Справа № 2а-2570/1847/12
Суддя: Малинін В.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/56052/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Малиніна В.В. (доповідач), Ситникова О.Ф.,
Швець В.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Чернігівського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 23 серпня 2012
року у справі за позовом
Чернігівського обласного відділення
фонду соціального захисту інвалідів до
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
ім.Дімітрова про стягнення
адміністративно-господарських
санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2012 року Чернігівське
обласне відділення Фонду соціального
захисту інвалідів (далі - позивач)
звернулося до суду з адміністративним
позовом до Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю ім.Дімітрова (далі -
відповідач), в якому просило суд
стягнути з відповідача 6938,46 грн.
адміністративно-господарських санкцій
та 68,11 грн. пені, мотивуючи позов тим, що
відповідач у 2011 році не виконав
встановлених чинним законодавством
вимог щодо нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів.

Позовні вимоги мотивувало тим, що
відповідно до положень Закону України
від 21 березня 1991 року № 875-ХІІ
"Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 875-XІI)
відповідач не виконав всі умови,
передбаченні чинним законодавством по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів.

Постановою Чернігівського
окружного адміністративного суду від 2
липня 2012 року позов задоволено,
стягнуто з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю ім.Дімітрова в доход
Державного бюджету України 6938,46
гривень адміністративно-господарських
санкцій та 68,11 гривень пені.

Постановою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2012 року апеляційну скаргу
задоволено. Рішення суду першої
інстанції скасовано та ухвалено нову
постанову, якою відмовлено у
задоволенні позову.

В обґрунтування касаційної скарги
Чернігівське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
посилається на неправильне
застосування судом норм матеріального
права, у зв'язку з чим ставить питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та ухвалення
нового, про задоволення позовних вимог.

До Вищого адміністративного суду
України надійшло заперечення на
касаційну скаргу від
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю
ім.Дімітрова, в якому воно просить
залишити без змін рішення суду
апеляційної інстанції, а касаційну
скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді,
обговоривши доводи касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
рішення, що приймалися під час її
розгляду, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову,
суд апеляційної інстанції, не
погоджуючись з висновком суду першої
інстанції, виходив з того, що
відповідачем вжиті усі, передбачені
чинним законодавством, заходи по
забезпеченню працевлаштування
інвалідів, а тому штрафні санкції,
передбачені статтею 20 Закону № 875-XІI, до
нього застосовуватися не можуть.

Проте зазначений висновок суду є
передчасним.

Згідно зі статтею 19 Закону № 875-XІI
для підприємств, установ, організацій,
у тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю,
самостійно розраховують кількість
робочих місць для працевлаштування
інвалідів відповідно до нормативу,
встановленого частиною першою цієї
статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Статтею 20 цього ж Закону
передбачено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом. Для підприємств, установ,
організацій, у тому числі підприємств,
організацій громадських організацій
інвалідів, фізичних осіб, на яких
працює від 8 до 15 осіб, розмір
адміністративно-господарських санкцій
за робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом, визначається в розмірі
половини середньої річної заробітної
плати на відповідному підприємстві, в
установі, організації, у тому числі
підприємстві, організації громадських
організацій інвалідів, у фізичної
особи, яка використовує найману працю.
Положення цієї частини не поширюється
на підприємства, установи і
організації, що повністю утримуються
за рахунок коштів державного або
місцевих бюджетів.

Статтею 218 Господарського кодексу
України встановлено, що підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Згідно з частиною четвертою статті
20 Закону України "Про зайнятість
населення" підприємства, установи і
організації незалежно від форми
власності реєструються у місцевих
центрах зайнятості за їх
місцезнаходженням як платники збору до
Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
щомісяця подають цим центрам
адміністративні дані у повному обсязі
про наявність вільних робочих місць
(вакансій), у тому числі призначених для
працевлаштування інвалідів.

Відповідно до статті 181 Закону
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
рішення про визнання інваліда
безробітним і взяття його на облік для
працевлаштування приймається центром
зайнятості за місцем проживання
інваліда на підставі поданих ним
рекомендації МСЕК та інших,
передбачених законодавством,
документів.

Державна служба зайнятості
здійснює пошук підходящої роботи
відповідно до рекомендацій МСЕК,
наявних у інваліда кваліфікації та
знань, з урахуванням його побажань.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що згідно зі звітом за
формою № 10-ПІ за 2011 рік, поданим
відповідачем відділенню Фонду,
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю ім.
Дімітрова в зазначений період склала 13
осіб. Відповідно, кількість інвалідів -
штатних працівників, які повинні
працювати на робочих місцях, створених
за вимогами статті 19 Закону № 875-XІI,
складає 1 особа.

Відповідно до поданого
відповідачем звіту про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2011 рік
середньооблікова кількість штатних
працівників, яким відповідно до
чинного законодавства встановлена
інвалідність - 0 осіб.

З листа Семенівського центру
зайнятості № 02/240 від 13 березня 2012 року
вбачається, що Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю ім.Дімітрова звіти
про наявність вакансій форми 3-ПН щодо
вакантних місць для працевлаштування
інвалідів протягом 2011 року подавалися
щомісячно з травня по грудень 2011 року.

За наведених обставин колегія
суддів погоджується з висновком суду
апеляційної інстанції про вжиття
відповідачем вичерпних заходів щодо
недопущення правопорушення, яке є
підставою для застосування до нього
штрафних санкцій, визначених статтею 20
Закону № 875-XІI, однак, лише в період з
травня по грудень 2011 року.

Водночас, в обґрунтування такого ж
висновку за період з січня по квітень
2011 року суди не встановили ні факту
подання відповідачем до Семенівського
районного центру зайнятості звітів за
формою №3-ПН щодо наявності вакансій
для працевлаштування інвалідів за
вказаний період, ні факту виконання
відповідачем в цей період нормативу із
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів у повному
обсязі.

Незважаючи на те, що судами допущено
неповне з'ясування обставин справи
лише в частині періоду з січня по
квітень 2011 року, колегія суддів
приходить до висновку про необхідність
скасувати усі ухвалені у справі
рішення в повному обсязі та направити
справу на новий розгляд до суду першої
інстанції, оскільки позовні вимоги
стосуються річного періоду, який не
підлягає поділу.

Під час нового розгляду справи суду
першої інстанції необхідно врахувати
викладене, всебічно і повно встановити
всі фактичні обставини справи на
підставі об'єктивної оцінки наявних у
ній доказів, з'ясувати справжні права
та обов'язки сторін і, залежно від
встановленого, правильно застосувати
норми матеріального права, що
врегульовують спірні правовідносини,
та ухвалити законне й обґрунтоване
рішення.

Керуючись статтями 222, 227, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Чернігівського
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів
задовольнити частково.

Постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 2
липня 2012 року та постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 23 серпня 2012 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд
до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
оскарженню не підлягає.

Судді:

В.В.Малинін

О.Ф.Ситников

В.В.Швець