Справа № 826/4092/14
Суддя: Коротких А. Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/4092/14
Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого судді:
Коротких А.Ю.,

суддів:
Літвіної Н.М.,

Хрімлі О.Г.,

при секретарі
Некрасовій М.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
представника товариства з обмеженою
відповідальністю "Емвей Україна" на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 16 травня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю "Емвей Україна" до
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області про
визнання протиправним та скасування
постанови, -

В С
Т А Н О В И В :

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
16 травня 2014 року в задоволенні позову
відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
представник товариства з обмеженою
відповідальністю "Емвей Україна" подав
апеляційну скаргу, в якій просить суд
апеляційної інстанції скасувати
рішення суду першої інстанції та
прийняти нове, яким позов задовольнити
повністю. Свої вимоги апелянт
аргументує тим, що судом першої
інстанції були неповно з'ясовані всі
обставини, що мали суттєве значення для
вирішення справи та допущені порушення
норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників
процесу, які з'явились у судове
засідання, дослідивши матеріали
справи, колегія суддів дійшла висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в Одеській області
проведено планову перевірку
товариства з обмеженою
відповідальністю "Емвей Україна" щодо
дотримання вимог законодавства про
захист прав споживачів, а також
додержання правил торгівлі та надання
послуг.

За наслідками перевірки відповідачем
було складено акт № 002060 від 30.01.2014 року,
в якому встановлено наступні порушення
позивачем: реалізація імпортованих
харчових продуктів без найменування та
місцезнаходження і номеру телефону
імпортера, найменування та
місцезнаходження і номер телефону
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача; відсутність інформація про
дату виготовлення та номер партії (у
зашифрованому вигляді); реалізація
продукції (канцелярській вироби з
паперу) без інформації про дату
виготовлення, місцезнаходження і
виробника.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено постанову про
накладення стягнень, передбачених ст. 23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою до позивача
застосовано штраф у розмірі 45 794,04 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону
України "Про захист прав споживачів"
від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ (далі - Закон
України № 1023-ХІІ), споживачі під час
придбання, замовлення або використання
продукції, яка реалізується на
території України, для задоволення
своїх особистих потреб мають право на
необхідну, доступну, достовірну та
своєчасну інформацію про продукцію, її
кількість, якість, асортимент, а також
про її виробника (виконавця, продавця).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України № 1023-ХІІ
продавець (виробник, виконавець)
зобов'язаний передати споживачеві
продукцію належної якості, а також
надати інформацію про цю продукцію.

З матеріалів справи вбачається, що
позивачем реалізовано харчову
продукцію, що не відповідає вимогам
нормативних документів, а саме: набір
оливкової олії Extra Virgin 2*0,75 л., код Е 3963К9;
набір кава в зернах 4*0,25 кг, код 1000181R3;
набір кава натуральна мелена 4*0,25 кг код
100181 . Дана продукція реалізувались з
порушенням п. 6 Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів.

Відповідно до п. 6 Технічного
регламенту щодо правил маркування
харчових продуктів №487 від 28.10.2010 року
маркування харчових продуктів повинно
містити таку обов'язкову продукцію,
зокрема: найменування та
місцезнаходження і номер телефону
виробника або гарячої лінії, фактичну
адресу потужностей (об'єкта)
виробництва, а для імпортованих
харчових продуктів - найменування та
місцезнаходження і номер телефону
імпортера; найменування
місцезнаходження і номер телефону
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача, у разі якщо цим
підприємством не є виробник; номер
партії виробництва.

З акту перевірки вбачається, що
відповідачем встановлено реалізацію
позивачем вищезазначеної продукції,
яка не містила: найменування та
місцезнаходження і номер телефону
імпортера; найменування та
місцезнаходження і номер телефону
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача.

Щодо твердження позивача, що ним не
допущено вищевказані порушення,
колегія суддів зазначає наступне.

Варіант упаковки продукції, який був
предметом перевірки, містить лише
інформацію щодо постачальника (ТОВ
«Емвей Україна»), його
місцезнаходження та номер телефону,
проте не містить відомостей щодо
найменування та місцезнаходження і
номер телефону імпортера.

Щодо наданих до суду першої інстанції
позивачем фото з маркуванням
вищезазначеного товару, колегія суддів
зазначає, що дана фотофіксація не дає
можливості встановити, що інформація
щодо імпортера, виробника та
підприємства, яке здійснює функції
щодо прийняття претензій від
споживача, була наявна на товарі на час
проведення перевірки.

З огляду на викладене, висновок
відповідача про порушення позивачем
вимог п. 6 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів
№487 від 28.10.2010 року є обґрунтованим та
правомірним.

Щодо висновку відповідача про
порушення позивачем ст.ст. 6, 15 Закону
України «Про захист прав споживачів»
(далі - Закон України № 1023-ХІІ) та п.п. 10,
14, 16 Правил роздрібної торгівлі
непродовольчими товарами від 19 квітня
2007 № 104, п. 6 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів
від 28 жовтня 2010 року № 487, а саме
відсутності інформації про дату
виготовлення та номер партії (у
зашифрованому вигляді), суд зазначає
наступне.

Статтею 15 Закону України № 1023-ХІІ
встановлено, що споживач має право на
одержання необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію, що забезпечує
можливість її свідомого і
компетентного вибору. Інформація
повинна бути надана споживачеві до
придбання ним товару чи замовлення
роботи (послуги). Інформація про
продукцію повинна містити, зокрема,
дату виготовлення.

Відповідно до п. 16 Технічного
регламенту щодо правил маркування
харчових продуктів, здійснюючи продаж
непродовольчих товарів вітчизняного
та іноземного виробництва, працівники
суб'єкта господарювання зобов'язані
надати споживачам необхідну,
достовірну та своєчасну інформацію про
товари в супровідній документації, що
додається до продукції, на етикетці, а
також маркуванням чи іншим способом (у
доступній наочній формі), прийнятим для
окремих видів товарів, яка має містити,
зокрема, дату виготовлення, строк
придатності (строк служби) товару.

Пунктом 14 Технічного регламенту щодо
правил маркування харчових продуктів
від 28 жовтня 2010 року № 487 визначено, що
забороняється продаж товарів, що не
мають відповідного маркування,
належного товарного вигляду, на яких
строк придатності не зазначено або
зазначено з порушенням вимог
нормативних документів, строк
придатності яких минув, а також тих, що
надійшли без документів, передбачених
законодавством, зокрема, які
засвідчують їх якість та безпеку.

Відповідно п. 6 Технічного регламенту
щодо правил маркування харчових
продуктів від 28 жовтня 2010 року № 487
вимоги до маркування харчових
продуктів повинні забезпечувати
надання споживачу необхідної,
доступної, достовірної та своєчасної
інформації про харчовий продукт.
Маркування харчових продуктів повинно
містити обов'язкову інформацію,
зокрема, часові характеристики
придатності харчового продукту, номер
партії виробництва.

Статтею 1 Закону України "Про
безпечність та якість харчових
продуктів" встановлено, що дата «Вжити
до» (кінцевий термін споживання) -
термін, після закінчення якого, за
будь-яких встановлених умов
зберігання, харчовий продукт,
вірогідно, не буде мати показників
якості, зазвичай очікуваних
споживачами, та не вважається
придатним для реалізації.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 38 Закону України "Про
безпечність та якість харчових
продуктів" усі харчові продукти, що
знаходяться в обігу в Україні,
етикетуються державною мовою України
та містять у доступній для сприймання
споживачем формі інформацію про
кінцеву дату споживання «вжити до …»
або дату виробництва та строк
придатності.

Позивач зазначає, що номер партії
товару вказується ним у маркуванні
продукції та містить інформацію про
рік виготовлення продукції та день її
виготовлення за юліанським календарем.

Колегія суддів дійшла висновку, що
етикетки товарів позивача, які були
надані для перевірки, не містять
інформацію у формі доступній для
сприймання споживачем щодо дати
виготовлення товару.

Згідно з п.п. 2, 7 ч. 1 ст. 23 Закону України
№ 1023-ХІІ у разі порушення
законодавства про захист прав
споживачів суб'єкти господарювання
сфери торговельного та інших видів
обслуговування, у тому числі
ресторанного господарства, несуть
відповідальність за: виготовлення або
реалізацію продукції, що не відповідає
вимогам нормативних документів, - у
розмірі п'ятдесяти відсотків вартості
виготовленої або одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
десяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі десяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян;
відсутність необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про продукцію - у розмірі тридцяти
відсотків вартості, одержаної для
реалізації партії товару, виконаної
роботи, наданої послуги, але не менше
п'яти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян, а у разі, коли
відповідно до закону суб'єкт
господарської діяльності не веде
обов'язковий облік доходів і витрат, - у
розмірі п'яти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

З огляду на встановлені вище обставини
та з урахуванням того, що відповідач
прийняв оскаржувану постанову в межах
своїх повноважень, колегія суддів
приходить до висновку про
правомірність прийняття відповідачем
постанови від 13.03.2014 року №93.

Щодо твердження того, що акт перевірки
складено 30.01.2014 року, тобто в день
початку перевірки, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про те, що формальне
порушення допущене при складанні акту
перевірки не може бути підставою для
скасування постанови в разі фактичної
наявності порушень.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків
суду першої інстанції не спростовують,
а тому колегія суддів вважає висновки
суду першої інстанції обґрунтованими.

Судом першої інстанції правильно
встановлено обставини справи та
ухвалено рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
а тому, у відповідності до ст. 200 КАС
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС
України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника
товариства з обмеженою
відповідальністю "Емвей Україна"
залишити без задоволення, а постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 16 травня 2014 року - без
змін.

Ухвала набирає законної сили у порядку,
визначеному ст. 254 КАС України, але може
бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України в
порядок і строки, визначені ст.212 КАС
України.

Головуючий суддя:
Коротких А.Ю.

Судді:
Літвіна Н.М.

Хрімлі О.Г.

Повний текст виготовлено: 02.09.2014 року.

.

Головуючий суддя
Коротких А. Ю.

Судді:
Літвіна Н. М.

Хрімлі О.Г.