Справа № 826/10880/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2014 року 15:14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі судді Літвінової А.В.,
при секретарі судового засідання
Давиденко Л.В., за участю представників
сторін, розглянув у відкритому
судовому засіданні адміністративну
справу
за позовомОСОБА_1довідділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києвіпровизнання протиправними дій,
визнання протиправними та скасування
постанов від 04.04.2014 ВП№42691642 та від
23.04.2014 ВП№42691642, стягнення коштів,
На підставі частини третьої статті 160
Кодексу адміністративного судочинства
України в судовому засіданні 11 серпня
2014 року проголошено вступну та
резолютивну частини постанови.
Виготовлення постанови у повному
обсязі відкладено, про що повідомлено
осіб, які брали участь у розгляді
справи, з урахуванням вимог частини
другої статті 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Під час проголошення вступної
та резолютивної частин постанови
роз'яснено зміст судового рішення,
порядок і строк його оскарження, а
також порядок отримання повного тексту
постанови, визначеного статтею 167
Кодексу адміністративного судочинства
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві про визнання протиправними дій,
визнання протиправними та скасування
постанов від 04.04.2014 ВП№42691642 та від
23.04.2014 ВП№42691642, стягнення коштів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
постанову про відкриття виконавчого
провадження від 28.03.2014 направлено на
адресу позивача з порушенням строків,
передбачених статтею 25 Закону України
«Про виконавче провадження», що
позбавило позивача можливості
самостійно виконати виконавчий
документ у строк, встановлений
державним виконавцем. Крім того,
внаслідок самостійного врегулювання
між боржником та стягувачем питань
погашення заборгованості, виконавчий
документ був повернутий стягувачу за
його заявою, заходи примусового
виконання рішення відповідачем не
Відповідач проти позову заперечив з
підстав його необґрунтованості.
Розглянувши подані сторонами
документи, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд,
Постановою відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві в особі старшого державного
виконавця Кукурічко Л.І. від 28.03.2014
відкрито виконавче провадження
ВП№42691642 з виконання виконавчого
напису від 21.03.2014 №71 про звернення
стягнення на рухоме майно, що належить
ОСОБА_1 для задоволення вимог
публічного акціонерного товариства
Боржнику встановлено строк для
добровільного виконання до 03.04.2014.
Постановою відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04.04.2014 ВП№42691642 у зв'язку із
тим, що боржником самостійно не
виконано виконавчий напис у строк,
встановлений державним виконавцем, з
ОСОБА_1 постановлено стягнути
виконавчий збір у розмірі 89 539, 50 грн.
Іншою постановою відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 23.04.2014 ВП№42691642 з ОСОБА_1
постановлено стягнути витрати на
проведення виконавчих дій у розмірі 116,
За посиланням позивача, про існування
виконавчого провадження ВП№42691642 він
дізнався лише 14.07.2014, сплатив
виконавчий збір та витрати на
проведення виконавчих дій.
Проте не погоджуючись із такими діями
органу державної виконавчої служби та
його рішеннями, ОСОБА_1 звернувся до
суду із даним позовом.
Досліджуючи надані сторонами докази,
аналізуючи наведені міркування та
заперечення, оцінюючи їх в сукупності,
суд бере до уваги наступне.
Згідно із приписами частини другої
статті 25 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець
протягом трьох робочих днів з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною п'ятою статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження»
встановлено, що копії постанови про
відкриття виконавчого провадження
надсилаються не пізніше наступного
робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до частини першої статті 31
Закону України «Про виконавче
провадження» постанови про відкриття
виконавчого провадження надсилаються
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Як вбачається з матеріалів справи,
постанова про відкриття виконавчого
провадження від 28.03.2014 ВП№42691642
направлена на адресу позивача лише
03.04.2014, що підтверджується копією
конверта, наявного в матеріалах справи,
а також відміткою пошти від 03.04.2014 на
реєстрі відправлення рекомендованої
кореспонденції відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві.

За таких обставин, порушивши приписи
частини п'ятої статті 25 Закону України
«Про виконавче провадження» на
направивши копію постанови про
відкриття виконавчого провадження
03.04.2014 відповідач позбавив позивача
можливості самостійно виконати
виконавчий напис у строк до 03.04.2014,
встановлений державним виконавцем.

Отже невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
Закону України «Про виконавче
провадження» обумовлено порушенням
відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві частини п'ятої
цієї статті і недоведенням до боржника
постанови про відкриття виконавчого
провадження у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, суд погоджується
з твердженнями позивача про те, що
виконавчий документ неможливо було
виконати в зазначений в постанові про
відкриття виконавчого провадження
строк з незалежних від позивача
обставин.

З матеріалів справи вбачається, що
внаслідок самостійного врегулювання
між боржником та стягувачем питань
погашення заборгованості, виконавчий
документ був повернутий стягувачу за
його заявою від 27.06.2014.

Відповідно до частини четвертої статті
41 Закону України «Про виконавче
провадження» до витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, належать кошти, за
рахунок яких здійснено оплату:

1) перевезення, зберігання і реалізації
майна боржника;

2) послуг експертів, суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання
та інших осіб, залучених у
встановленому законом порядку до
провадження виконавчих дій;

3) поштового переказу стягувачу
стягнених аліментних сум;

4) проведення розшуку боржника, його
майна або розшуку дитини;

5) розміщення оголошення в засобах
масової інформації;

6) виготовлення та пересилання
документів виконавчого провадження,
ведення Єдиного державного реєстру
виконавчих проваджень;

7) інших витрат, необхідних для
забезпечення належної організації
виконання рішень органами державної
виконавчої служби.

Постановою відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 23.04.2014 ВП№42691642 з ОСОБА_1
постановлено стягнути витрати на
проведення виконавчих дій у розмірі 116,
85 грн.

Матеріали виконавчого провадження
ВП№42691642 не містять жодного
обґрунтування щодо здійснення у період
із 28.03.2014 (відкриття виконавчого
провадження) по 23.04.2014 (винесення
постанови про стягнення витрат)
відділом державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві заходів
примусового виконання виконавчого
документу і наявності внаслідок цього
витрат на проведення виконавчих дій у
розмірі 116, 85 грн.

Не наведено такого обґрунтування
відповідачем і під час судового
розгляду справи.

Суд зазначає, що завданням
адміністративного суду є перевірка
правомірності (легальності) рішення,
дії чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень з огляду на чіткі критерії,
які зазначені у частині третьої статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Матеріали справи свідчать, що
оскаржувані дії та рішення відповідача
в межах спірних правовідносин є
необґрунтованими, прийнятими та
вчиненими без урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи викладене, позовні вимоги
ОСОБА_1 про визнання протиправними дій
відділу державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві в особі старшого
державного виконавця Кукурічко Л.І.
щодо винесення постанов від 04.04.2014
ВП№42691642 про стягнення з виконавчого
збору та від 23.04.2014 ВП№42691642 про
стягнення витрат на проведення
виконавчих дій, визнання протиправними
та скасування цих постанов є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню.

Позовна вимога про присудження на
користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по
сплаті виконавчого збору та витрати на
проведення виконавчих дій в загальній
сумі 89 656, 35 грн., також є обґрунтованою,
оскільки факт сплати таких витрат
підтверджується матеріалами
виконавчого провадження, зокрема,
квитанцією від 14.07.2014 №6692 та не
заперечується відповідачем.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат за наслідками задоволення
позову суд наголошує на наступному.

Згідно з частиною першою статті 87
Кодексу адміністративного судочинства
України судові витрати складаються із
судового збору та витрат, пов'язаних з
розглядом справи.

Частиною першою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Матеріалами справи підтверджено
сплату позивачем судового збору
розмірі 1866, 20 грн., а саме: 73, 08 грн.
згідно квитанції від 24.07.2014 №30 та 1793, 13
грн. згідно квитанції від 31.07.2014 №36.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94 та 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії відділу
державної виконавчої служби
Солом'янського районного управління
юстиції у місті Києві в особі старшого
державного виконавця Кукурічко Л.І.
щодо винесення постанов від 04.04.2014
ВП№42691642 про стягнення з ОСОБА_1
виконавчого збору та від 23.04.2014 ВП№42691642
про стягнення з ОСОБА_1 витрат на
проведення виконавчих дій.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 04.04.2014 ВП№42691642 про стягнення
з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 89
539, 50 грн.

Визнати протиправною та скасувати
постанову відділу державної
виконавчої служби Солом'янського
районного управління юстиції у місті
Києві від 23.04.2014 ВП№42691642 про стягнення
з ОСОБА_1 витрат на проведення
виконавчих дій у розмірі 116, 85 грн.

Присудити з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 понесені ним втрати
по сплаті виконавчого збору у сумі 89 539,
50 грн. та витрат на проведення
виконавчих дій у сумі 116, 85 грн.,
загальна сума 89 656, 35 грн., відповідно до
квитанції від 14.07.2014 №6692.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (03065,
АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)
документально підтверджені згідно
квитанцій від 24.07.2014 №30 та від 31.07.2014 №36
судові витрати у розмірі 1866, 20 грн. (одна
тисяча вісімсот шістдесят шість
гривень 20 копійок) з Державного бюджету
України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 14.08.2014