Справа № 367/5371/14-а
Суддя: Саранюк Л. П.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/5371/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року суддя Ірпінського
міського суду Київської області
Саранюк Л.П., розглянувши в приміщенні
Ірпінського міського суду в порядку
скороченого провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України у місті Ірпені Київської
області про визнання дій та
бездіяльності незаконними і
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії, -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської
області надійшов зазначений вище
позов, який позивач мотивує тим, що вона
є інвалідом II групи із числа учасників
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС. Причинний зв'язок
між захворюванням та встановленням
групи інвалідності і наслідками
Чорнобильської катастрофи
підтверджено рішенням
медико-соціальної експертної комісії.

З урахуванням приписів положень статті
14 Закону № 796, Позивача віднесено до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку з виникненням у Позивача
сумнівів щодо правильності
нарахування його пенсій, а саме:
нарахування відповідно, на підставі, у
порядку та розмірах встановлених
статтями 49, 50, 54, 67 Закону № 796 у редакції
чинних Законів № 230/96-ВР від 06 червня 1996
року і № 231 від 05 жовтня 2006 року, та
пов'язаними із ним Законами, вона
звернулась до Відповідача із
відповідною письмовою заявою від 25
липня 2014 року.

У вказаній заяві Позивач просила
надати розгорнуту довідку про розміри
нарахованих і виплачених їй, починаючи
з 01 січня 2000 року і до подачі цієї заяви,
сум державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що
передбачені Законом № 796, а у разі
нарахування та виплати сум пенсій у
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтями 50, 54, 67 цього Закону для
відповідної категорії громадян,
провести нарахування/перерахунок
належних йому пенсій відповідно до
вимог Закону № 796 у редакції чинних
Законів України, та виплатити
недоотриману різницю.

Управлінням Позивачу у вчиненні таких
дій відмовлено із вказівкою у листі-
відповіді від 12 серпня 2014 року на те, що
нарахування та виплати його пенсій
здійснюються на підставі документів,
що містяться в матеріалах пенсійної
справи, та відповідно до чинного
законодавства України, а саме: Закону №
796, рішень Конституційного суду України
від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 та від 25
січня 2012 року № З-рп/2012 законів України
про Держбюджет на відповідні роки і
постанов Кабінету Міністрів України №
1 від 03 січня 2002 року, № 831, 836 від 26 липня
1996 року, № 374 від 28 березня 2002 року, № 894
від 13 липня 2004 року, № 1293 від 27 грудня 2005
року, № 530 від 28 травня 2008 року, № 654 від
16 липня 2008 року, № 745 від 06 липня 2011 року
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету», прийняту
на виконання пункту 7 Закону України
від 14 червня 2011 року "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" та № 1210 від 23
листопада 2011 року «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а тому
підстав для перерахунку та проведення
доплат Відповідач не вбачає.

Позивач не погоджується з таким
вирішенням порушених ним питань,
вважає що Управлінням при обчисленні
його пенсій застосовуються норми
правових актів України, які за своєю
природою та предметом не можуть
урегульовувати правові відносини, що є
предметом регулювання інших,
спеціальних законів України, зокрема
законів про соціальні гарантії
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, - що як
наслідок, призводить до нарахування
належних йому пенсій у значно меншому
розмірі, що суттєво обмежує його
конституційні права, зокрема, на
соціальний захист та достатній
життєвий рівень.

Оскільки Відповідач не вбачає підстав
для здійснення нарахування і
перерахунку пенсій Позивача та виплати
йому недоотриманих грошових сум
пенсійного забезпечення у порядку та
відповідно до вимог вищенаведених
Законів і Конституції України, постало
питання про необхідність зобов'язати
останнього вчинити зазначені дії у
примусовому судовому порядку

Так, як зазначалося вище, державна
пенсія Позивача як інваліда II групи,
віднесеного до категорії 1, відповідно
до частини четвертої статті 54 Закону №
796 не може бути нижчою 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком.

Таким чином, пенсія Позивача
відповідно до Закону № 796 не повинна
бути меншою: 949, 00 грн. х 8 = 7 592, 00 грн. (сіп
тисяч п'ятсот дев'яносто дві гривні 00
копійок).

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну
здоров'ю, що передбачена статтею 50
Закону № 796, повинна призначатися
Позивачу у розмірі - 75 (сімдесяти п'яти)
процентів мінімальної пенсії за віком,
тобто повинна становити - 711, 75 грн.
(сімсот одинадщть гривень 75 копійок).

Таким чином, за Законом України № 796
сума пенсій складає: 8 303, 75 грн. (вісім
тисяч триста три гривні 75 копійок).

Враховуючи вищевикладене,
позивач просить звернутися до
Верховного Суду України з клопотанням
для вирішення питання стосовно
внесення до Конституційного Суду
України подання щодо конституційності
постанови Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»; Визнати
незаконними дії Відповідача щодо
застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
Позивача, за період, починаючи з 01 січня
2000 року і до моменту винесення рішення
у цій справі, положень Бюджетних
законів, а також підзаконних
нормативно-правових актів, якими у
порушення та розріз встановлених
Конституцією і Законами України вимог
і норм, визначено розміри пенсій для
осіб, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, до того, ще
й значно менші, ніж передбачені
статтями 50, 54 Закону № 796 для
відповідної категорії громадян;
Визнати протиправною бездіяльність
Відповідача щодо нарахування,
перерахунку та виплати ним Позивачу
недоотриманих сум державної та
додаткової пенсій, передбачених
статтями 49, 50, 54 Закону № 796, за період,
починаючи з 01 січня 2000 року і до моменту
винесення рішення у цій справі;
Зобов'язати Відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
державної пенсії Позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі не нижчому 8 (восьми)
мінімальних пенсій за віком, за період,
починаючи з 01 січня 2000 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
Зобов'язати Відповідача зробити
нарахування, перерахунок та виплату
додаткової пенсії Позивача відповідно,
на підставі, у порядку та розмірах,
встановлених Законом № 796 у редакції
діючих Законів № 230/96, № 231, та
пов'язаними із ним Законами, а саме у
розмірі 75 (сімдесяти п'яти) процентів
мінімальної пенсії за віком, за період,
починаючи з 01 січня 2000 року і до моменту
винесення рішення у цій справі, де
розмір пенсії за віком визначається у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; - без урахування
приписів Бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
Кабінету Міністрів України, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
Зобов'язати Відповідача
перераховувати у подальшому Позивачу,
визначені статтями 50, 54 Закону № 796
розміри пенсій, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належні йому
пенсії; Стягнути з Відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого статтею 256 КАС України,
на користь Позивача боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій Позивача,
передбачених статтями 50, 54 Закону № 796.

Відповідач Управління Пенсійного
фонду України в м. Ірпені Київської
області направив до суду письмові
заперечення, в яких позов не визнає, не
погоджується з доводами позивача.

Суд, дослідивши докази по справі,
дійшов висновку, що позов не підлягає
до задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є
інвалідом II групи із числа учасників
ліквідації наслідків на
Чорнобильській АЕС, яку віднесено до 1
категорії осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У зв'язку з виникненням у Позивача
сумнівів щодо правильності
нарахування його пенсій, а саме:
нарахування відповідно, на підставі, у
порядку та розмірах встановлених
статтями 49, 50, 54, 67 Закону № 796 у редакції
чинних Законів № 230/96-ВР від 06 червня 1996
року і № 231 від 05 жовтня 2006 року, та
пов'язаними із ним Законами, вона
звернулась до Відповідача із
відповідною письмовою заявою від 25
липня 2014 року.

У вказаній заяві Позивач просила
надати розгорнуту довідку про розміри
нарахованих і виплачених їй, починаючи
з 01 січня 2000 року і до подачі цієї заяви,
сум державної пенсії та додаткової
пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, що
передбачені Законом № 796, а у разі
нарахування та виплати сум пенсій у
меншому розмірі, ніж це передбачено
статтями 50, 54, 67 цього Закону для
відповідної категорії громадян,
провести нарахування/перерахунок
належних йому пенсій відповідно до
вимог Закону № 796 у редакції чинних
Законів України, та виплатити
недоотриману різницю.

Управлінням Позивачу у вчиненні таких
дій відмовлено із вказівкою у листі-
відповіді від 12 серпня 2014 року на те, що
нарахування та виплати його пенсій
здійснюються на підставі документів,
що містяться в матеріалах пенсійної
справи, а тому підстав для перерахунку
та проведення доплат Відповідач не
вбачає.

Позивачкою пропущено строк звернення
до суду, передбачений ст. 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
та встановлений терміном 6 місяців з
дня, коли особа дізналась або повинна
була дізнатися про порушення своїх
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до позовних вимог ОСОБА_1
вважає, що її права були порушені
починаючи з 01.01.2000р., але стверджує про
те, що дізналась про порушення прав
лише при отриманні листа 12.08.2014р. В той
же час, пенсію у розмірі меншому ніж
вважає, позивачка отримувала щомісячно
починаючи з 2000 року, а тому твердження
про необізнаність у порушенні прав не
відповідають дійсності.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
„Про статус і соціальний захист
громадян, що постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" розмір
пенсії не може бути нижчим 8
мінімальних пенсій за віком та
відповідно до ст. 50 вищевказаного
Закону особам, віднесеним до категорії
1, призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі: інвалідам II групи - 75 процентів
мінімальної пенсії за віком. Проте, не
проводиться аналіз, що в вищевказаних
статтях основою в розрахунку пенсії є
розмір мінімальної пенсії за віком, а
не прожитковий мінімум.

Отже, для визначення основного розміру
пенсії та розміру додаткової пенсії
особам, що отримують пенсію відповідно
до Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" неможливо застосувати
розмір мінімальної пенсії за віком.

Як наслідок, вимоги позивача про
призначення пенсії у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність незаконні,
оскільки Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" складовою для обрахунку
пенсії є мінімальний розмір пенсії, а в
законодавстві такий розмір не
визначений.

Також, незаконні вимоги позивачки про
зобов'язання збільшувати пенсії у
відповідності до вимог ч. 3 ст. 67 Закону
України „Про статус і соціальний
захист громадян, що постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
при збільшенні прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
оскільки вищевказана норма, була
змінена відповідно до прикінцевих
положень Закону України № 3668-У від
08.07.2011р. «Про заходи щодо законодавчого
забезпечення реформування пенсійної
системи".

Розміри державної та додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю з 23.07.2011р.
встановлювалися постановою Кабінету
Міністрів України від 06.07.2011р. № 745, а з
01.01.2012р. - визначені постановою Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011р. № 1210.

Крім того, право Кабінету Міністрів
України на визначення порядку та
розміру соціальних виплат
підтверджено рішенням Конституційного
Суду України у справі № 3- рп/2012 від 25
січня 2012 року, що було прийнято за
конституційним поданням правління
Пенсійного фонду України щодо
офіційного тлумачення положень статті
1, частин першої, другої, третьої статті
95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6
статті 116, частини другої статті 124,
частини першої статті 129 Конституції
України, пункту 5 частини першої статті
4 Бюджетного кодексу України, пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з окремими
положеннями Конституції України.

Резолютивною частиною Рішення
встановлено, що:

1) однією з ознак України як соціальної
держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

2) повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України.

У мотивувальній частині Рішення, яка є
обов'язковою до виконання, зазначено,
що нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.

Згідно з частиною сьомою статті 20
Бюджетного кодексу України за
бюджетними програмами, здійснення
заходів за якими потребує
нормативно-правового визначення
механізму використання бюджетних
коштів, головні розпорядники коштів
державного бюджету розробляють
проекти порядків використання коштів
державного бюджету та забезпечують їх
затвердження у терміни, визначені
Кабінетом Міністрів України. За
рішенням Кабінету Міністрів України
порядок використання коштів
державного бюджету затверджується
Кабінетом Міністрів України або
головним розпорядником коштів
державного бюджету за погодженням з
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування державної
бюджетної політики.

Враховуючи викладене. Кабінет
Міністрів України має всі достатні
правові підстави врегулювати питання
здійснення соціальних виплат та
допомоги в межах фінансових ресурсів,
передбачених Законом України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік».

Таким чином, розмір пенсії починаючи з
23.07.2011р. розраховується та виплачується
відповідно до норм чинного
законодавства та права позивачки
управлінням Пенсійного фонду України у
місті Ірпені не порушені.

Враховуючи викладене ч. 4 ст. 54, ч. 3 ст. 67
Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" керуючись ст. ст. 3, 6, 10, 60, 94,
104, 157 - 163 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ірпінський міський суд шляхом подання
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання її копії.

Суддя: Л. П. Саранюк