Справа № 234/4551/14-а
Суддя: Клімов В. В.
Дата ухвалення: 2014-07-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 234/4551/14-а
Провадження № 2-а/234/142/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2014 року
місто Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької
області

у складі: головуючого судді Клімова В.В.

при секретарі: Ткачовій А.О.

за участю представника позивача
ОСОБА_1

представника відповідача Яресько
К.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_3до управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську про визнання дій
неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2014року ОСОБА_3 звернувся до
Краматорського міського суду
Донецької області з позовом до
Управління Пенсійного Фонду України в
місті Краматорську Донецької області
про визнання дій неправомірним.

В обґрунтування позову позивач
посилається на те, що в грудні 2012 року
йому було призначено пенсію. В квітні
2014 року від відповідача по справі він
отримав листа з якого дізнався, що
після отримання даних про сплату
страхових внесків за період з 01.01.2004
року по 31.06.2010 року ними було проведено
перерахунок його пенсії. Внаслідок
цього середньомісячний заробіток для
обчислення пенсії зменшився і склав
1933,92 грн. Розмір пенсії з 01.04.2014 року
складає 1085,80 грн. Позивач вважає
зменшення пенсії незаконним, просить
визнати дії УПФУ у м.Краматорську по
перерахунку пенсії неправомірними,
визнати незаконним та скасувати
рішення УПФУ у м. Краматорську згідно
до якого було перераховано з 01.04.2014 року
розмір пенсії ОСОБА_3, стягнути з
відповідача моральну шкоду у розмірі
2000 грн., яка полягає у душевних
стражданнях яких він зазнав у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо нього.

Позивач у удове засідання не з'явився,
надав до суду заяву про розгляд справи
за участю представника за довіреністю
без його обов'язкової участі.

У судовому засіданні представник
позивача за довіреністю ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги та просив їх
задовольнити.

Представник Управління пенсійного
фонду України у м.Краматорську у
судовому засіданні проти задоволення
позовних вимог заперечувала та суду
пояснила, що ОСОБА_3 згідно поданої
заяви від 10.12.2012 було призначено пенсію
на пільгових умовах за віком з 11.11.2012р. В
заяві про призначення пенсії позивач
особисто поставив свій підпис, що він
ознайомлений з вимогою пункту 39
Порядку подання та оформлення
документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846 (далі - Порядок), яким
передбачено, що не пізніше 10 днів після
надходження заяви з необхідними для
призначення пенсії документами орган,
що призначає пенсію, розглядає подані
документи та приймає рішення щодо
призначення пенсії без урахування
періоду, за який відсутня інформація
про сплату страхових внесків до
Пенсійного фонду України. Після
надходження даних про сплату страхових
внесків проводиться перерахунок
пенсії з урахуванням цього періоду з
моменту призначення пенсії.

ОСОБА_3 зареєстрований як фізична
особа-підприємець з 05.11.2003. При
призначенні пенсії період з січня 2004 по
грудень 2009 року не було враховано в
стаж та заробіток для розрахунку
пенсії, у зв'язку з відсутністю в
індівідуальних відомостях про
застраховану особу даних про сплату
внесків підприємцем ОСОБА_3 Після
надходження даних про сплату страхових
внесків підприємцем (дата формування
виписки 28.01.2014) було проведено
перерахунок пенсії з урахуванням цього
періоду. Пенсійну справу ОСОБА_3 було
відпрацьовано та перераховано пенсію з
01.04.2014 відповідно до діючого
законодавства. Після отримання
відомостей про сплату страхових
внесків розмір пенсії зменьшився та з
01.04.2014 склав 1085,80 грн.

Також, враховуючи, що позивачем не
надано жодних доказів, підтверджуючих
у чому саме полягає заподіяння
моральної шкоди працівниками
Пенсійного фонду, не має підтвердження
обчислення саме цих сум, зазначених у
позові, і крім того, відповідно до
Цивільного кодексу України, посадові
особи звільняються від відшкодування
шкоди, заподіяної під час виконання
трудових обов`язків, а тому вимоги
ОСОБА_3, викладені в позовній заяві по
відшкодуванню моральної шкоди є
безпідставними та не повинні підлягати
задоволенню.

Вислухав пояснення представників
сторін, перевірив надані докази, суд
встановив наступне.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень
Закону України "Про
загальнообов?язкове державне пенсійне
страхування", пенсія особам, які
працювали або працюють на роботах з
особо шкідливими і особо важкими
умовами праці за списком № 1,
призначається виходячи з вимог,
встановлених законодавством, що діяло
раніше, тобто, згідно п. "а" статті 13
Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ "Про
пенсійне забезпечення".

Відповідно до п. 39 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", затвердженого постановою
Правління Пенсійного фонду України від
25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за
№ 1566/11846, яким передбачено, що не
пізніше 10 днів після надходження заяви
з необхідними для призначення пенсії
документами орган, що призначає пенсію,
розглядає подані документи та приймає
рішення щодо призначення пенсії без
урахування періоду, за який відсутня
інформація про сплату страхових
внесків до Пенсійного фонду України.
Після надходження даних про сплату
страхових внесків проводиться
перерахунок пенсії з урахуванням цього
періоду з моменту призначення пенсії.

ОСОБА_3 згідно поданої заяви від 10.12.2012
було призначено пенсію на пільгових
умовах за віком з 11.11.2012р. (а.с.17-18).

Відповідно до службової записки №1837
від 11.12.2012 року ФО-підприємцем ОСОБА_3 не
було надано звіти за 2003-2009,2012 роки.(а.с.19)

Після надходження даних про сплату
страхових внесків позивачу було
проведено перерахунок пенсії з
урахуванням цього періоду з моменту
призначення пенсії, про що він був
повідомлений листом (а.с.4, 20-24).

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95
№4 із змінами і доповненнями, внесеними
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 25 травня 2001 року №5,
моральна шкода може полягати, зокрема:
в приниженні честі, гідності, престижу
або ділової репутації, моральних
переживань у зв`язку з ушкодженням
здоров`я, у порушенні права власності (в
тому числі інтелектуальної), прав,
наданих споживачам, інших цивільних
прав, у зв`язку з незаконним
перебуванням під слідством і судом, у
порушенні нормальних життєвих зв`язків
через неможливість продовження
активного громадського життя,
порушенні стосунків з оточуючими
людьми, при настанні інших негативних
наслідків.

Згідно п.5 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» від 31.03.95 №4,
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов`язковому з`ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв`язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з`ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не надано доказів,
підтверджуючих у чому саме полягає
заподіяння моральної шкоди
працівниками Пенсійного фонду, не має
підтвердження обчислення суми
моральної шкоди, зазначеної у позові, а
тому вимоги по відшкодуванню моральної
шкоди є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статі 17
КАС України позивач має право
оскаржити рішення органу владних
повноважень в адміністративному суді.
Якщо позивач не згоден з розрахунком
пенсії, він має право звернутися з
відповідною заявою до управління і у
разі отримання від управління відмови,
він має право оскаржити відповідь
управління в судовому порядку.
Позивачем не надано будь-яких доказів
щодо звернення до УПФУ у м.Краматорську
з відповідною заявою та отримання від
управління відмови.

На підставі вищевикладеного, суд
приходить до висновку, що управління
Пенсійного фонду України у
м.Краматорську не порушило прав
позивача, діяло в межах повноважень та
й у спосіб, що передбачені
законодавством, та позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 4-15,159-163,185-186 КАС України

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
управління Пенсійного фонду України у
м.Краматорську про визнання дій
неправомірними - відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено цим Кодексом
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
встановленого цим Кодексом, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги судове
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням
за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга подається до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до статті 160 цього
Кодексу - протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя Краматорського

міського суду:
В.В.Клімов