Справа № 826/8746/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1ПОСТАНОВА
15 серпня 2014 року 10:20
№ 826/8746/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б.В.,
при секретарі судового засідання
Борисовій Т. М. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомПублічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк»доВідділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській областітреті особи1.
Нікопольське комунальне підприємство
«Нікопольтеплоенерего» 2. Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України» 3. Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
України»провизнання протиправним та
скасування вимогиВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Публічного акціонерного товариства
«Укрсоцбанк» (надалі - Позивач/ПАТ
«Укрсоцбанк») до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у
Дніпропетровській області (надалі -
Відповідач/ВПВР Управління ДВС ГУЮ у
Дніпропетровській обл.), в якому
просить суд (у врахуванням уточнень
1. Визнати протиправною та
скасувати Вимогу ВПВР Управління ДВС
що пред'явлена 03.06.2014 р. керівнику ПАТ
2. Стягнути з Відповідача на
користь ПАТ «Укрсоцбанк» сплачений
судовий збір за подання
адміністративного позову до суду.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 19.06.2014 р. було відкрито
провадження по справі та призначено
справу до судового розгляду.
В судовому засіданні було залучено в
якості третю особу, без самостійних
вимог на стороні Позивача Нікопольське
комунальне підприємство
«Нікопольтеплоенерего» (надалі - НКП
«Нікопольтеплоенерго») та третіх осіб,
без самостійних вимог на стороні
Відповідача Національну акціонерну
компанію «Нафтогаз України» та Дочірню
компанію «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який
адміністративний позов підтримує в
повному обсязі зазначає про порушення
Відповідачем положень Закону України
«Про виконавче провадження» (надалі -
Закон №606), Закону України «Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні» (надалі - Закону №2346), Закону
України «Про банки і банківську
діяльність» (надалі - Закон №2121),
Інструкції про безготівкові
розрахунки в Україні в національній
валюті, затвердженої постановою
Правління Національного банку України
№22 від 21.02.2004 р. (надалі - Інструкція №22),
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, що затверджена
наказом Міністерства юстиції України
№512/5 від 02.04.2012 р. (надалі - Інструкція
№512/5), Інструкції про порядок відкриття
використання і закриття рахунків у
національній та іноземній валютах,
затвердженої постановою Національного
Банку України №492 від 12.11.2003 р. (надалі -
Інструкція №492), Правил зберігання,
захисту, використання та розкриття
банківської таємниці, що затверджені
постановою Національного Банку
України №267 від 14.07.2006 р. (надалі -
Правила №267), під час винесення Вимоги
В судове засідання, в порядку
передбаченому ст.122-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України), з'явився
представник Відповідача, який щодо
позовних вимог заперечує в повному
обсязі, просить в позові відмовити із
підстав викладених в письмових
запереченнях, зокрема зазначає про не
виконання Позивачем постанови
Відповідача про арешт коштів боржника
від 14.02.2013 р. та, як наслідок, проведення
безпідставних перерахунків з рахунку
НКП «Нікопольтеплоенерего» коштів.
В судове засідання не з'явились
представники третіх осіб, про час та
місце були повідомлені належним чином,
клопотання про відкладення розгляду
або розгляду справи за їх відсутності
до суду не надходило.
Відповідно до положень ч.6 ст.128 КАС
України, суд перейшов до письмового
провадження по справі за наявними в
матеріалах справи доказами.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представників Позивача та Відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, в
межах заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку про наступне.
30.05.2014 р. Відповідачем винесено Вимогу
порядку ст.5, ст.11 Закону №606 та ст.62
Закону №2121, якою Позивача зобов'язано
негайно з момент утримання даної
вимоги усунути порушення
законодавства про виконавче
провадження, допущені ПАТ
«Укрсоцбанк», шляхом перерахування
відділу за рахунок власних коштів ПАТ
«Укрсоцбанк» сум помилкових переказів
з рахунку НКП «Нікопольтеплоенерего»
р. за наступними реквізитами: Головне
управління юстиції у
Дніпропетровській області, депозитний
Дніпропетровській області, , МФО 805012. Одночасно, в даній Вимозі
особисто з'явитись 05.06.2014 р. до відділу
за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Комсомольська, 56, к.314 з метою надання:
доказів виконання даної вимоги,
пояснень, відповідей на питання, у тому
числі, стосовно причин руху коштів НКП
«Ніколопольтеплоенерго» на рахунку
необхідних для вирішення питання про
притягнення винних осіб до
відповідальності за порушення
законодавства про виконавче
Позивач, не погоджуючись з винесеною
звернувся до суду за захистом своїх
прав та охоронюваних законом
Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст.1 Закону №606 виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної
виконавчої служби є задоволення вимог
виконавчого документа, забезпечення
дотримання при цьому прав та законних
інтересів громадян та юридичних осіб,
сприяння їм у реалізації своїх
процесуальних прав.

В провадженні Відповідача перебуває
зведене виконавче провадження №38147620,
щодо примусового виконання рішень про
стягнення заборгованості з НКП
«Ніколопольтеплоенерго».

Пунктом 5 ч.3 ст.11 Закону №606 державному
виконавцю у процесі здійснення
виконавчого провадження надано право
накладати арешт на майно боржника,
опечатувати, вилучати, передавати таке
майно на зберігання та реалізовувати
його в установленому законодавством
порядку.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.4 ст.52 Закону
№606 звернення стягнення на майно
боржника полягає в його арешті,
вилученні та примусовій реалізації.
Стягнення за виконавчими документами
звертається в першу чергу на кошти
боржника у гривнях та іноземній валюті,
інші цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках та
інших фінансових установах, на рахунки
в цінних паперах у депозитаріях цінних
паперів. На кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках,
вкладах та на зберіганні у банках чи
інших фінансових установах,
накладається арешт. Арешт поширюється
також на кошти на рахунках, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту.

В ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606 визначено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом: винесення постанови про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах; винесення
постанови про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; винесення постанови
про арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження;
проведення опису майна боржника і
накладення на нього арешту.

В ч.4 ст.65 Закону №606 державний
виконавець може звернути стягнення на
кошти боржника - юридичної особи, що
знаходяться на його рахунках, а також
на рахунках, відкритих боржником -
юридичною особою через свої філії,
представництва та інші відокремлені
підрозділи.

Як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження, Відповідачем
було винесено постанову про арешт
коштів боржника від 14.02.2013 р.,
відповідно до якої було постановлено
накласти арешт на кошти, що містяться
на рахунках банківських установ (в тому
числі і Нікопольській філії
Акціонерно-комерційного банку
соціального розвитку «Укрсоцбанк»
№8752 та №8001) та належать
боржнику (НКП
«Ніколопольтеплоенерго»). Дана
Постанова Відповідача від 14.02.2013 р. про
арешт коштів боржника була направлена
Позивачу із супровідним листом №123/4/33626
від 14.02.2013 р. та отримана Позивачем
20.02.2013 р.

Одночасно, відповідно до супровідного
листа Відповідача №123/4/33626 від 14.02.2013 р.,
Позивачу було роз'яснено положення ст.52
Закону №606, відповідно до якого арешт
поширюється також на кошти на рахунках,
які будуть відкриті після винесення
постанови про накладення арешту.

Крім того, 03.03.2014 р. Відповідачем було
винесено Постанову про арешт коштів
відповідно до якої було постановлено
накласти арешт на кошти, що містяться
на рахунках в Публічному акціонерному
товариству «Укрсоцбанк» та належать
боржнику (НКП
«Ніколопольтеплоенерго»).

Натомість, відповідно до ч.1 ст.59 Закону
№2121 визначено, що арешт на майно або
кошти банку, що знаходяться на його
рахунках, арешт на кошти та інші
цінності юридичних або фізичних осіб,
що знаходяться в банку, здійснюються
виключно за постановою державного
виконавця чи рішенням суду про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, встановленому
законом. Зняття арешту з майна та
коштів здійснюється за постановою
державного виконавця або за рішенням
суду.

В ч.2 та ч.3 ст.59 Закону №2121 визначено, що
зупинення власних видаткових операцій
банку за його рахунками, а також
видаткових операцій за рахунками
юридичних або фізичних осіб
здійснюється лише в разі накладення
арешту відповідно до частини першої
цієї статті, крім випадків,
передбачених Законом України «Про
запобігання та протидію легалізації
(відмиванню) доходів, одержаних
злочинним шляхом, або фінансуванню
тероризму». Зупинення видаткових
операцій здійснюється в межах суми, на
яку накладено арешт, крім випадків,
коли арешт накладено без встановлення
такої суми. Забороняється накладати
арешт на кореспондентські рахунки
банку.

Водночас, в п.10.1 Інструкції №22
обмеження прав клієнта щодо
розпоряджання грошовими коштами, що
знаходяться на його рахунку/ах,
відповідно до ст.1074 Цивільного кодексу
України не допускається, крім випадків
обмеження права розпоряджання
рахунком/ами за рішенням суду або в
інших випадках, установлених законом, а
також у разі зупинення фінансових
операцій, які можуть бути пов'язані з
легалізацією (відмиванням) доходів,
одержаних злочинним шляхом, або
фінансуванням тероризму, передбачених
законом. Виконання банком арешту
коштів, що зберігаються на рахунку
клієнта, здійснюється за постановою
державного виконавця чи рішенням суду
(у тому числі ухвалою, постановою,
наказом, виконавчим листом суду) про
стягнення коштів або про накладення
арешту в порядку, установленому
законом. Банк приймає до виконання
постанову державного виконавця та/або
рішення суду, які доставлені до банку
самостійно державним виконавцем,
слідчим, представником суду, органу
державної податкової служби або які
надійшли рекомендованим або цінним
листом, відправником якого є суд,
державний виконавець, слідчий, орган
державної податкової служби.

В п.10.2 та п.10.4 Інструкції №22
передбачено, що арешт за постановою
державного виконавця або за рішенням
суду накладається на кошти, що
обліковуються за рахунками, відкритими
клієнтами в банку, відповідно до
нормативно-правових актів
Національного банку, що регулюють
порядок відкриття та використання
рахунків. Банк, у якому відкрито
рахунок/рахунки клієнта, уживає
заходів щодо забезпечення виконання
документа про арешт коштів після
отримання документа про арешт коштів.

Водночас, суд критично ставиться до
посилання Позивача про не прийняття до
виконання Постанови Відповідача від
14.02.2013 р. про арешт коштів боржника до
виконання, оскільки ні положеннями
Закону №606, ні Закону №2121, ні
Інструкції №22, ні іншого
нормативно-правового акту не
передбачено право банківської
установи не приймати до виконання
постанову державного виконавця про
арешт коштів боржника.

Більше того, суд погоджується із
посиланням Відповідача, що Позивач мав
право звернутись із скаргою на
винесену постанову до начальника ВПВР
Управління ДВС ГУЮ у Дніпропетровській
обл. або оскаржити її до суду, чого
вчинено не було.

Враховуючи вказане, Постанова від
14.02.2013 р. про арешт коштів була діюча, і
Позивач зобов'язаний був її виконувати,
в тому числі і дотримуватись положень
п.10.10 Інструкції №22, відповідно до якої
у разі закриття рахунку за ініціативою
клієнта, у випадках реорганізації чи
ліквідації юридичних осіб або з
ініціативи банку арешт, накладений на
кошти, не припиняється і документ про
їх арешт продовжує обліковуватися за
відповідним позабалансовим рахунком.

Крім того, суд критично ставиться до
посилання Позивача, що оскільки
рахунок №3216 був відкритий НКП
«Ніколопольтеплоенерго» лише 27.01.2014 р.,
тому на нього не поширюється обов'язок
зупинення видаткових операцій.

Так, в ч.4 ст.6 Закону №2346 у разі
відкриття рахунка клієнтом, щодо якого
існує публічне обтяження рухомого
майна, накладене державним виконавцем,
банк зупиняє видаткові операції з
такого рахунка на суму обтяження та
повідомляє державному виконавцеві про
відкриття рахунка.

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, Позивач жодних дій щодо
зупинення видаткових операцій не
вчинив, кошти з рахунку №3216
перераховував, про що свідчить виписка
по особовому рахунку.

Таким чином, суд погоджується із
доводами Відповідача, про
протиправність не зупинення Позивачем
видаткових операцій НКП
«Ніколопольтеплоенерго» на рахунку
№3216, що відкритий у ПАТ
«Укрсоцбанк».

В пп.32.3.1 п.32.3 ст.32 Закону №2346
передбачено, що у разі помилкового
переказу суми переказу на рахунок
неналежного отримувача, що стався з
вини банку, цей банк-порушник
зобов'язаний негайно після виявлення
помилки переказати за рахунок власних
коштів суму переказу отримувачу.
Аналогічна за змістом норма визначена
в п.2.36 Інструкції №22, зокрема якщо з
вини банку кошти зараховані на рахунок
неналежного отримувача, то банк
зобов'язаний одразу після виявлення
своєї помилки перерахувати ці кошти на
рахунок отримувача, якому вони
призначалися, але внаслідок помилки
банку не були зараховані.

В п.1.23 ст.1 Закону №2346 визначено, що
помилковий переказ - рух певної суми
коштів, внаслідок якого з вини банку
або іншого суб'єкта переказу
відбувається її списання з рахунку
неналежного платника та/або
зарахування на рахунок неналежного
отримувача чи видача йому цієї суми у
готівковій формі. При цьому, п.1.23 ст.1
Закону №2346 передбачено, що неналежний
отримувач - особа, якій без законних
підстав зарахована сума переказу на її
рахунок або видана їй у готівковій
формі.

Оскільки, в судовому засіданні було
з'ясовано, що кошти з рахунку НКП
«Ніколопольтеплоенерго» №3216, що
відкритий у ПАТ «Укрсоцбанк», були
списані саме з вини Позивача, тому
Вимога №2.3-14/100013 в частині зобов'язання
перерахувати кошти за рахунок власних
коштів банку є правовою та
обґрунтованою.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення.
Ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову. Крім того,
відповідно до ст.94 КАС України судовий
збір не повертається.

Керуючись положеннями ст.2, ст.11, ст.69,
ст.71, ст.86, ст.158-163, ст.167, ст.254 КАС
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного
позову Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» до Відділу
примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області відмовити в
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст.254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін