Справа № 810/3912/14
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2014-07-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2014 року № 810/3912/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лапій С.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Києві справу за
адміністративним позовом
гр. ОСОБА_1 до Васильківського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України у
Київській області про визнання
протиправним рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Гр. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом,
в якому просить визнати протиправною
відмову Васильківського районного
відділу Управління Державної
міграційної служби України у Київській
області здійснити реєстрацію місця
проживання позивача за адресою:
АДРЕСА_1 та зобов'язати відповідача
здійснити реєстрацію місця проживання
позивача за даною адресою.

На обґрунтування позовних вимог
позивачка посилається на те, що вона
звернулась до відповідача із заявою
про реєстрацію місця проживання у
вказаному будинку. Проте, відповідач
листом від 06.02.2014 б/н (а.с.3) у задоволенні
заяви відмовив, мотивуючи тим, що
садовий будинок не відповідає нормам,
що встановлені для житлових будинків,
та не має статусу житлового фонду.

Представник позивача звернувся до суду
з письмовим клопотанням, яким
підтримав позовні вимоги у повному
обсязі, просив позов задовольнити та
розглядати справу за його відсутності.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату та місце
розгляду справи, явку свого
представника не забезпечив, про
причини неявки суд не повідомив, з
клопотанням про відкладення засідання
до суду не звертався.

На підставі ч. 4 ст. 122, ч.ч. 2, 6 ст. 128 КАС
України судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши їх у сукупності, судом
встановлено наступне.

З наявних у матеріалах справи
фотокопій витягів з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно (а.с. 6, 7)
слідує, що позивач є власником садового
будинку за адресою: адресою: АДРЕСА_1, та
земельної ділянки, на якій він
розташований.

Відповідно до ст. 33 Конституції України
кожному, хто на законних підставах
перебуває на території України,
гарантується свобода пересування,
вільний вибір місця проживання, право
вільно залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

Позивач вернулась до Васильківського
районного відділу Управління
Державної міграційної служби України у
Київській області із заявою про
реєстрацію місця проживання у
вказаному будинку.

За наслідками розгляду заяви
відповідач листом від 06.02.2014 б/н (а.с.3)
відмовив у реєстрації, оскільки
реєстрація місця проживання фізичних
осіб здійснюється у житлових будинках,
придатних для проживання, що віднесені
до житлового фонду. У зв'язку з тим, що
будинок, у якому проживає позивач, не є
житловим, його не включено до житлового
фонду, а тому у реєстрації місця
проживання позивачу відмовлено.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» громадянин
України, а також іноземець чи особа без
громадянства, які постійно або
тимчасово проживають в Україні,
зобов'язані протягом десяти днів після
прибуття до нового місця проживання
зареєструвати місце проживання.

Зі змісту ст. 3 Закону України «Про
свободу пересування та вільний вибір
місця проживання в Україні» слідує, що
реєстрація - це внесення інформації до
Єдиного державного демографічного
реєстру про місце проживання або місце
перебування особи із зазначенням
адреси, за якою з особою може вестися
офіційне листування або вручення
офіційної кореспонденції; місце
проживання - це
адміністративно-територіальна
одиниця, на території якої особа
проживає строком понад шість місяців
на рік.

Крім того, з аналізу норм Закону
України «Про свободу пересування та
вільний вибір місця проживання в
Україні» слідує, що даний Закон не
містить посилань на поняття житлового
фонду та не встановлює обмежень у
реєстрації за адресою приміщення, яке
не відноситься до житлового фонду.

Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом
фізичної особи є житловий будинок,
квартира, інше приміщення, призначені
та придатні для постійного проживання
в них.

Отже, реєстрація за адресою житла
фізичної особи, зокрема, садового
будинку, є можливою та повністю
узгоджується зі ст. 6 Закону України
«Про свободу пересування та вільний
вибір місця проживання в Україні».

Як зазначено вище, позивач є власником
вказаного садового будинку та
земельної ділянки, на якій він
розташований, придбаної згідно
договору купівлі-продажу від 25.07.2013 (а.с.
4 - 5).

Як пояснила позивачка, у даному будинку
вона проживає постійно і він
пристосований до цього, оскільки
являється капітальною спорудою,
підключений до необхідних
комунікаційних систем.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України визначено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

З викладеного слідує, що висновки
відповідача, які стали підставою для
відмови позивачу у реєстрації місця
проживання у вказаному будинку, є
необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем як суб'єктом
владних повноважень не надано суду
доказів, які б спростовували доводи
позивача, суд приходить до висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
наявність підстав для їх задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 97 КАС України суд за
клопотанням однієї зі сторін визначає
грошовий розмір судових витрат, які
повинні бути їй компенсовані.

Оскільки позивач з клопотанням про
відшкодування судових витрат до суду
не звертався, вони стягненню не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 69, 70, 71, 97, 122, 124, 128, 157-163,
167, 257 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову
Васильківського районного відділу
Управління Державної міграційної
служби України у Київській області
здійснити реєстрацію місця проживання
гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Зобов'язати Васильківський районний
відділ Управління Державної
міграційної служби України у Київській
області здійснити реєстрацію місця
проживання гр. ОСОБА_1
за адресою: АДРЕСА_1.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лапій С.М.