Справа № 813/4438/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 серпня 2014 року м.
Львів № 813/4438/14
адміністративний суд у складі
головуючого судді Кедик М.В.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_2
представника відповідача - Ільницького
представника третьої особи -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області, за участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Крушельницької сільської ради про
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач)
звернулася до Львівського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної інспекції з
сільського господарства у Львівській
області (далі - Держсільгоспінспекція у
Львівській області, відповідач) за
участю третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
Крушельницької сільської ради, в якому
- визнати незаконними дії державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області Ільницького Івана
Олександровича щодо складання
протоколу про адміністративне
правопорушення № 000161 від 11.02.2014 року;
- скасувати припис № 195 від 11.02.2014 року
щодо усунення ОСОБА_1 в 30-ти денний
строк порушення земельного
законодавства, а саме ст. ст. 125, 126
Земельного кодексу України.
Ухвалою від 01.08.2014 року суд роз'єднав у
самостійні провадження позовні вимоги
ОСОБА_1 до Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області за участю третьої особи на
стороні відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору
Крушельницької сільської ради про
визнання незаконними дій державного
інспектора Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області Ільницького Івана
Олександровича щодо складання
протоколу про адміністративне
правопорушення від 11.02.2014 року № 000161 та
про скасування припису від 11.02.2014 року
№ 195 щодо усунення порушень земельного
законодавства. Адміністративну справу
в частині визнання незаконними дій
державного інспектора Державної
інспекції сільського господарства у
Львівській області Ільницького Івана
Олександровича щодо складання
протоколу про адміністративне
правопорушення від 11.02.2014 року № 000161
передано на розгляд Сколівського
районного суду.
В обґрунтування позовних вимог щодо
скасування припису від 11.02.2014 року № 195
позивач покликається на те, що висновки
акту обстеження земельної ділянки від
11.02.2014 року є необґрунтованими, а припис
є неправомірним. Зазначає, що Акт
обстеження не було складено на місці
земельної ділянки, обстеження
земельної ділянки не було проведено та
позивачу не було вручено жодних
документів. Також в акті обстеження не
вказано загальної площі земельної
ділянки, а в плані-схемі земельної
ділянки відображено самовільно
захоплену земельну ділянку без
зазначення дійсної межі присадибної
земельної ділянки позивача і не
зазначено де має місце захоплення та
яким чином визначено площу захопленої
земельної ділянки. Окрім того,
інспектором встановлено факт
захоплення земельної ділянки, але не
зазначено відносно яких документів
такий факт встановлено і якими
доказами підтверджується захоплення
земельної ділянки. Враховуючи те, що у
виданому приписі встановлено вимогу в
30-ти денний строк усунути порушення
земельного законодавства, інспектор не
зазначив, що саме позивач повинна
зробити для усунення встановленого ним
порушення ст. ст. 125, 126 Земельного
кодексу України. Окрім того, в приписі
не зазначено підставу
адміністративної відповідальності у
разі невиконання припису, зокрема якою
статтею КУпАП передбачено
відповідальність за порушення ст. ст.
125, 126 Земельного кодексу України. З
урахуванням наведеного, позивач
просить скасувати зазначений припис.
Позивач та представник позивача у
судовому засіданні позовні вимоги
підтримали в повному обсязі та просили
суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні позов заперечив повністю з
підстав, викладених в письмових
запереченнях. Зокрема зазначив про те,
що відповідно до ст. 10 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»
державним інспектором на вимогу
Крушельницької сільської ради було
проведено перевірку факту
самовільного захоплення 0,01 га
комунальної дороги (під'їзної дороги до
церкви) гр. ОСОБА_1 по АДРЕСА_1. За
наслідками проведеної перевірки було
складено акт обстеження земельної
ділянки від 11.02.2014 року № 19, яким було
встановлено факт самовільного
захоплення земельної ділянки, протокол
від 11.02.2014 року № 000161 та припис від
11.02.2014 року № 195, яким зобов'язано гр.
ОСОБА_1 в 30-ти денний строк усунути
порушення земельного законодавства.
Вказує, що припис складено і оформлено
згідно з Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
19.02.2013 року № 104 «Про затвердження
Порядку оформлення, вручення
(надсилання) приписів у разі виявлення
порушень земельного законодавства»,
зареєстрованого в Міністерстві
Зазначив, що ст. 125 ЗК України
встановлено, що право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав, при цьому право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», чого позивачем
зроблено не було. Відповідальність за
самовільне зайняття земельної ділянки
передбачена ст. 53-1 КУпАП. Також звернув
увагу, що у акті обстеження зазначено
прізвища присутніх при проведенні дій
з проставленням їх підписів, що
підверджує факт обстеження земельної
Представник третьої особи на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору в
судовому засіданні позов заперечила
повністю з підстав, викладених в
письмових поясненнях. Зазначила, що
весною 2012 року в сільську раду
звернулися парафіяни церкви Зіслання
Святого Духа про те, що гр. ОСОБА_1
самовільно пригородила частину
під'їздної дороги до церкви. На місці
було встановлено правопорушення і
складено акт, який затверджено
рішенням сільської ради, і вказано гр.
ОСОБА_1 усунути дане правопорушення.
Однак на акти та рішення позивач не
реагувала, пригороджену частину
земельної ділянки не розгороджувала,
тому сільською радою 22.05.2013 року
прийнято рішення № 212 про звернення до
начальника Держсільгоспінспекції у
Львівській області про притягнення
ОСОБА_1 до відповідальності. 31.12.2013 року
Крушельницька сільська рада повторно
звернулася до Держсільгоспінспекції у
Львівській області про притягнення
позивача до відповідальності. Вказує,
що у гр. ОСОБА_1 відсутні документи, що
підтверджують право власності на
земельну ділянку, а огорожу
встановлено самовільно.

Заслухавши пояснення представників
сторін у справі, представника третьої
особи, дослідивши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
пояснення сторін, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив наступне

Державним інспектором сільського
господарства - головним спеціалістом
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства Управління з контролю за
використанням та охороною земель
Державної інспекції сільського
господарства в Львівській області
Ільницьким Іваном Олександровичем на
підставі листа Крушельницької
сільської ради від 31.12.2013 року № 204/02-18
було проведено перевірку факту
самовільного захоплення 0,01 га
комунальної дороги (під'їздної дороги
до церкви Зіслання Святого Духа) гр.
ОСОБА_1 по АДРЕСА_1.

За результатами перевірки інспектором
сільського господарства було складено
акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 11.02.2014
року № 102, в якому зазначено, що
перевірку проведено за участю
землевпорядника сільської ради
Манькової О.І., депутата сільської ради
Сурулевич М.І. та представника
церковного комітету Яворського С.В. в
присутності гр. ОСОБА_1 та акт
обстеження земельної ділянки від 11.02.2014
року № 19.

За висновками проведеної перевірки
встановлено, що гр. ОСОБА_1 самовільно
пригороджено смугу комунальної дороги
площею 0,01 га, яка є під'їздною до церкви
Зіслання Святого Духа по АДРЕСА_1, чим
порушено ст. 125, ст. 126 Земельного
кодексу України.

Крім того, за наслідками проведеної
11.02.2014 року перевірки відносно ОСОБА_1
складено протокол про адміністративне
правопорушення № 000161 від 11.02.2014 року, за
наслідками розгляду якого прийнято
постанову про накладення
адміністративного стягнення від 11.02.2014
року № 32.

На підставі Акта перевірки державним
інспектором сільського господарства
винесено припис від 11.02.2014 року № 195,
яким зобов'язано позивача в 30-денний
строк усунути порушення вимог
земельного законодавства та
зобов'язано про виконання припису
повідомити Державну інспекцію
сільського господарства у строк до
11.03.2014 року. Припис від 11.02.2014 року № 195
ОСОБА_1 надіслано поштою 11.02.2014 року,
отримано позивачем 19.02.2014 року.

Не погоджуючись з винесеним приписом
позивач оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам суд керувався
наступним.

Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу
України право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав. Право власності,
користування земельною ділянкою, як
зазначено в ст. 126 ЗК України,
оформлюється відповідно до Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень».

Державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно (далі - державна
реєстрація прав), відповідно до ст. 2
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» від 01.07.200 року №
1952-IV, це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Частиною 2 статті 188 Земельного кодексу
України встановлено, що порядок
здійснення державного контролю за
використанням та охороною земель
встановлюється законом, яким є Закон
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель».

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» від 19.06.2003 року № 963-IV
державний контроль за використанням та
охороною земель усіх категорій та форм
власності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Указом Президента України від 13.04.2011
року № 459/2011 затверджено Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України (далі - Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2, 6 Положення
Державна інспекція сільського
господарства України є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі.
Держсільгоспінспекція України у своїй
діяльності керується Конституцією та
законами України, актами Президента
України та Кабінету Міністрів України,
наказами Міністерства аграрної
політики та продовольства України
(Мінагрополітики України), іншими
актами законодавства України,
дорученнями Президента України та
Міністра.

Держсільгоспінспекція України та її
посадові особи в межах своїх
повноважень мають право складати акти
перевірок, протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності, а також
безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
підприємства, установи та організації
усіх форм власності, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, для проведення
перевірок з питань, що належать до
компетенції Держсільгоспінспекції
України (п. 6 Указу № 459).

Одним із основних завдань
Держсільгоспінспекції України
відповідно до п. 3 Положення, є
реалізація державної політики у сферах
здійснення державного нагляду
(контролю) в агропромисловому
комплексі, у зв'язку з чим,
Держсільгоспінспекція України
організовує та здійснює державний
нагляд (контроль).
Держсільгоспінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені в
установленому порядку територіальні
органи - державні інспекції сільського
господарства в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах.

Згідно з пунктом 1 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства в Львівській області,
затвердженого наказом Державної
інспекції сільського господарства
України від 28.02.2012 року № 110, Державна
інспекція сільського господарства в
Львівській області є територіальним
органом Державної інспекції
сільського господарства України та їй
підпорядковується.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» до повноважень
центрального органу виконавчої влади,
який забезпечує реалізацію державної
політики у сфері нагляду (контролю) в
агропромисловому комплексі, належать,
зокрема, здійснення державного
контролю за використанням та охороною
земель у частині додержання органами
державної влади, органами місцевого
самоврядування, юридичними та
фізичними особами вимог земельного
законодавства України та
встановленого порядку набуття і
реалізації права на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»
державний контроль за використанням та
охороною земель, дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель і моніторинг ґрунтів
здійснюються, зокрема, шляхом
проведення перевірок.

Повноваження державних інспекторів у
сфері державного контролю за
використанням та охороною земель та
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель передбачено
у ст. 10 цього ж Закону, відповідно до
якої державні інспектори мають право:

- безперешкодно обстежувати в
установленому законодавством порядку
земельні ділянки, що перебувають у
власності та користуванні юридичних і
фізичних осіб, перевіряти документи
щодо використання та охорони земель;

- давати обов'язкові для виконання
вказівки (приписи) з питань
використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок особи,
яка вчинила відповідне правопорушення,
з відшкодуванням завданих власнику
земельної ділянки збитків;

- складати акти перевірок чи протоколи
про адміністративні правопорушення у
сфері використання та охорони земель і
дотримання вимог законодавства про
охорону земель та розглядати
відповідно до законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності.

Як встановлено судом державним
інспектором Державної інспекції
сільського господарства у Львівській
області 11.02.2014 року на вимогу
Крушельницької сільської ради
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства ОСОБА_1 За
результатами перевірки складено акт
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства № 102 та акт обстеження
земельної ділянки № 19.

Дослідивши вказані документи суд
звертає увагу, що останні складені щодо
обстеження земельної ділянки, яка
знаходиться по вул. І. Франка в с.
Крушельниця без зазначення
конкретного місцезнаходження
земельної ділянки, не вказано суміжних
землекористувачів, не зазначено ні
загальної площі земельної ділянки, ні
площі, на якій вчинено правопорушення,
відсутній особистий підпис ОСОБА_1,
запис про її відмову від підпису
перевіряючим не вчинено.

З пояснень державного інспектора
Державної інспекції сільського
господарства у Львівській області
Ільницького Івана Олександровича
встановлено, що державним інспектором
при складанні акта обстеження
земельної ділянки та акта перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства не було здійснено виїзд
на місце знаходження земельної
ділянки, щодо якої здійснювався огляд,
не здійснювалися заміри загальної
площі земельної ділянки та площі, на
якій на думку інспектора вчинено
правопорушення, а схематичні
зображення земельної ділянки, які є
додатком до зазначених актів, вчинено в
приміщенні Крушельницької сільської
ради за відсутності позивача на основі
попередніх оглядів земельної ділянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
державним інспектором без фактичної
перевірки, обстеження та вимірювання
меж земельних ділянок, встановлено
самовільне без державної реєстрації та
оформлення речових прав зайняття
позивачем земельної ділянки площею 0,01
га. по АДРЕСА_1.

Інших належних та допустимих доказів,
які підтверджують факт самовільного
зайняття земельної ділянки ОСОБА_1
відповідачем не надано.

Також, суд звертає увагу, що позивач
була позбавлена можливості
ознайомитися зі складеними актами і
схематичними зображеннями земельної
ділянки та висловити зауваження до них,
відтак суд вважає, що даними діями
державного інспектора було порушено
право позивача на участь у процесі
прийняття рішення суб'єктом владних
повноважень та винесення
оскаржуваного припису.

Що стосується вимоги оскаржуваного
припису - усунути порушення вимог
земельного законодавства, слід
зазначити таке.

Процедуру оформлення, вручення
(надсилання) приписів керівникам
юридичних осіб та фізичним особам (у
тому числі керівникам суб'єктів
господарювання та фізичним
особам-підприємцям), які вчинили
порушення земельного законодавства
щодо використання та охорони земель
усіх категорій та форм власності,
реєстрації приписів, здійснення
контролю за виконанням приписів
визначено Порядком оформлення,
вручення (надсилання) приписів у разі
виявлення порушень земельного
законодавства, затвердженим Наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України 19.02.2013 року № 104
(далі - Порядок № 104).

Пунктом 2.1 Порядку № 104 передбачено, що
з метою припинення порушення
земельного законодавства та усунення
його наслідків державний інспектор
вручає (надсилає) особі, яка його
здійснила, чи особі, яка є
відповідальною за дотримання вимог
земельного законодавства, припис за
формою, наведеною у додатку 1 до цього
Порядку.

Так, відповідно до змісту додатку 1,
припис повинен містити, окрім суті
порушення земельного законодавства із
зазначенням місцезнаходження
земельної ділянки, категорії земель та
її цільового призначення, стану
земельної ділянки, статей, їх частин,
пунктів (підпунктів, абзаців) законів
та інших нормативно-правових актів
(вимоги яких порушено), також і
визначення заходів, які необхідно
здійснити для припинення порушення
земельного законодавства, усунення
його наслідків, строк їх виконання по
кожному із заходів.

Однак, в порушення вимог Порядку № 104,
оскаржуваний припис не містить чіткого
способу усунення порушення,
відповідачем не вказано заходи, які
необхідно здійснити для припинення
порушення земельного законодавства,
усунення його наслідків та строк їх
виконання по кожному із заходів, як
того вимагає типова форма припису, що
унеможливлює його виконання.

Завданням адміністративного
судочинства, згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є захист прав та інтересів
юридичних осіб у сфері публічно -
правових відносин від порушень з боку
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб, інших
суб'єктів при здійсненні ними владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

За результатами судового розгляду
справи відповідачем не доведено, що він
діяв на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, встановлений законом,
обґрунтовано та розсудливо, з
урахуванням усіх необхідних обставин,
що мають значення для прийняття
рішення та права особи на участь у
процесі прийняття рішення. У той же час,
позивач довів обґрунтованість
позовних вимог належними та
допустимими доказами.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 про
скасування припису від 11.02.2014 року № 195
є обґрунтованими і підлягають
задоволенню.

Щодо судових витрат, то відповідно до ч.
1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

п о с т а н о в и в :

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправним та скасувати
припис № 195 від 11.02.2014 року, складений
державним інспектором Державної
інспекції сільського господарства у
Львівській області Ільницьким Іваном
Олександровичем.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) 74 гривні
судового збору.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови складено 06
серпня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.