Справа № 754/4743/14-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
754/4743/14-а Головуючий у 1-й
інстанції: Зотько Т.А.
Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого - судді
Літвіної Н.М.

Суддів
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації на постанову
Деснянського районного суду м. Києва
від 16 липня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_3 до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації , Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування, та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення з 19 вересня 2013
року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Києві державної
адміністрації , Київського міського
центру по нарахуванню та здійсненню
соціальних виплат про визнання
протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування, та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення з 19 вересня 2013
року.

Постановою Деснянського районного
суду м. Києва від 16 липня 2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щодо відмови у
проведенні перерахунку та виплаті
ОСОБА_3 за 2013 рік щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат -
неправомірними. Зобов'язано Управління
праці та соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації видати
розпорядження про нарахування та
виплату ОСОБА_3 щорічної допомоги на
оздоровлення у відповідності до
положень ст. 48 Закону України «Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» в розмірі 5
мінімальних заробітних плат за 2013 рік з
урахуванням проведених виплат.
Зобов'язано Київський міський центр по
нарахуванню та здійсненню соціальних
виплат здійснити виплату ОСОБА_3 за
розпорядженням Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації щорічної
допомоги на оздоровлення у
відповідності до положень ст. 48 Закону
України «Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за 2013 рік з урахуванням проведених
виплат. В задоволенні інших вимог
позову - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
відповідач - Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації, звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є учасником
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи II категорії та перебуває на
обліку в Управлінні праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на перерахунок
щорічної допомоги на оздоровлення,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від
28 лютого 1991 року за 2013 рік.

Проте, колегія суддів з висновком суду
першої інстанції не погоджується,
виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (в редакції
Закону України від 28 грудня 2007 року N
107-VI) - одноразова компенсація учасникам
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

Між тим, Рішеннями Конституційного
Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007
року та № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року,
положення ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визнані
такими, що не відповідають Конституції
України, а, отже, є незаконними.

В зв»язку з чим судом першої інстанції
було застосовано положення ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(у редакції Закону України від 01 липня
2007 року) якою передбачено, що учасникам
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи II категорії передбачена
щорічна допомога на оздоровлення в
розмірі 5 мінімальних заробітних плат.

Однак, пунктом 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про державний бюджет
України на 2013 рік» встановлено, що у 2013
році норми і положення ст. ст. 20, 21, 22, 23,
30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 5 та
6 Закону України «Про соціальний захист
дітей війни», ст. ст. 14, 22, 37 та 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», ст. 22 Закону
України «Про міліцію», ст. 49 Закону
України «Про прокуратуру», ст. 77 Основ
законодавства України про охорону
здоров'я, ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту», ст. 9
Закону України «Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку в
Україні», ст. 22 Закону України «Про
пожежну безпеку», ст. 20 Закону України
«Про захист рослин», ст. 43 Гірничого
закону України, ст. 61, 62, 63 та 64 Закону
України «Про жертви нацистських
переслідувань», ст. 3 Закону України
«Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу» застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2013 рік.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України у справі № 1-11/2012 від 25
січня 2012 року нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, якими
регулюються бюджетні відносини,
зокрема, питання соціального захисту
за рахунок коштів Державного бюджету
України, є складовою бюджетного
законодавства відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4
БК України.

Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання БК України,
інших законів України, в тому числі
закону про Державний бюджет України на
відповідний рік.

Виходячи з вищевикладеного, колегія
суддів приходить до висновку, що
підстав для нарахування та виплати
позивачу одноразової грошової
компенсації у 2013 році за ст. 48 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
немає, а тому в задоволенні позову слід
відмовити.

Виходячи із вимог ст. 71 КАС України -
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України -
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення, зокрема, є
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, порушення
норм матеріального та процесуального
права.

Керуючись ст. ст. 160, 183-2, 197, 198, 202, 205, 206, 212,
254 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації - задоволено.

Постанову Деснянського районного суду
м. Києва від 16 липня 2014 року - скасувати.

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_3 до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Києві
державної адміністрації , Київського
міського центру по нарахуванню та
здійсненню соціальних виплат про
визнання протиправною бездіяльності,
призначення, нарахування, та виплату
одноразової компенсації та щорічної
допомоги на оздоровлення з 19 вересня 2013
року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:
Літвіна Н.М.

Судді:
Коротких А.Ю.

Хрімлі О.Г.

Головуючий суддя

Літвіна Н. М.

Судді:

Коротких А. Ю.

Хрімлі О.Г.