Справа № 803/1571/14
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Справа № 803/1571/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Сороки Ю.Ю.,

при секретарі судового засідання
Шепталовій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Другого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області про визнання
нечинним та скасування постанови про
звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника від 14.07.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
24.07.2014 року на адресу приватного
підприємства "Волиньавтомотосервіс"
надійшла постанова старшого
державного виконавця Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Марчука
О.П. від 14.07.2014 року про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника, відповідно до якої
зобов'язано головного бухгалтера
приватного підприємства
"Волиньавтомотосервіс" з усіх видів
заробітку (доходу), що належить до
виплати ОСОБА_1, після відрахувань
податків, проводити утримання в
розмірі 20% із заробітної плати/пенсії
позивача до повного погашення сум
згідно виконавчого документа, а саме 340
грн. виконавчого збору та 30 грн. витрат
виконавчого провадження.

Проте, позивач вважає постанову
Другого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області про
звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника від 14.07.2014 року
протиправною та такою, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Вказує, що 25.10.2013 року позивачем було
сплачено штраф у розмірі 3 400 грн. в
повному обсязі, що підтверджується
квитанцією №1810022 від 25.10.2013 року, а тому
в даному випадку державним виконавцем
не здійснювалися заходи по його
примусовому виконанню.

Вважає, що державний виконавець
Другого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області при
винесенні постанови від 14.07.2014 року про
звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника, діяв не на
підставі та не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України.

У зв'язку з чим, просить визнати
протиправною та скасувати постанову
Другого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області від 14.07.2014
року про звернення стягнення на
заробітну плату/пенсію боржника.

В судове засіданні позивач не
з'явилася, проте подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності.
Позовні вимоги підтримує повністю.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
підстав викладених у позовній заяві та
просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник
відповідача позовних вимог не визнав. В
письмових запереченнях акцентував
увагу суду на тому, що згідно постанови
про звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника, головного
бухгалтера приватного підприємства
"Волиньавтомотосервіс" зобов'язано
проводити утримання із заробітної
плати ОСОБА_1 до повного погашення сум:
340 грн. виконавчого збору та 30 грн.
витрат на проведення виконавчих дій.
Дані суми підлягають стягненню,
оскільки боржником ОСОБА_1 не були
виконані вимоги ст.25 Закону, а саме
виконавче провадження було відкрите
01.08.2013 року, боржнику було надано
можливість самостійно виконати
рішення у строк до 7 днів, чого не було
виконано боржником, після чого
розпочалося примусове виконання
рішення зі стягненням виконавчого
збору та витрат на проведення
виконавчих дій. Згідно квитанції №1810022
від 25.10.2013 року на суму 3 400 грн.
вбачається, що сплата штрафу здійснена
з порушенням 7-денного терміну для
добровільного виконання рішення
боржником.

Також посилання позивача в позовній
заяві на те що державним виконавцем не
вчинялося інших дій примусового
характеру крім постанови про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
від 12.05.2014 року є неправдиві, оскільки
державним виконавцем було здійснено
арешт майна боржника, про що свідчить
постанова №39133738 від 21.11.2013 року про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, що є також
одним із кроків примусового виконання
рішення.

А тому, просить відмовити в задоволені
позовних вимог позивача повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні у матеріалах
справи письмові докази, судом
встановлені наступні обставини справи.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у Другому відділі Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
знаходиться виконавче провадження
№39133738 по примусовому виконанню
постанови Ягодинської митниці
№1120/20500/2013 виданої 03.07.2013 року по
стягненню з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400
грн.

14.07.2014 року державним виконавцем
Другого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області Марчуком
П.О. винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника, згідно якої зобов'язано
головного бухгалтера приватного
підприємства "Волиньавтомотосервіс" з
усіх видів заробітку (доходу), що
належить до виплати ОСОБА_1, після
відрахувань податків, проводити
утримання в розмірі 20% із заробітної
плати/пенсії позивача до повного
погашення сум згідно виконавчого
документа, а саме 340 грн. виконавчого
збору та 30 грн. витрат виконавчого
провадження.

Суд вважає постанову держаного
виконавця Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
Марчука П.О. від 14.07.2014 року про
звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника законною та
такою, що не підлягає скасуванню,
виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначено Законом України "Про
виконавче провадження" (надалі - Закон).

Відповідно до статті 1 Закону,
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Положеннями частини 1 статті 17 Закону
визначено, що примусове виконання
рішень здійснюється державною
виконавчою службою на підставі
виконавчих документів, визначених цим
Законом.

Відповідно до ч.2 ст.17 цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою, зокрема, постанови
органів (посадових осіб), уповноважених
розглядати справи про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що
30.07.2013 року на адресу Другого відділу
ДВС Луцького МУЮ надійшла постанова
Ягодинської митниці №1120/20500/2013 від
03.07.2013 року про стягнення з ОСОБА_1
штрафу в розмірі 3 400 грн.

01.08.2013 року державним виконавцем
Другого відділу Державної виконавчої
служби Луцького міського управління
юстиції Волинської області винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
постанови Ягодинської митниці
№1120/20500/2013 від 03.07.2013 року про стягнення
з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3 400 грн. та
постановлено боржнику добровільно
виконати виконавчий документ у 7-ми
денний термін з моменту винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, при невиконанні рішення в
наданий для добровільного виконання
строк виконати його в примусовому
порядку.

12.05.2014 року державним виконавцем було
винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника, згідно якої головного
бухгалтера підприємства
"Волиньавтомотосервіс" зобов'язано
проводити утримання в розмірі 20% із
заробітної плати ОСОБА_1 до повного
погашення сум: штрафу - 3 400 грн., згідно
виконавчого документу; 340 грн. -
виконавчого збору та 30 грн. - витрат на
проведення виконавчих дій.

Вищевказана постанова про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника від 12.05.2014 року була оскаржена
ОСОБА_1 в судовому порядку.

Так, постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 17.06.2014 року
в адміністративній справі №803/1019/14 за
позовом ОСОБА_1 до Другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції про
визнання протиправним та скасування
постанови, позовні вимоги задоволено
повністю. Визнано протиправною та
скасовано постанову старшого
державного виконавця другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Марчука
О.П. від 12.05.2014 року ВП №39133738 про
звернення стягнення на заробітну
плату/пенсію боржника.

Як встановлено судом, підставою для
скасування постанови старшого
державного виконавця другого відділу
державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції Марчука
О.П. від 12.05.2014 року про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника стало те, що позивачем 25.10.2013
року було в повному обсязі сплачено
штраф накладений на неї постановою в
справах про порушення митних правил
№№1120/20500/2013, 1121/20500/2013, 1134/20500/2013 від
03.07.2013 року, що підтверджується наявною
в матеріалах справи банківською
квитанцією №1810022 від 25.10.2013 року.

Враховуючи ту обставину, 14.07.2014 року
державним виконавцем Другого відділу
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області Марчуком П.О.
винесено постанову про звернення
стягнення на заробітну плату/пенсію
боржника, відповідно до якої
зобов'язано головного бухгалтера
приватного підприємства
"Волиньавтомотосервіс" з усіх видів
заробітку (доходу), що належить до
виплати ОСОБА_1, після відрахувань
податків, проводити утримання в
розмірі 20% із заробітної плати/пенсії
позивача до повного погашення сум
згідно виконавчого документа, а саме 340
грн. виконавчого збору та 30 грн. витрат
виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.25 Закону, державний
виконавець протягом трьох робочих днів
з дня надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець вказує
про необхідність боржнику самостійно
виконати рішення у строк до семи днів з
моменту винесення постанови (у разі
виконання рішення про примусове
виселення боржника - у строк до
п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі
ненадання боржником документального
підтвердження виконання рішення буде
розпочате примусове виконання цього
рішення із стягненням з боржника
виконавчого збору і витрат, пов'язаних
з організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Разом з тим, ст.28 Закону передбачено, що
в разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений для самостійного
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
від суми, що підлягає стягненню. У
зазначених розмірах виконавчий збір
стягується з боржника також у разі
повернення виконавчого документа без
виконання за письмовою заявою
стягувача.

З постанови про відкриття виконавчого
провадження від 01.08.2013 року вбачається,
що державним виконавцем Другого
відділу Державної виконавчої служби
Луцького міського управління юстиції
Волинської області Марчуком П.О.,
постановлено боржнику - ОСОБА_1
добровільно виконати виконавчий
документ у 7-ми денний термін з моменту
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження.

Однак, як встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
штраф у розмірі 3 400 грн. в повному
обсязі був сплачений ОСОБА_1 лише 25.10.2013
року, тобто після завершення
встановленого державним виконавцем 7-м
денного терміну для добровільного
виконання постанови.

Доказів сплати штрафу в розмірі 3 400
грн. у визначений державним виконавцем
7-ми денний термін, ні позивачем, ні
представником позивача суду не надано.

Враховуючи вище наведе, суд дійшов
висновку, що постанова державного
виконавця Другого відділу Державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції Волинської області
Марчука П.О. про звернення стягнення на
заробітну плату/пенсію боржника від
14.07.2014 року, відповідно до якої
зобов'язано головного бухгалтера
приватного підприємства
"Волиньавтомотосервіс" з усіх видів
заробітку (доходу), що належить до
виплати ОСОБА_1, після відрахувань
податків, проводити утримання в
розмірі 20% із заробітної плати/пенсії
позивача до повного погашення сум
згідно виконавчого документа, а саме 340
грн. виконавчого збору та 30 грн. витрат
виконавчого провадження є підставною
та такою, що винесена у спосіб, що
передбачений Конституцією, законами та
підзаконними актами України, у межах
повноважень та з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення, а відтак скасуванню
не підлягає.

Суд не приймає до уваги твердження
представника позивача про те, що
відповідачем не здійснювалися заходи
примусового виконання постанови про
стягнення штрафу в розмірі 3 400 грн.,
виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.5 Закону державний
виконавець зобов'язаний вживати
заходів примусового виконання рішень,
встановлених цим Законом,
неупереджено, своєчасно, повно вчиняти
виконавчі дії; державний виконавець
здійснює необхідні заходи щодо
своєчасного і повного виконання
рішення, зазначеного в документі на
примусове виконання рішення, у спосіб і
порядок, визначені виконавчим
документом.

З матеріалів справи вбачається, що у
зв'язку з несплатою у добровільному
порядку штрафу в розмірі 3 400 грн.,
державним виконавцем Другого відділу
Державної виконавчої служби Луцького
міського управління юстиції
Волинської області 21.11.2013 року винесено
постанову про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, що, на думку суду, є одним з
кроків спрямованих на примусове
виконання рішення.

В свою чергу правові підстави якими
позивач обґрунтовує власну позицію не
знайшли свого підтвердження в ході
судового розгляду справи, у зв'язку з
чим у задоволенні позову слід
відмовити.

За правилами частини третьої статті 4
Закону України "Про судовий збір", під
час подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Позивачем під час подання
адміністративного позову сплачено 10
відсотків розміру ставки судового
збору, встановленого для вимог
майнового характеру - 182 грн. 70 коп. за
подання адміністративного позову
майнового характеру з ціною позову 370
грн. судовий збір має бути сплачений в
розмірі 1 827 грн. (1 218 грн. х 1,5).

Отже, оскільки в задоволенні позову
майнового характеру позивачу
відмовлено, з позивача слід стягнути до
Державного бюджету України 1 644 грн. 30
коп. (1 827 грн. - 182 грн. 70 коп. = 1 644 грн. 30
коп.)

Керуючись частиною третьою статті 160,
статтями 162, 163, Кодексу
адміністративного судочинства України
та на підставі Митного Кодексу України,
Закону України "Про виконавче
провадження", суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову
ОСОБА_1 до Другого відділу державної
виконавчої служби Луцького міського
управління юстиції про визнання
протиправним та скасування постанови,
відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 (43020, АДРЕСА_1) в дохід
Державного бюджету України
несплачений судовий збір в розмірі 1 644
(одна тисяча шістсот сорок чотири)
гривні 30 копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, повний
текст якої буде складено 08 вересня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ю.Ю.
Сорока