Справа № 2а-8/08
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 р.
Справа №
С-11355/08/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Курильця А.Р.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 25 червня 2008 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до землевпорядника Углянської
сільської ради ОСОБА_1, Углянської
сільської ради про визнання
протиправними дій, визнання недійсним
та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

19.04.2007 року ОСОБА_2 звернувся до суду з
позовом до землевпорядника Углянської
сільської ради ОСОБА_1, Углянської
сільської ради в якому просив визнати
незаконними дії землевпорядника
Углянської сільської ради ОСОБА_1 по
встановленню меж земельної ділянки,
розташованої між земельними ділянками,
що належать громадянам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в урочищі «Заріка» в с. Угля,
зобов'язати землевпорядника
Углянської сільської ради ОСОБА_1
негайно забрати межові знаки
встановлені ним на земельній ділянці,
розташованій між земельними ділянками,
що належать громадянам ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в урочищі «Заріка» в с. Угля,
визнати нечинним рішення Углянської
сільської ради № 2 від 07.08.2001 року,
зобов'язати Углянську сільську раду
привести у відповідність чинному
законодавству власні рішення, якими
земельна ділянка, що розташована між
земельними ділянками, що належать
громадянам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в урочищі
«Заріка» в с. Угля надана позивачу та
землевпоряднику ОСОБА_1 шляхом
скасування рішення, яке було видано
пізніше.

Постановою Тячівського районного суду
Закарпатської області від 25 червня 2008
року адміністративний позов
задоволено частково. Визнано недійсним
та скасовано рішення Углянської
сільської ради від 7 серпня 2001 року № 2
«Про надання дозволу щодо передачі
земельної ділянки у власність та
будівництва житлового будинку» щодо
надання ОСОБА_1 земельної ділянки у
приватну власність для будівництва та
обслуговування житлового будинку ,
площею 0,25 га в урочищі «Підділком» , між
сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано
протиправними дії землевпорядника
Углянської сільської ради ОСОБА_1 щодо
відведення йому земельної ділянки
площею 0,25 га в урочищі «Підділком». В
решті позову відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
відповідачами в даній справі не
наведено належних і допустимих доказів
щодо правомірності оспорюваного
рішення Углянської сільської ради та
пов'язаними з ним діями
землевпорядника Углянської сільської
ради і їх доводи ґрунтуються на
припущенні, а тому порушене право
позивача на набуття в установленому
порядку права на спірну земельну
ділянку підлягає захисту.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну
скаргу, в якій просить оскаржувану
постанову скасувати та залишити
позовну заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_1 надано в приватну власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку земельну ділянку
площею 0,25 га в урочищі «Підділком» між
сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по вул.
Радянська, згідно до копії рішення № 2
вісімнадцятої сесії 3 скликання
Углянської сільської ради від 07.08.2001
року «Про надання дозволу щодо
передачі земельної ділянки у власність
та будівництва житлового будинку»
(а.с.17).

Однак, як вбачається з наявної в
матеріалах справи копії рішення
виконкому Углянської сільської ради
від 14.04.1998 року № 1 ОСОБА_2 виділено у
користування земельну ділянку площею
0,25 га відповідно 0,07 га під будівництво
житлового будинку та 0,18 га у
користування в с. Угля ур. «Заріка» між
сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с. 4).

Позивач стверджує, що виділена ОСОБА_1
земельна ділянка, це та ж земельна
ділянка, що була виділена йому
зазначеним вище рішенням виконкому
Углянської сільської ради, в зв'язку з
чим Углянська сільська рада не мала
права надавати її у власність іншій
особі без попереднього вилучення у
нього даної земельної ділянки у
встановленому законодавством порядку,
тому оскаржуване рішення Углянської
сільської ради від 07.08.2001 року № 2 «Про
надання дозволу щодо передачі
земельної ділянки у власність та
будівництва житлового будинку» є
протиправним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає такі твердження
позивача правомірними та
обґрунтованими, оскільки зазначене
вище рішення виконкому Углянської
сільської ради від 14.04.1998 року № 1, яким
ОСОБА_2 виділено у користування
земельну ділянку площею 0,25 га в с. Угля
ур. «Заріка» між сусідами ОСОБА_3 та
ОСОБА_6, у встановленому законодавством
порядку не оскаржувалось і не
скасовувалось, а також земельна
ділянка у позивача не вилучалась.

Твердження апелянта про те, що рішення
виконкому Углянської сільської ради
від 14.04.1998 року № 1 є незаконним,
оскільки виконавчий комітет сільської
ради відповідно до чинного на той час
законодавства не мав повноважень
передавати у власність земельні
ділянки, а також відповідно до архівних
документів такого рішення не існує,
отже, позивач надав сфальсифіковану
(підробну) його копію, колегія суддів
вважає необґрунтованими і не бере до
уваги з таких підстав.

Частиною 1 ст. 9 Земельного кодексу 1990
року, який був чинним на час прийняття
рішення від 14.04.1998 року, було визначено,
що передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди, у порядку,
встановленому статтями 17 і 19 цього
Кодексу належить до відання сільських,
селищних і міських районного
підпорядкування Рад народних
депутатів у галузі регулювання
земельних відносин на їх території.

Однак ч. 3 ст. 3 цього Кодексу було
передбачено, що повноваження щодо
передачі, надання та вилучення
земельних ділянок місцеві Ради
народних депутатів можуть передавати
відповідно органам державної
виконавчої влади або виконавчим
органам місцевого самоврядування.

Доводи апелянта про те, що рішення
виконкому Углянської сільської ради
від 14.04.1998 року № 1 не існує, а ОСОБА_2
надав підроблену копію, на думку
колегії суддів, є припущенням, оскільки
ОСОБА_1 не надав належних доказів на
підтвердження своїх доводів, а надана
ним архівна довідка від 09.07.2008 року №
29/102, в якій зазначено, що в архівному
фонді відсутній протокол засідання
виконкому Углянської сільської ради за
14.04.1998 року, оскільки відсутність
такого протоколу в архіві не є
беззаперечним доказом не прийняття
виконкомом зазначеного рішення.

Крім того, підроблення рішення органу
місцевого самоврядування є
кримінальним злочином, однак апелянт
на надав доказів звернення до
правоохоронних органів з цього приводу
та рішень, прийнятих цими органами.

Також колегія суддів не бере до уваги
доводи апелянта про те, що оскаржуване
рішення Углянської сільської ради не
порушує прав позивача, оскільки він не
набув прав користувача земельної
ділянки в зв'язку з тим, що не оформив
передбачених законодавством
документів, оскільки відсутність таких
документів не позбавляє позивача права
користуватись земельною ділянкою, яка
була виділена рішенням органу
місцевого самоврядування, і дана
обставина повинна була враховуватись
Углянською сільською радою при
вирішення питання про надання
земельної ділянки ОСОБА_1

Крім того, в матеріалах справи наявні
відповіді та акти органів земельних
ресурсів та Углянської сільської ради,
в яких складено схеми земельних
ділянок, що перебувають в користуванні
(власності) ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (діда
позивача) та зазначається, що
встановити точне розміщення земельних
ділянок неможливо.

Однак при прийнятті оскаржуваного
рішення Углянська сільська рада не
встановила і не визначила належним
чином межі спірних земельних ділянок,
що також свідчить про протиправність
оскаржуваного рішення.

Також на думку колегії суддів, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про те, що не можна визнати
належним і допустимим доказом
виділення ОСОБА_1 земельної ділянки,
надану відповідачем копію рішення № 2
вісімнадцятої сесії 3 скликання
Углянської сільської ради від 7 серпня
2001 року «Про надання дозволу щодо
передачі земельної ділянки у власність
та будівництва житлового будинку» щодо
надання йому в приватну власність для
будівництва та обслуговування
житлового будинку земельну ділянку
площею 0,25 га в ур. «Підділком» між
сусідами ОСОБА_4 та ОСОБА_5, вул.
Радянська , оскільки із його тексту
встановлено, що воно винесено на
підставі ст..ст. 40, 81, 115, 118, 125 ЗК України ,
тобто ЗК України, 2001 року , який почав
діяти тільки з 1 січня 2002 року і на
момент винесення оспорюваного рішення
ще не був чинним , а діючий на той момент
ЗК України в редакції 1992 року таких
статей не мав, що також свідчить про
протиправність даного рішення.

Як встановлено статтею 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Сторони мають право обґрунтовувати
належність конкретного доказу для
підтвердження їхніх вимог або
заперечень. Докази, одержані з
порушенням закону, судом при вирішенні
справи не беруться до уваги. Обставини,
які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини ,
на яких ґрунтуються її вимоги і
заперечення. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення , дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача , якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Як вбачається з постанови Тячівського
районного суду від 9 квітня 2008 року про
закриття кримінальної справи за ч. 1 ст.
366 КК України, ОСОБА_1 пред'явлено
обвинувачення в тому, що він
перебуваючи на посаді землевпорядника
Углянської сільської ради і будучи
службовою особою, підробив рішення
Углянської сільської ради №2 від 07.08.2001
року та подав у відділ містобудування
та архітектури Тячівської РДА , а також
акт про погодження меж земельної
ділянки та обрис земельної ділянки.
Зазначеною постановою суд звільнив
ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності за чинений ним злочин
в зв'язку з дієвим каяттям та сприянням
у розкритті злочину. При цьому, як
зазначено в постанові, ОСОБА_1 визнав
свою вину у вчиненні злочину (а.с. 95).

За наведених обставин колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та прийняв постанову
з додержанням норм матеріального і
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду, тому оскаржувану
постанову слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198,
ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 254 КАС
України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Тячівського
районного суду Закарпатської області
від 25 червня 2008 року у справі № 2а-8/08 -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

А.Р. Курилець