Справа № 826/11784/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року м. Київ
К/800/57949/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Зайця В.С.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 08 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_2, яка діє
в інтересах ОСОБА_3, до Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб,
третя особа - публічне акціонерне
товариство "Ерде Банк", про скасування
рішення та стягнення коштів,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах
ОСОБА_3 з позовом до Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб, третя особа -
публічне акціонерне товариство "Ерде
Банк", про скасування рішення про
включення ОСОБА_3 до 4 черги, визначеної
частиною першою статті 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" та поновлення
права вкладника на отримання
гарантованого внеску згідно з частиною
другою статті 26 вказаного Закону;
стягнення з відповідача на користь
ОСОБА_3 - отримувача, суму
гарантованого вкладу у розмірі 159 800,00
грн. з договору банківського вкладу
(депозиту) "Дитячий" №0928/01 дит. Від
28.09.2012.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
відповідачем - Фондом гарантування
вкладів фізичних осіб, протиправно не
вчинено дій щодо повернення ОСОБА_3
гарантованої суми за його вкладом із
одночасним безпідставним віднесенням
ОСОБА_3 до 4 черги із визнанням вимоги у
розмірі 129 337,53 грн., у той час як сума
вкладу згідно з договором банківського
вкладу (депозиту) "Дитячий" №0928/01 дит.
Від 28.09.2012 становила 20 000,00 доларів США.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
08 серпня 2013 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2 як
особа, яка діє в інтересах ОСОБА_3, із
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просила скасувати оскаржувані судові
рішення та постановити нове, про
задоволення позову.

Відповідно до положень статті 220-1
Кодексу адміністративного судочинства
України справу розглянуто у
попередньому судовому засіданні без
повідомлення осіб, які беруть участь у
справі.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 28.09.2012 між публічним
акціонерним товариством "Ерде Банк" та
ОСОБА_2 укладено Договір №0928/01дит.
("Дитячий"), згідно з пунктом 1.1 якого
вкладник передає, а Банк приймає на
вкладний (депозитний) рахунок
№2635.4.09189.001 грошові кошти у сумі,
визначеній пунктом 3.1 Договору - 20 000,00
доларів США, на умовах, визначених
Договором на строк 331 місяці з 28.09.2012 по
25.08.2023. Відповідно до пунктів 1.1 та 3.1
Договору №0928/01дит. його укладено на
користь неповнолітньої дитини ОСОБА_3

28.09.2012 між публічним акціонерним
товариством "Ерде Банк" та ОСОБА_2
укладено Договір №0928/02кварт., згідно з
пунктом 1.1 якого вкладник передає, а
Банк приймає на вкладний (депозитний)
рахунок НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 20
000,00 доларів США на умовах, визначених
Договором, на строк 3 місяці з 28.09.2012 по
28.12.2012.

Постановою Національного банку
України від 09.01.2013 №4 ухвалено
відкликати банківську ліцензію та
ліквідувати публічне акціонерне
товариство "Ерде Банк".

Виконавчою дирекцією Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб
прийнято рішення від 10.01.2013 №3 про
призначення уповноваженої особи Фонду
на ліквідацію публічного акціонерного
товариства "Ерде Банк".

22.01.2013 ОСОБА_2 звернулась до відповідача
із заявою про внесення змін до реєстру
вкладників Банку на відшкодування
гарантованої суми Фондом, що
формується згідно з Законом України
"Про систему гарантування вкладів
фізичних осіб", а саме: доповнити реєстр
даними стосовно вкладу ОСОБА_3, який
було відкрито згідно з Договором
№0928/01дит.

28.01.2013 позивач також звернулась до
уповноваженої особи Фонду із заявою
про визначення вимог кредитора до
банку, в які просила визнати кредитора
публічне акціонерне товариство "Ерде
Банк", включити в реєстр акцептованих
вимог кредиторів та сплатити суму
нарахованих відсотків по валютному
вкладу в доларах США згідно з Договором
№0928/01дит.

Листом від 29.04.2013 Фонд гарантування
вкладів фізичних осіб повідомив
позивача про прийняття виконавчою
дирекцією Фонду рішення від 25.04.2013 №051/13
про затвердження Реєстру акцептованих
вимог кредиторів Банку із включенням
вимоги ОСОБА_2 до Реєстру та її
задоволення на суму 129 337,53 грн.
відповідно до 4 черговості, визначеної
частиною першою статті 52 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб".

Вказуючи на факт порушення прав та
законних інтересів ОСОБА_3 у зв'язку з
прийняттям відповідачем рішення від
25.04.2013 №051/13, ОСОБА_2 звернулась до суду
із зазначеним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з правомірності дій Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб та
відсутністю факту порушення прав та
законних інтересів позивача.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
вказаною позицією судів попередніх
інстанцій, огляду на наступне.

Відповідно до статті 1063 Цивільного
кодексу України фізична або юридична
особа може укласти договір
банківського вкладу (зробити вклад) на
користь третьої особи. Ця особа набуває
права вкладника з моменту пред'явлення
нею до банку першої вимоги, що випливає
з прав вкладника, або вираження нею
іншим способом наміру скористатися
такими правами. До набуття особою, на
користь якої зроблений банківський
вклад, прав вкладника ці права належать
особі, яка зробила вклад.

Згідно з положеннями статті 31
Цивільного кодексу України фізична
особа, яка не досягла чотирнадцяти
років (малолітня особа), має право,
зокрема, самостійно вчиняти дрібні
побутові правочини. Правочин
вважається дрібним побутовим, якщо він
задовольняє побутові потреби особи,
відповідає її фізичному, духовному чи
соціальному розвитку та стосується
предмета, який має невисоку вартість.

Колегія суддів погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій в
частині того, що ОСОБА_3 як малолітня
особа ІНФОРМАЦІЯ_1, не набув права
вкладника за договором №0928/01дит.,
оскільки обсяг його цивільної
дієздатності на момент виникнення
спірних правовідносин не є достатнім
для самостійного вираження наміру на
реалізацію прав вкладника.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій в частині того, що
вкладником за договором №0928/01дит. є
ОСОБА_2

Відповідно до частини першої статті 26
Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
Фонд гарантує кожному вкладнику банку
відшкодування коштів за його вкладом.
Фонд відшкодовує кошти в розмірі
вкладу, включаючи відсотки, нараховані
на день прийняття рішення Національним
банком України про віднесення банку до
категорії неплатоспроможних та
початку процедури виведення Фондом
банку з ринку, але не більше суми
граничного розміру відшкодування
коштів за вкладами, встановленого на
дату прийняття такого рішення,
незалежно від кількості вкладів в
одному банку. Сума граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами не
може бути меншою 200000 гривень.
Адміністративна рада Фонду не має
права приймати рішення про зменшення
граничної суми відшкодування коштів за
вкладами. Зобов'язання з виплати
відсотків за вкладами, нарахованих під
час здійснення тимчасової
адміністрації, задовольняються
відповідно до черговості, встановленої
пунктом 4 частини першої статті 52 цього
Закону.

Рішенням Адміністративної ради Фонду
гарантування вкладів фізичних осіб від
21.08.2012, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 29.08.2012 за №1452/21764,
збільшено розмір відшкодування коштів
за вкладами, включаючи відсотки, за
рахунок коштів Фонду гарантування
вкладів фізичних осіб до 200 000,00 грн.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 16.01.2013 відповідачем
виплачено позивачеві 200 000,00 грн. суми
відшкодування за вкладами згідно з
Договором №0928/02кварт. та Договором
№0928/01дит.

За вказаних обставин, зважаючи на
максимальний розмір відшкодування
коштів за вкладами, виходячи з положень
статті 26 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб",
згідно з якими Фонд відшкодовує кошти
не більше суми граничного розміру
відшкодування коштів за вкладами,
встановленого на дату прийняття такого
рішення, незалежно від кількості
вкладів в одному банку, а також
зважаючи на те, що ОСОБА_2 є вкладником
як за Договором №0928/02кварт., так і за
Договором №0928/01дит., колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо дотримання
відповідачем вимог статті 26 Закону
України "Про систему гарантування
вкладів фізичних осіб" при здійснення
гарантованого відшкодування коштів за
вкладами позивача.

Так само, колегія суддів погоджується
із позицією судів попередніх інстанцій
щодо необґрунтованості посилання
позивача на протиправне включення
ОСОБА_3 до 4 черги, визначеної частиною
першою статті 52 Закону України "Про
систему гарантування вкладів фізичних
осіб".

Так, відповідно до частини першої
статті 52 Закону України "Про систему
гарантування вкладів фізичних осіб"
кошти, одержані в результаті
ліквідації та реалізації майна банку,
спрямовуються уповноваженою особою
Фонду на задоволення вимог кредиторів
у такій черговості: 1) зобов'язання, що
виникли внаслідок заподіяння шкоди
життю та здоров'ю громадян; 2) грошові
вимоги щодо заробітної плати, що
виникли із зобов'язань банку перед
працівниками до прийняття рішення про
відкликання банківської ліцензії та
ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що
виникли у випадках, визначених цим
Законом, у тому числі щодо повернення
цільової позики банку, наданої
протягом здійснення тимчасової
адміністрації з метою забезпечення
виплат відповідно до пункту 1 частини
шостої статті 36 цього Закону та щодо
покриття витрат Фонду, передбачених у
пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього
Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних
осіб у частині, що перевищує суму,
виплачену Фондом; 5) вимоги
Національного банку України, що
виникли в результаті зниження вартості
застави, наданої для забезпечення
кредитів рефінансування; 6) вимоги
фізичних осіб, платежі яких або платежі
на ім'я яких заблоковано (крім фізичних
осіб - суб'єктів підприємницької
діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог
за субординованим боргом; 8) вимоги за
субординованим боргом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач звернулась до
уповноваженої особи Фонду із заявою
про визнання вимог кредитора від 28.01.2013
за Договором №0928/01дит. За результатами
розгляду даної заяви, відповідачем
визначено суму заборгованості перед
позивачем у розмірі 129 337,53 грн. (залишок
після виплати гарантованої суми) та
відніс її до 4 черги. Вимога позивача
включена до Реєстру, затвердженого
рішенням №051/13.

Враховуючи викладене, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів
погоджується із позицією судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
факту порушення прав та законних
інтересів позивача з боку відповідача
у спірних правовідносинах.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в
інтересах ОСОБА_3, відхилити, а
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 08 серпня 2013 року та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 31 жовтня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: