Справа № 805/7497/14
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Тарасенко І.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
справа №805/7497/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів: судді-доповідача Блохіна А.А.,
суддів Міронової Г.М., Яковенко М.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шахтарську та Шахтарському
районі на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 10
липня 2014 року у справі № 805/7497/14 за
позовом Управління Пенсійного фонду
України в місті Шахтарську та
Шахтарському районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Шахтарську
та Шахтарському районі про стягнення
суми витрат у розмірі 13 927, 34 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в місті Шахтарську та
Шахтарському районі звернулось до
Донецького окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Шахтарську
та Шахтарському районі про стягнення
суми витрат у розмірі 13 927, 34 грн.

В обґрунтування позову позивач
зазначив, що Управлінням Пенсійного
фонду України в місті Шахтарську та
Шахтарському районі Донецької області
відповідачу направлялись акти звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з грудня 2013
року по березень 2014 року на загальну
суму 13 927, 34 грн. Вказана сума
складається з: витрат на виплату пенсії
по втраті годувальника та по
інвалідності у зазначений період в
сумі 13 000, 20 грн.; допомоги на поховання -
867, 96 грн.; поштовий збір - 59, 18 грн.,
відносно наступних осіб: ОСОБА_2,
ОСОБА_3,ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_38, ОСОБА_14, ОСОБА_15,
ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,
ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, - пенсії по
інвалідності та внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання; ОСОБА_23,
ОСОБА_23, ОСОБА_24 - пенсії по втраті
годувальника.

Крім того, відповідач відмовився
відшкодовувати витрати позивача по
пенсіонерам ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, бо
їх смерті не пов'язані із страховим
випадком, вказані пенсіонери
отримували пенсію по втраті
годувальника внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Також, до відшкодування не були
зараховані виплати по виплаті пенсії
ОСОБА_28, якому виплачено пенсію по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві, у зв'язку з
отриманням пенсіонером травми за
межами України.

Таким чином, оскільки Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійного
захворювання України в місті
Шахтарську та Шахтарську районі
Донецької області відмовило у
відшкодуванні витрат по особовим
справам потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, за період з грудня 2013
року по березень 2014 року у сумі 13 927, 34
грн., позивач просив стягнути їх в
судовому порядку.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року у справі № 805/7497/14, у задоволенні
позову Управління Пенсійного фонду
України в місті Шахтарську та
Шахтарському районі до Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Шахтарську
та Шахтарському районі про стягнення
суми витрат у розмірі 13 927, 34 грн.,-
відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням,
позивач подав апеляційну скаргу, в якій
просив скасувати постанову суду, через
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
та задовольнити позовні вимоги.

Згідно частини 1 статті 197 КАС України
суд розглянув справу у порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
вивчивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів, здійснюючи апеляційний
перегляд справи в межах апеляційної
скарги, вважає, що останню необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції залишити без
змін з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачений Конституцією
та Законами України.

Згідно ст. 2 Кодексу адміністративного
судочинства України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних та юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку у тому числі органів
державної влади. У справах щодо
оскарження рішень суди перевіряють чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 58 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», Положення «Про
управління Пенсійного фонду України в
районах, містах і районах у містах»,
Пенсійний фонд України, управління
Пенсійного фонду України у районах,
містах і районах у містах є органом,
який здійснює керівництво та
управління солідарною системою,
провадить збір, акумуляцію та облік
страхових внесків, призначає пенсії та
готує документи для її виплати,
забезпечує своєчасне і в повному
обсязі фінансування та виплату пенсій,
допомоги на поховання, здійснює
контроль за цільовим використанням
коштів Пенсійного фонду.

Таким чином, позивач у справі,
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шахтарську та Шахтарському
районі є органом виконавчої влади, який
виконує владні управлінські функції,
надані йому чинним законодавством.

Відповідно ст. 8, ст. 10, ст. 81 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсійне забезпечення здійснюється
органами Пенсійного фонду України.
Виплата пенсій здійснюється з коштів
Пенсійного фонду України, який
формується за рахунок коштів, які
відраховуються підприємствами і
організаціями та громадянами на заходи
соціального страхування. Призначення
пенсій і оформлення документів для їх
виплати здійснюється органами
Пенсійного Фонду України.

Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» встановлено, що
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням.

Виконавча дирекція Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань відповідно до п. 1.1
Загальних положень про виконавчу
дирекцію Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 15 від 20.04.2001 року (із наступними
змінами та доповненнями) є постійно
діючим виконавчим органом правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України (далі -
Фонд), що здійснює реалізацію завдань
та основних принципів страхування від
нещасного випадку.

Згідно з ч.4 пункту 4 Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого
Постановою Правління Пенсійного Фонду
України та Правління Фонду Соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року №
5-4/4, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України 16.05.2003 року за № 376/7697,
відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України "Про пенсійне забезпечення"
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячно цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім і померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію, сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

З набранням чинності Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, що спричинили втрату
працездатності" (надалі - Закон №
1105-ХІУ) обов'язок відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові внаслідок
ушкодження його здоров'я або в разі
його смерті при настанні страхового
випадку, зокрема, виплати йому або
особам, які перебувають на його
утриманні пенсій по інвалідності у
зв'язку із втратою годувальника,
покладено на Фонд соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань.

Тобто, чинним законодавством на
відповідача у справі - Фонд соціального
страхування покладений обов'язок щодо
відшкодування шкоди при настанні
страхового випадку.

Відповідно до п. 2 Порядку, він визначає
механізм відшкодування на
централізованому рівні Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків) Пенсійному фонду України
(далі - Пенсійний фонд) витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені Особам, що
застраховані згідно із Законом України
"Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які причинили втрату
працездатності" (крім осіб, зазначених
у пункті 2 статті 8 цього Закону), у тому
числі добровільно застраховані, та
потерпілим особам, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
Ними трудових обов'язків.

Пунктом 5 Порядку встановлено, що
органи Пенсійного фонду щомісяця, до 10
числа місяця, наступного за звітним, на
підставі списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 1), та списку
померлих осіб і осіб, знятих з обліку з
інших причин, які отримували пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 2), проводять з
відділеннями виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
районах та містах обласного значення
звірку витрат за особовими справами
потерпілих, складають акт щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (додаток 3), у якому
визначають загальну суму витрат, що
підлягає відшкодуванню, та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідно головним управлінням
Пенсійного фонду України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі і управлінням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі.

Згідно п. 6 зазначеного Порядку Головні
Управління Пенсійного фонду та
управління виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на підставі акта щомісячної
звірки витрат за особовими справами
потерпілих, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, узагальнюють і
узгоджують довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, та до 20 числа місяця,
наступного за звітним, подають її
відповідно до Пенсійного фонду та Фонд
соціального страхування від нещасних
випадків.

Відповідно до статті 24 Закону № 1105-ХІУ,
якщо після призначення застрахованій
особі матеріальної допомоги чи надання
соціальних послуг між Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків і страховиками з інших видів
соціального страхування виникають
спори щодо понесених витрат, виплата
здійснюється страховиком, до якого
звернувся застрахований. Страховик, до
якого звернувся застрахований, має
право звернутись до відповідного
страховика з інших видів соціального
страхування щодо відшкодування
понесених ним витрат.

Згідно із частиною 16 статті 34 вказаного
Закону, виплата пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання провадиться потерпілому
відповідно до законодавства про
пенсійне забезпечення, крім випадків,
передбачених пунктом 2 статті 8 та
статтею 9 цього Закону.

Частиною 3 статті 30 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" передбачено, що пенсія по
інвалідності від нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання призначається відповідно
до Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності".

Також частиною і статті 36 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначено, що пенсія у зв'язку з втратою
годувальника призначається
непрацездатним членам сім'ї померлого
годувальника, які були на його
утриманні, за наявності в годувальника
на день смерті страхового стажу, який
був би необхідний йому для призначення
пенсії по інвалідності, а в разі смерті
пенсіонера або осіб, зазначених у
частині другій статті 32 цього Закону, -
незалежно від тривалості страхового
стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку
з втратою годувальника призначається
незалежно від того, чи були вони на
утриманні годувальника.

Статтею 21 Закону № 1105-XIV визначений
перелік соціальних послуг та виплат,
які здійснюються та відшкодовуються
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків у разі настання
страхового випадку. -

Відповідно статті 28 Закону № 1105-ХІУ,
страховими виплатами є грошові суми,
які згідно із статтею 21 цього Закону
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків виплачує
застрахованому чи особам, які мають на
це право, у разі настання страхового
випадку. Зазначені грошові суми
складаються із:

1) страхової виплати втраченого
заробітку (або відповідної його
частини) залежно від ступеня втрати
потерпілим професійної працездатності
(далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати в
установлених випадках одноразової
допомоги потерпілому (членам його сім'ї
та особам, які перебували на утриманні
померлого);

3) страхової виплати пенсії по
інвалідності потерпілому;

4) страхової виплати пенсії у
зв'язку з втратою годувальника;

5) страхової виплати дитині, яка
народилася інвалідом внаслідок
травмування на виробництві або
професійного захворювання її матері
під час вагітності;

6) страхових витрат на медичну та
соціальну допомогу.

Згідно із статтею 33 Закону № 1105-ХІУ, у
разі смерті потерпілого право на
одержання щомісячних

страхових виплат (пенсій згідно з
підпунктом "д" пункту 1 частини першої
статті 21 цього Закону) мають
непрацездатні особи, які перебували на
утриманні померлого або мали на день
його смерті право на одержання від
нього утримання, а також дитина
померлого, яка народилася протягом не
більш як десятимісячного строку після
його смерті. Такими непрацездатними
особами є :

1) діти, які не досягли 16 років;
діти з 16 до 18 років, які не працюють, або
старші за цей вік, але через вади
фізичного або розумового розвитку самі
не спроможні заробляти; діти, які є
учнями, студентами (курсантами,
слухачами, стажистами) денної форми
навчання - до закінчення навчання, але
не більш як до досягнення ними 23 років;

2) жінки, які досягли 55 років, і
чоловіки, які досягай 60 років, якщо вони
не працюють;

3) інваліди - члени сім'ї
потерпілого на час інвалідності;

4) неповнолітні діти, на утримання
яких померлий виплачував або був
зобов'язаний виплачувати аліменти;

5) непрацездатні особи, які не
перебували на утриманні померлого, але
мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у
разі смерті потерпілого мають також
дружина (чоловік) або один з батьків
померлого чи інший член сім'ї, якщо він
не працює та доглядає дітей, братів,
сестер або онуків потерпілого, які не
досягли 8-річного віку.

Пенсія у разі смерті годувальника
призначається і виплачується згідно із
законодавством.

Щодо пенсії втраті годувальника
ОСОБА_22 суд першої інстанції зазначив,
що не зважаючи на той факт, що ОСОБА_22
дійсно була на утриманні чоловіка -
ОСОБА_29, ще позивач не надав суду докази
у підтвердження наявності причинного
зв'язку смерті ОСОБА_29 з одержаним
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я, підтвердженому висновком
МСЕК.

ОСОБА_30, 33 роки на момент втрати
годувальника, ОСОБА_5, 51 рік на момент
втрати годувальника, ОСОБА_2, 51 рік на
момент втрати годувальника, ОСОБА_9, 31
рік на момент втрати годувальника,
ОСОБА_13, 36 років на момент втрати
годувальника, ОСОБА_3, 31 рік на момент
втрати годувальника, ОСОБА_6, 51 рік на
момент втрати годувальника, ОСОБА_7, 38
років на момент втрати годувальника.

Витрати на виплату основного розміру
пенсії ОСОБА_12 56 років на момент втрати
годувальника теж не підлягають
відшкодуванню, оскільки позивачем на
надано доказів, що на день смерті
годувальника остання була не
працездатною, та мала групу
інвалідності.

ОСОБА_11, 33 роки на момент втрати
годувальника, яка не має права на
отримання допомоги по втраті
годувальника, хоча пенсія повинна була
бути призначена ОСОБА_31 - сину
загиблого. Доказів щодо призначення
ОСОБА_11 допомоги у зв'язку із втратою
годувальника для сина загиблого -
ОСОБА_31 позивач не надав.

Відносно ОСОБА_8 ОСОБА_32 56 років, на
момент втрати годувальника позивач не
зміг довести у яких саме родинних
зв'язках знаходяться ОСОБА_8 та
годувальник - ОСОБА_33 (свідоцтва про
шлюб або свідоцтва про народження суду
не надано).

ОСОБА_14 - 42 роки, ОСОБА_15 - 39 років,
ОСОБА_16 - 47 років. ОСОБА_38 - 46 років,
ОСОБА_17 - 42 роки не досягай 55 річного
віку на момент втрати годувальника і
непрацездатними не визнавались.

Щодо ОСОБА_34, суд першої інстанції
зазначив наступне.

Відповідно до п. 2 Інструкції № 606 для
розгляду причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням, отруєнням
або трудовим каліцтвом до МСЕК
направляються відповідні документи
постраждалих, у яких при житті було
встановлено професійне захворювання
(отруєння), трудове каліцтво, що
спричинило стійку втрату професійної
працездатності, та померлих після
вступу в дію Закону України "Про
охорону праці".

Документація на померлого для розгляду
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом надається до МСЕК
лікувально- профілактичним закладом, в
якому при житті був під наглядом
хворий.

Висновок про наявність або відсутність
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом оформляється
довідкою у трьох примірниках, що
використовується МСЕК за формою, що
затверджується Міністерством охорони
здоров'я України та видається: перший -
установі, що надавала направлення до
МСЕК, другий - відповідному відділенню
виконавчої дирекції Фонду, третій -
заявник . Підставою є акт визначення
причинного зв'язку смерті з
профзахворюванням (отруєнням) або
трудовим каліцтвом. Форма акта
затверджується Інструкцією
Міністерства охорони здоров'я України
від 15.12.2005 № 720 "Про затвердження форм
медичної облікової документації щодо
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням (отруєнням)
або трудовим каліцтвом, що
використовуються в медико-соціальних
експертних комісіях".

Проте, в матеріалах справи відсутній
висновок МСЕК про
причинно-наслідкового зв'язку смерті
потерпілого з професійним
захворюванням.

Щодо пенсії по втраті годувальника
ОСОБА_23, ОСОБА_35, ОСОБА_24, то позивачем
не надано доказів у підтвердження того,
що зазначені особи є учнями, студентами
(курсантами, слухачами, стажистами)
денної форми навчання - та не закінчили
навчання, тому суд не може стягнути з
відповідача зазначені витрати.

Відносно пенсії, по інвалідності
ОСОБА_28, суд першої інстанції зазначив
наступне відповідно до Ухвали Вищого
адміністративного суду України від
30.06.2011 року, прийнятої за результатами
касаційного перегляду
адміністративної справи № 2а-19173/10/0570 за
позовом УПФУ в м. Шахтарську та
Шахтарському районі Донецької області
до Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання України в м.
Шахтарську Донецької області та
відповідно до Ухвали Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 14.03.2012 року у адміністративній
справі 2а/0570/17547/2011, якими встановлені
обставини отримання даною особою
каліцтва та відсутність правових
підстав для відшкодування за рахунок
відповідача здійснених УПФУ витрат
відносно ОСОБА_28 Оскільки вказаними
судовими рішеннями відмовлено УПФУ в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
Донецької області у стягненні з
відповідача за попередній період
основного розміру пенсії, виплаченої
ОСОБА_28, то і відшкодуванню такі
витрати не підлягають.

Крім того, стосовно осіб, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, суд першої
інстанції зазначив, що по особовим
особам відсутнє звернення для
отримання допомоги у зв'язку із втратою
годувальника, оскільки зазначені особи
не мають права на отримання
вищезазначених страхових виплат.

Враховуючи те, що зазначені особи є
вдовами потерпілих на виробництві, та
відсутні докази того, що вони на час
смерті годувальника досягли 5-річного
віку, були непрацездатними і
знаходились на утриманні померлої
особи, суд першої інстанції вважає, що
страховий випадок, передбачений
Законом України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності", не настав, а тому
відсутні підстави для відшкодування
відділенням Фонду витрат, понесених
УПФУ в м. Шахтарську та Шахтарському
районі витрат на виплату такої пенсії.

Крім того, вищевикладені обставини
встановлені постановою Донецького
окружного адміністративного суду від
07.04.2014 року по справі № 805/2851/14, яка
залишена без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 10.06.2014 року.

Згідно з ч. І ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Також у заявленому позові УПФУ в м.
Шахтарську та Шахтарському районі
просить стягнути з відповідача витрати
по допомозі на поховання сім'ї
померлого або особі, яка здійснила
поховання особи, яка отримувала пенсію
по інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання по особовим
справам ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27

Щодо вказаних вимог суд першої
інстанції зазначив, що пунктом 7
Порядку призначення, перерахування та
проведення страхових виплат,
затвердженого Постановою правління
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України від 27
квітня 2007 року № 24, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 22 червня
2007 р. за № 715/13982 визначено, що органи
виконавчої дирекції Фонду
організовують поховання померлого та
відшкодовують вартість пов'язаних з
цим ритуальних послуг, лише за умов
настання страхового випадку, та
відповідно до постанови КМУ від 11.07.2001р.
№ 826 "Про затвердження Порядку
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання".

Підпунктом д пункту 3 Порядку
проведення витрат на поховання у разі
смерті потерпілого від нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання визначено,
що витрати на поховання проводяться
Фондом у разі смерті, що сталася з
працівником у лікарні або вдома, якщо
її причини пов'язані з отриманням ним
травми на виробництві або професійним
захворюванням. Витратила поховання
провадяться у разі смерті потерпілого,
що настала за обставин, за яких-настає
страховий випадок державного
соціального страхування громадян від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, перелік
яких наведено Кабінетом Міністрів
України.

Статтею 13 Закону № 1105-XIV визначено, що
страховим випадком є нещасний випадок
на виробництві або професійне
захворювання, що спричинили
застрахованому професійно зумовлену
фізичну чи психічну травму.

Абзацом 2 частини 9 ст.34 Закону № 1105-XIV
визначено, що причинний зв'язок смерті
потерпілого з одержаним каліцтвом або
іншим ушкодженням здоров'я має
підтверджуватися висновками медичних
закладів.

Положенням про медико-соціальну
експертизу, затвердженим постановою
КМУ № 1317 від 03.12.2009 року визначено, що
МСЕК визначає причину смерті інваліда
або особи, ступінь втрати
працездатності якої визначений
комісією у відсотках на підставі
свідоцтва про смерть у разі, коли
законодавством передбачається надання
пільг членам сім'ї померлого.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
відсутність підстав для відшкодування
сум допомоги на поховання померлих
ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, оскільки по
зазначеним особам відсутні медичні
документи щодо встановлення
причинного зв'язку смерті з
професійним захворюванням або
нещасним випадком на виробництві.

У відповідності до ст.ст. 71, 86 КАС
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги докази, які наявні у матеріалах
справи, суд першої інстанції дійшов
висновку, що позовні вимоги Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шахтарську та Шахтарському районі до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в місті Шахтарську
та Шахтарському районі про стягнення
суми витрат у розмірі 13 927, 34 грн.
задоволенню не підлягають, з чим
погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Під час апеляційного провадження,
колегія суду не встановила таких
порушень судом першої інстанції норм
матеріального і процесуального права,
які б призвели до неправильного
вирішення справи по суті, які були
предметом розгляду і заявлені в суді
першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильності прийнятого
судом першої інстанції судового
рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 24, 195, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шахтарську та Шахтарському районі -
залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 10 липня 2014
року у справі № 805/7497/14 за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шахтарську та Шахтарському
районі до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в місті Шахтарську
та Шахтарському районі про стягнення
суми витрат у розмірі 13 927, 34 грн.-
залишити без змін.

Ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду за наслідками
розгляду у письмовому провадженні
набирає законної сили через пґять днів
після направлення їх копій особами, які
беруть участь у справі і може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Суддя - доповідач
Блохін А.А.

Судді
Міронова Г.М.

Яковенко М.М.