Справа № 511/642/14-а
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 511/642/14-а

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції:
Іванова О.В. Колегія суддів
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого
судді - Коваля М.П.,

суддів
- Потапчука В.О.,

- Семенюка Г.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Одесі апеляційну
скаргу Державної митної служби України
на ухвалу Роздільнянського районного
суду Одеської області від 29 квітня 2014
року про поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання по адміністративній справі
№ 2а-7/2008 за позовом ОСОБА_2 до Державної
митної служби України, Котовської
митниці, Кучурганської митниці,
Державного казначейства України про
визнання незаконною відмови у
прийнятті на роботу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про
поновлення пропущеного строку для
пред'явлення виконавчих листів до
виконання, виданих у справі № 2а-7/2008
року за його адміністративним позовом
до Державної митної служби України,
Котовської митниці, Кучурганської
митниці, Державного казначейства
України про визнання незаконною
відмови в прийнятті на роботу,
поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 29 квітня
2014 року вказану заяву задоволено
та визнано поважною причину пропуску
строку, який надається для пред'явлення
виконавчих документів до виконання і
поновлено заявнику пропущений строк
для пред'явлення виконавчих листів до
виконання, виданих у справі №
2а-7/2008року за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Державної митної служби
України, Котовської митниці,
Кучурганської митниці, Державного
казначейства України про визнання
незаконною відмови в прийнятті на
роботу, поновлення на роботі, стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу та відшкодування моральної
шкоди, протягом року з дня набрання
чинності цієї ухвали.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням
суду першої інстанції Державною митною
службою України була подана апеляційна
скарга. В апеляційній скарзі апелянт
просить скасувати ухвалу
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 29 квітня 2014 року
та прийняти нове рішення, яким залишити
заяву позивача про поновлення строку
на пред'явлення виконавчих листів до
виконання без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 травня 2009
року, залишеною без змін ухвалою Вищого
адміністративного суду України від 02
листопада 2011 року, задоволено позовні
вимоги ОСОБА_2 та зобов'язано
Кучурганську митницю поновити його на
посаді інспектора митного поста
«Кучурган» Кучурганської митниці та
стягнуто з Кучурганської митниці на
користь ОСОБА_2 середній заробіток за
час вимушеного прогулу та моральну
шкоду в сумі 12000 грн. (а.с.307-311 т.1).

На підставі вказаної постанови
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 24 вересня
2009 року, Роздільнянським районним
судом Одеської області 18 серпня 2009 року
позивачу були видані виконавчі листи, в
якому строк пред'явлення їх до
виконання вказаний до 21 травня 2012 року
(а.с.314 т. 1, а.с.60,61 т. 3).

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент отримання
заявником виконавчих листів у даній
справі) виконавчі документи можуть
бути пред'явлені до виконання в такі
строки: виконавчі листи та інші судові
документи - протягом трьох років.

При цьому, згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 21
Закону України «Про виконавче
провадження» (у вказаній редакції)
строки, зазначені у частині першій цієї
статті, встановлюються: для виконання
рішень і вироків судів у частині
майнових стягнень - з наступного дня
після набрання рішенням законної сили
чи закінчення строку, встановленого у
разі відстрочки чи розстрочки
виконання рішення, а у випадках, коли
рішення підлягає негайному виконанню, -
з наступного дня після його
постановлення.

Поряд з цим, частиною 2 статті 24 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції чинній на момент звернення
заявника з заявою про поновлення
строків для пред'явлення виконавчих
листів до виконання) визначено, що
стягувач, який пропустив строк
пред'явлення виконавчого документа до
виконання, має право звернутися із
заявою про поновлення строку
пред'явлення до суду, який видав
виконавчий документ, або до суду за
місцем виконання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 261 КАС
України, стягувачам, які пропустили
строк для пред'явлення виконавчого
листа до виконання з причин, визнаних
судом поважними, пропущений строк може
бути поновлено.

Колегія суддів наголошує, що згідно ч. 2
та ч. 3 ст. 14 КАС України, ст. 124
Конституції України постанови та
ухвали суду в адміністративних
справах, що набрали законної сили, є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Невиконання судових
рішень тягне за собою
відповідальність, встановлену законом.

Поряд з цим, як встановлено судом
першої інстанції, тривалий час - на
протязі п'яти років, позивач
неодноразово звертався з відповідними
заявами до різних органів, в тому числі,
до митниці та ДВС, а саме починаючи з
27.10.2009 року, щодо виконання рішення
суду, проте, з незалежних від стягувача
причин, вказане судове рішення не
виконано.

З наведеного вбачається, що позивачем
вживались заходи з метою виконання
рішення суду, проте останнє виконано не
було, а тому, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку щодо
поважності причин пропуску строку для
пред'явлення виконавчого листа до
виконання.

Доводи апеляційної скарги колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
законодавча невизначеність або
невиконання судового рішення органом
виконання не може враховуватись судом
при прийняті рішення щодо визнання
поважними притичини пропуску строку
для пред'явлення виконавчого документа
до виконання.

Колегія суддів наголошує, що виконання
судових рішень - це заключна стадія
судового процесу, а саме заключний етап
у процесі реалізації захисту чи
відновлення порушених прав.

В свою чергу відмова суду в поновленні
строку для пред'явлення до виконання
виконавчого листа призведе до того, що
вказане судове рішення не буде
виконане, що суперечить основним
принципам національного законодавства
України та практиці Європейського суду
з прав людини, яка відповідно до
положень статей 8, 9 КАС України є його
складовою.

Так, Європейський суд з прав людини у
своєму рішенні від 07 травня 2002 року у
справі «Бурдов проти Росії»: по-перше,
нагадав, що п. 1 ст. 6 Європейської
конвенції з прав людини (Конвенції про
захист прав людини й основоположних
свобод 1950 р.) надано кожному право
звертатися до суду у разі будь - якого
спору про його цивільні права («право
на суд»), одним із аспектів якого є
право на доступ до правосуддя, що являє
право порушувати позовне провадження у
судах з питань цивільно-правового
характеру; проте таке право було б
ілюзорним, якби правова система
держави-учасника Європейської
конвенції припускала, щоб судове
рішення, яке набрало чинності та є
обов'язковим до виконання, залишалося б
недіючим; по-друге, визнав немислимим,
що п. 1 ст. 6 Конвенції, детально
визначаючи процесуальні гарантії
сторін на справедливий розгляд справи,
не передбачав би захисту процесу
виконання судових рішень; по-третє,
наголосив, що виконання судового
рішення, ухваленого будь-яким судом,
повинно розглядатись як складова
«судового розгляду».

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції, та вважає, що суд
дійшов вичерпних юридичних висновків
щодо встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги
встановлених обставин справи та
висновків суду першої інстанції не
спростовують та не дають підстав для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
яке призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Таким чином, оскільки висновки суду
першої інстанції обґрунтовані та
відповідають чинному законодавству, а
доводи апеляційної скарги їх не
спростовують, колегія суддів, на
підставі ст. 200 КАС України, приходить
до висновку про залишення апеляційної
скарги без задоволення, а ухвали суду -
без змін.

Керуючись ст.ст. 197, 199, 200, 205, 206, 254 КАС
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної митної
служби України на ухвалу
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 29 квітня 2014 року -
залишити без задоволення.

Ухвалу Роздільнянського районного
суду Одеської області від 29 квітня 2014
року про поновлення пропущеного строку
для пред'явлення виконавчого листа до
виконання по адміністративній справі
№ 2а-7/2008 за позовом ОСОБА_2 до Державної
митної служби України, Котовської
митниці, Кучурганської митниці,
Державного казначейства України про
визнання незаконною відмови у
прийнятті на роботу, поновлення на
роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу та
відшкодування моральної шкоди - без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності через 5 днів після направлення
її копії особам, які беруть участь у
справі та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом 20 днів
після набрання чинності безпосередньо
до Вищого адміністративного суду
України.

Головуючий суддя:
/М.П. Коваль/

Суддя:
/В.О. Потапчук/

Суддя:
/Г.В. Семенюк/