Справа № 2а-0306/9353/11
Суддя: Яворський І.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
9104/137447/11

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Яворського І.О.,

суддів:
Кухтея Р.В., Клюби В.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
управління праці та соціального
захисту населення Ковельської
районної державної адміністрації
Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2011
року по справі за позовом управління
праці та соціального захисту населення
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області до
ОСОБА_1 про стягнення зайво виплачених
коштів,-

В С Т А Н О В
И В:

Позивач, управління праці та
соціального захисту населення
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області в
серпні 2011 року звернулося з позовом в
суд до ОСОБА_1 про стягнення зайво
виплачених коштів в сумі 755,51 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
вказує на те, що у червні 2011 р. було
виявлено, що відповідач зареєстрована
у Державному реєстрі фізичних осіб
платників податків як суб'єкт
підприємницької діяльності 23.05.2001 року
за № 223. А при зверненні за призначенням
щомісячної компенсації відповідач
вказала, що не зареєстрована як суб'єкт
підприємницької діяльності. Оскільки
відповідач належним чином не
повідомила позивача про те, що вона
зареєстрована у Державному реєстрі
фізичних - осіб платників податків як
суб'єкт підприємницької діяльності,
виникла переплата по призначеній та
виплаченій їй щомісячній компенсації в
сумі 755 грн. 51 коп.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 16 вересня 2011 року в справі
№2а/0306/9353/11 в задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням управлінням праці та
соціального захисту населення
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області
подано апеляційну скаргу в якій
просить скасувати постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2011
року в справі №2а/0306/9353/11 та прийняти
нову постанову, якою задовольнити
позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційну скаргу управління праці
та соціального захисту населення
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області
необхідно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову без змін. При
цьому колегія суддів виходить з
наступних міркувань.

Та обставина, що відповідач в період з
дня призначення компенсації до
припинення права на її отримання
здійснювала догляд за інвалідом 1 гр.,
сторонами не оспорюється та
стверджується копією довідки МСЕ № 004864
від 11.08.99 р. щодо інвалідності інваліда
з дитинства гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
який, відповідно до копій довідок
Колодяжненської сільради Ковельського
району Волинської області №№ 824, 826 від
09.12.04 р., є сином відповідача та членом
її сім'ї і вона здійснювала за ним
догляд.

Відповідно до копії свідоцтва про
державну реєстрацію (перереєстрацію)
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи від 23.05.2001 року,
відповідач, яка на той час мала
прізвище ОСОБА_1, була зареєстрована
Ковельською райдержадміністрацією
підприємцем.

Однак, відповідно до рішення
Господарського суду Волинської
області від 19.12.2005 року у справі № 5/74 - 70
за позовом Ковельської об'єднаної
державної податкової інспекції до
приватного підприємця ОСОБА_1 про
припинення підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця, за вказаним
судовим рішенням було припинено
підприємницьку діяльність відповідача
та зобов'язано державного реєстратора
вчинити дії, передбачені ст. 49 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців».

З заявою про призначення допомоги по
догляду за інвалідом І гр., відповідач
звернулася 23 грудня 2004 року. Ця
допомога була призначена відповідачу з
23.12.2004 року.

Механізм призначення щомісячної
компенсаційної виплати непрацюючій
працездатній особі, яка доглядає за
інвалідом І групи або за особою, яка
досягла 80-річного віку (далі -
компенсація) регламентований
постановою Кабінету Міністрів України
від 26 липня 1996 року № 832 «Про підвищення
розмірів державної допомоги окремим
категоріям громадян».

Компенсація призначається управлінням
праці та соціального захисту населення
за місцем проживання заявника і
виплачується у грошовій формі
непрацюючим працездатним особам, які
здійснюють догляд за інвалідом І групи
або особою, яка досягла 80-річного віку,
та фінансуються органами Пенсійного
фонду України.

Для призначення компенсації
одержувачі подають заяву, форма якої
затверджена наказом Міністерства
соціальної політики України від 22
лютого 2012 року № 96 «Про затвердження
форми Заяви про призначення усіх видів
соціальної допомоги, компенсацій,
субсидій та пільг», зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 20 березня
2012 року за № 418/20731.

До заяви додаються:

- паспорт або документ, що
посвідчує особу одержувача державної
соціальної допомоги;

- довідка про перебування на
обліку в органах Пенсійного фонду
України або органах праці та
соціального захисту населення - для
особи, за якою здійснюється догляд;

- паспорт або документ, що
посвідчує особу, за якою здійснюється
догляд;

- довідка з місця проживання про
те, що особа здійснює догляд за
інвалідом І групи або престарілою
особою, старше 80 років;

- документ, який підтверджує, що
особа не працює: трудова книжка та
довідка органів державної податкової
служби довільної форми про те, що особа
не перебуває на обліку у даному органі
державної податкової служби як фізична
особа - підприємець;

- за відсутності трудової книжки -
заява особи із зазначенням причини
відсутності трудової книжки;витяг з
акта огляду медико-соціальної
експертної комісії (МСЕК) (для осіб,
визнаних інвалідами І групи) - для
особи, за якою здійснюється догляд.

Компенсація призначається та
виплачується з дня подання заяви з
усіма необхідними документами до дня
досягнення заявником пенсійного віку,
але не більш ніж на строк встановлення
групи інвалідності.

Розмір призначеної компенсації
становить - 4,80 грн. на місяць.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивач не виконав свого обов'язку по
перевірці всіх документів, які
надаються для призначення компенсації,
зокрема на наявність довідки органів
державної податкової служби довільної
форми про те, що особа не перебуває на
обліку у даному органі державної
податкової служби як фізична особа -
підприємець.

Відповідно до статті 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Ці вимоги закріплюють у національному
законодавстві положення ст. 6 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод від 04.11.50 р.,
ратифікованої Законом України від 17.07.97
р., відповідно до якої кожному
гарантується право на справедливий
судовий розгляд. Кожен при вирішенні
питання щодо його цивільних прав та
обов'язків має право на справедливий і
відкритий розгляд упродовж розумного
строку незалежним і безстороннім
судом, встановленим законом.

Правосуддя за своєю суттю визнається
таким лише за умови, що воно відповідає
вимогам справедливості і забезпечує
ефективне поновлення в правах (Рішення
Конституційного Суду України N 3-рп/2003
від 30 січня 2003 р.).

Справедливість - одна з основних засад
права, є вирішальною у визначенні його
як регулятора суспільних відносин,
одним із загальнолюдських вимірів
права. Зазвичай справедливість
розглядають як властивість права,
виражену, зокрема, в рівному юридичному
масштабі поведінки й у пропорційності
юридичної відповідальності вчиненому
правопорушенню. У сфері реалізації
права справедливість проявляється,
зокрема, у рівності всіх перед законом,
відповідності злочину і покарання,
цілях законодавця і засобах, що
обираються для їх досягнення.
Справедливе застосування норм права - є
передусім недискримінаційний підхід,
неупередженість. Це означає не тільки
те, що передбачений законом склад
злочину та рамки покарання
відповідатимуть один одному, а й те, що
покарання має перебувати у
справедливому співвідношенні із
тяжкістю та обставинами скоєного і
особою винного. Адекватність покарання
ступеню тяжкості злочину випливає з
принципу правової держави, із суті
конституційних прав та свобод людини і
громадянина, зокрема права на свободу,
які не можуть бути обмежені, крім
випадків, передбачених Конституцією
України (п. 4.1 Рішення Конституційного
Суду України N 15-рп/2004 від 02.11.2004 р.).

Отже в даному спорі варто визнати, що
порушення порядку виплати компенсації
виникло внаслідок дій (бездіяльності)
органу, який призначає компенсацію, а
не упереджених дій фізичної особи, яка
звернулась за призначенням
компенсації, оскільки перший не
проявив належної уваги на пакет
поданих документів для призначення
компенсації і призначив таку не
з'ясувавши наявність довідки
податкового органу про те, що особа не
перебуває на обліку в органі державної
податкової служби як фізична особа -
підприємець.

Крім того відповідач не заперечує той
факт, що на момент призначення пенсії
грудень 2004 року вона була
зареєстрована приватним підприємцем,
однак зауважує, що жодної
підприємницької діяльності фактично
не здійснювала, а тому в заяві про
призначення пенсії написала
«підприємницькою діяльністю не
займаюсь».

Колегія суддів звертає увагу, що
справедливість розгляду справи
полягає у з'ясуванні не лише формальної
сторони справи а й дослідження її
фактичних моментів.

Та обставина, що особа була
зареєстрована приватним підприємцем
ще не означає, що вона фактично
здійснювала таку діяльність і
отримувала за це дохід.

Суд першої інстанції, враховуючи
вимоги Кодексу адміністративного
судочинства України про справедливий
судовий розгляд справи належним чином
дослідив обставини з приводу
податкового обліку відповідача як
приватного підприємця і здійснення ним
підприємницької діяльності та
з'ясував, що ОСОБА_1 підприємницької
діяльності не здійснювала незважаючи
на її формальний статус як фізичної
особи-підприємця.

Суд першої інстанції правильно звернув
увагу на строк звернення до суду
визначений статтею 99 КАС України та
визначився, що такий позивачем
пропущено.

Колегія суддів підтримує позицію суду
першої інстанції щодо пропуску строку
звернення до суду з позовною заявою з
тих підстав, що Кодекс
адміністративного судочинства
визначає два моменти відліку цього
строку, а саме: коли особа дізналась про
порушення своїх прав, свобод та
інтересів та момент коли вона повинна
була дізнатись.

На думку суду апеляційної інстанції в
даному випадку за відлік строку
звернення з адміністративним позовом
необхідно брати момент коли особа
повинна була дізнатися про порушення
своїх права, свобод та інтересів, так як
при призначенні компенсації позивач
повинен був згідно своїх обов'язків
дослідити обставини законності
призначення компенсації.

З огляду на наведене апеляційні вимоги
є неаргументованими, а тому в
задоволенні таких необхідно відмовити.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1
ст.198, ст.200, ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу управління праці та
соціального захисту населення
Ковельської районної державної
адміністрації Волинської області
залишити без задоволення, а постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 16 вересня 2011
року в справі №2а/0306/9353/11 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий
І.О. Яворський

Судді
Р.В. Кухтей

В.В. Клюба