім земель морського
транспорту. Землі прибережних захисних
смуг перебувають у державній та
комунальній власності та можуть
надаватися в користування лише для
цілей, визначених цим Кодексом. У межах
існуючих населених пунктів прибережна
захисна смуга встановлюється з
урахуванням містобудівної
документації. Прибережні захисні смуги
встановлюються за окремими проектами
землеустрою. Проекти землеустрою щодо
встановлення меж прибережних захисних
смуг (з установленою в них пляжною
зоною) розробляються в порядку,
передбаченому законом. Уздовж морів та
навколо морських заток і лиманів
встановлюється прибережна захисна
смуга шириною не менше двох кілометрів
від урізу води. У межах прибережної
захисної смуги морів та навколо
морських заток і лиманів
встановлюється пляжна зона, ширина
якої визначається залежно від
ландшафтно-формуючої діяльності моря,
але не менше 100 метрів від урізу води, що
включає: території, розташовані між
лінією максимального відпливу та
лінією максимального напливу хвиль,
зареєстрованих під час найсильніших
штормів, а також територію берега, яка
періодично затоплюється хвилями;
прибережні території - складені піском,
гравієм, камінням, ракушняком,
осадовими породами, що сформувалися в
результаті діяльності моря, інших
природних чи антропогенних факторів;
скелі, інші гірські утворення. Пляжна
зона не встановлюється у межах
прибережної захисної смуги морів та
навколо морських заток і лиманів на
земельних ділянках, віднесених до
земель морського транспорту, а також на
земельних ділянках, на яких
розташовані військові та інші оборонні
об'єкти, рибогосподарські
підприємства. Користування пляжною
зоною у межах прибережної захисної
смуги морів та навколо морських заток і
лиманів здійснюється з дотриманням
вимог щодо охорони морського
середовища, прибережної захисної смуги
від забруднення та засмічення і вимог
санітарного законодавства. До
узбережжя морів, морських заток і
лиманів у межах пляжної зони
забезпечується безперешкодний і
безоплатний доступ громадян для
загального водокористування, крім
земельних ділянок, на яких розташовані
гідротехнічні, гідрометричні та
лінійні споруди, санаторії та інші
лікувально-оздоровчі заклади, дитячі
оздоровчі табори. У разі надання права
користування пляжною зоною
користувачі зобов'язані забезпечити
безперешкодний та безоплатний прохід
вздовж берега моря, морської затоки чи
лиману. У межах населених пунктів
місцевими органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування
виділяються та облаштовуються пляжні
зони для безперешкодного та
безоплатного користування. На островах
встановлюється режим обмеженої
господарської діяльності,
передбачений для прибережних захисних
смуг. Режим використання об'єктів і
територій природно-заповідного фонду,
розташованих у межах прибережної смуги
морів та навколо морських заток і
лиманів, регулюється Законом України
"Про природно-заповідний фонд України".

Отже в межах населеного пункту межі
прибережної захисної смуги
встановлюються з урахуванням
містобудівної документації, тобто
прибережні захисні смуги не
з'являються та не існують як природний
об'єкт, а мають встановлюватись в межах
населеного пункту згідно із чинним
законодавством та з урахуванням
містобудівної документації.

Водночас за змістом пунктів 1-5 Порядку
визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
міністрів України від 08.05.1996р. №486, цей
Порядок встановлює єдиний правовий
механізм визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режим ведення
господарської діяльності в них.
Водоохоронні зони встановлюються для
створення сприятливого режиму водних
об'єктів, попередження їх забруднення,
засмічення і вичерпання, знищення
навколоводних рослин і тварин, а також
зменшення коливань стоку вздовж річок,
морів та навколо озер, водосховищ і
інших водойм. До складу водоохоронних
зон обов'язково знаходять заплава
річки, перша надзаплавна тераса, бровки
і круті схили берегів, а також прилеглі
балки та яри. У межах водоохоронних зон
виділяються землі прибережних
захисних смуг та смуги відведення з
особливим режимом їх використання
відповідно до статей 88 - 91 водного
кодексу України. Розміри і межі
водоохоронних зон визначаються
проектом на основі
нормативно-технічної документації.
Проекти цих зон розробляються на
замовлення фізичних та юридичних осіб,
узгоджуються з власниками землі,
землекористувачами, Мінприроди,
Держводагентством та територіальними
органами Держземагентства, а на
території Автономної Республіки Крим -
з органами виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань екології та
природних ресурсів, водного
господарства та земельних ресурсів і
затверджуються відповідними місцевими
органами виконавчої влади або
виконавчими комітетами рад.

Відповідно до п.10 цього Порядку на
землях міст і селищ міського типу
розмір водоохоронної зони, як і
прибережної захисної смуги,
встановлюється відповідно до існуючих
на час встановлення водоохоронної зони
конкретних умов забудови.

За змістом п.2.9. Порядку погодження
природоохоронними органами матеріалів
щодо вилучення (викупу), надання
земельних ділянок, затвердженого
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 05.11.2004р. №434, у разі
відсутності належної землевпорядної
документації та встановлених у натурі
(на місцевості) меж щодо водоохоронних
зон та прибережних захисних смуг
водних об'єктів, природоохоронний
орган забезпечує їх збереження, шляхом
урахування при розгляді матеріалів
щодо вилучення (викупу), надання цих
земельних ділянок нормативних
розмірів прибережних захисних смуг,
встановлених статтею 88 Водного кодексу
України, та орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 08.05.96 N 486 "Про
затвердження Порядку визначення
розмірів і меж водоохоронних зон та
режиму ведення господарської
діяльності в них", з урахуванням
конкретної ситуації.

Верховний суд України висловив правову
позицію в постанові від 21.05.2014р. (справа
№6-16цс14), відповідно до якої за
системним аналізом законодавства на
час виникнення правовідносин,
відповідно до положень ст. 88 ВК України,
Порядку визначення розмірів і меж
водоохоронних зон та режиму ведення
господарської діяльності в них,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 8 травня 1996 року N
486 (далі - Постанова N 486), Порядку
погодження природоохоронними органами
матеріалів щодо вилучення (викупу),
надання земельних ділянок,
затвердженого наказом Міністерства
охорони навколишнього природного
середовища України від 5 листопада 2004
року (далі - Наказ N 434), розмір та межі
прибережних захисних смуг
встановлювались за проектами
землеустрою (термін та зміст за ст. 50 - 54
Закону України "Про землеустрій"), а
населених пунктів - відповідно до
існуючих на час встановлення
конкретних умов забудови. При наданні у
користування земельних ділянок
навколо зазначених та інших водних
об'єктів, мали врахуватися ці положення
щодо меж водоохоронних зон та
прибережних захисних смуг, а у разі
відсутності землевпорядної
документації (документації з
землеустрою, проекту землеустрою) та
встановлених у натурі (на місцевості)
меж щодо прибережних захисних смуг
водних об'єктів, збереження водних
об'єктів мало бути досягнуто шляхом
урахування при розгляді матеріалів
щодо надання цих земельних ділянок
нормативних розмірів прибережних
захисних смуг, встановлених ст. 88
Водного кодексу України, та
орієнтовних розмірів і меж
водоохоронних зон, що визначаються
відповідно до Постанови N486 з
урахуванням конкретної ситуації.

Судом встановлено, що в матеріалах
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ТОВ «Нептун-Біла
Сфера» урахована необхідність
зазначення в проекті землеустрою меж
прибережної захисної смуги Чорного
моря, (проект землеустрою щодо
встановлення прибережної захисної
смуги наразі в силу об'єктивних
обставин відсутній), чим
забезпечується можливість виконання
вимог ст.ст.58,60 Земельного кодексу
України, ст.ст.85,87,88 Водного кодексу
України, створення сприятливого режиму
водного об'єкту, попередження
забруднення, засмічення Чорного моря,
тощо, та здійснення контролю за їх
дотриманням.

Разом із цим, Верховний суд України у
постанові від 22.05.2013р. №6-25цс13 висловив
правову позицію, відповідно до якої за
ст.60 ЗК України та ст.88 ВК України
вздовж річок, морів і навколо озер,
водосховищ та інших водойм, з метою
охорони поверхневих водних об'єктів
від забруднення і засмічення та
збереження їх водності, за окремими
проектами, що розробляються,
узгоджуються та затверджуються
відповідними органами, встановлюються
прибережні захисні смуги з режимом
обмеженої господарської діяльності
(статті 61 ЗК України та 89 ВК України).

Враховуючи, що суду не надані докази
встановлення прибережної захисної
смуги вздовж Чорного моря в м.Одесі за
окремим проектом землеустрою, тобто
відсутні допустимі докази
встановлення зовнішньої межі як
водоохоронної зони, так і прибережної
захисної смуги у м.Одесі, в районі пляжу
«Ланжерон», а також їх території
(розмірів), суд дійшов висновку, що
наразі для стверджень про порушення
вимог ст.186-1 Земельного кодексу України
у зв'язку із прийняттям Одеською
міською радою оскаржуваного рішення
про затвердження проекту землеустрою
без його погодження Департаментом
екології та природних ресурсів
Одеської облдержадміністрації
законодавчо визначені підстави
відсутні. Позначення на схемі межі
охоронної зони меж ПЗС Чорного моря в
зоні розташування земельної ділянки
ТОВ «Нептун-Біла Сфера», на думку суду,
не свідчить про належне встановлення
розмірів та меж ПЗС, а тільки про
урахування нормативних розмірів ПЗС,
установлених ст.88 ВК України, з
урахуванням конкретної ситуації
(розташування земельної ділянки в
межах м.Одеси вздовж Чорного моря).

Слід зазначити, що при направленні
проекту землеустрою на доопрацювання у
п.п.2 п.10 Висновку вказувалось на
узгодження проекту з органом охорони
навколишнього природного середовища у
разі необхідності згідно із ст.186-1 ЗК
України, після відображення на
графічних матеріалах межі ПЗС, проте за
відсутності доказів встановлення меж
ПЗС за окремим проектом землеустрою
таке погодження не набуло
обов'язкового характеру.

Відсутність належних та допустимих
доказів встановлення меж та розмірів
(території) ПЗС в зоні розташування
відведеної ТОВ «Нептун-Біла Сфера»
земельної ділянки виключає можливість
задоволення позовних вимог прокурора
з мотивів порушення при прийнятті
оскаржуваного рішення Одеською
міською радою вимог абз.1 ч.3 ст.186-1
Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За викладених вище обставин суд дійшов
до висновку, що рішення Одеської
міської ради від 17.12.2013р. №4256-VI, що
оскаржується, прийняте Одеською
міською радою з дотриманням вимог
чинного законодавства, тобто на
підставах, встановлених
законодавством, а також в межах
компетенції, визначеної ст.26 ЗУ «Про
місцеве самоврядування в Україні».

Інших доводів стосовно протиправності
оскаржуваного рішення прокурор не
наводить та судом таких обставин не
встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог
заступника прокурора м. Одеси до
Одеської міської ради про визнання
протиправним та скасування рішення
Одеської міської ради від 17.12.2013р.
№4256-VI.

Керуючись ст. 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову заступника прокурора м. Одеси
до Одеської міської ради, за участю
третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Департамент екології та
природних ресурсів Одеської обласної
державної адміністрації, третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нептун-Біла Сфера»,
про визнання протиправним та
скасування рішення щодо відведення та
надання в оренду земельної ділянки
відмовити.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова або ухвала суду першої
інстанції, якщо інше не встановлено цим
Кодексом, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано. У разі
подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено та
підписано 08.09.2014р.

Суддя
М.М. Аракелян

В задоволенні адміністративного
позову заступника прокурора м. Одеси
до Одеської міської ради, за участю
третьої особи на стороні позивача, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору: Департамент екології та
природних ресурсів Одеської обласної
державної адміністрації, третьої особи
на стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Нептун-Біла Сфера»,
про визнання протиправним та
скасування рішення щодо відведення та
надання в оренду земельної ділянки
відмовити.

08 вересня 2014 року.