Справа № 2а-3215/10/5/0170
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/39946/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Васильченко Н.В.,

Конюшка К.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою заступника
прокурора Автономної Республіки Крим
на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 лютого 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року у справі за позовом прокурора
Кіровського району Автономної
Республіки Крим в інтересах держави в
особі Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Відділу Державного
комітету України із земельних ресурсів
у Кіровському районі Автономної
Республіки Крим до Кіровської районної
державної адміністрації, треті особи:
Кримське Республіканське підприємство
"Центр планерного спорту "Коктебель",
Державна авіаційна адміністрація
Міністерства транспорту України,
Республіканський комітет Автономної
Республіки Крим з охорони культурної
спадщини, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання
незаконним та скасування
розпорядження від 07.11.2008 року №899-р,

в с т а н о в и л а:

Прокурор Кіровського району
Автономної Республіки Крим звернувся
до суду з позовом в інтересах держави в
особі Республіканського комітету по
земельних ресурсах Автономної
Республіки Крим, Відділу Державного
комітету України із земельних ресурсів
у Кіровському районі Автономної
Республіки Крим, у якому просив визнати
незаконним та скасувати розпорядження
першого заступника голови Кіровської
районної державної адміністрації від
07.11.2008 року №899-р «Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення у
власність громадянам земельних
ділянок для ведення особистого
селянського господарсьва».

Позовні вимоги мотивовано тим, що
земельні ділянки, передані у власність
згідно з розпорядженням від 07.11.2008 №
899-р, розташовані на горі Узун-Сирт
(імені Клемент'єва), на якій знаходяться
пам'ятники історії та культури та
встановлені межі зон охорони
пам'ятників. Також, прокурором
зазначено, що спірні земельні ділянки
входять у межі земельної ділянки, яка
передана у постійне користування
Центру планерного спорту «Коктебель»,
на ній розташовані аеродром, ангар,
місця стоянок повітряних суден та інші
об'єкти, призначені для забезпечення
виконання польотів як планерів, так і
інших повітряних суден. За таких
обставин, на думку прокуратури,
передача у власність спірної земельної
ділянки для ведення особистого
селянського господарства суперечить
положенням статті 41 Повітряного
кодексу України та статті 112 Земельного
кодексу України..

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 лютого 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Заступник
прокурора Автономної Республіки Крим з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06.11.2007
звернулись до Кіровської районної
державної адміністрації із заявами про
надання дозволу на проведення робіт на
виготовлення проектів землеустрою по
відведенню земельних ділянок у
власність площею по 2 га (кожному) з
земель Первомайської сільської ради,
розташованих за межами с. Отважне, для
ведення особистого селянського
господарства.

Розпорядженням голови Кіровської
районної державної адміністрації в АР
Крим від 21.11.2007 №1090-р ОСОБА_2 та ОСОБА_3
надано дозвіл на проведення робіт з
розробки проекту землеустрою по
відведенню земельних ділянок для
ведення особистого селянського
господарства.

Розпорядженням першого заступника
голови Кіровської районної державної
адміністрації від 07.11.2008 року №899-р
затверджено проект землеустрою по
відведенню у власність громадянам
земельних ділянок загальною площею 4,0000
га з земель резерву, розташованих поза
межами населених пунктів
Первомайської сільської ради, для
ведення особистого селянського
господарства.

На підставі зазначеного розпорядження
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 видано державні акти
серії ЯЖ №991289 від 18.05.2009 та серії ЯЖ
№991287 від 18.05.2009 на право власності на
земельні ділянки загальною площею 4,0000
га, розташовані на території
Первомайської сільської ради
Кіровського району, для ведення
особистого селянського господарства,
які зареєстровано у Книзі записів
реєстрації державних акті на право
власності землею та постійного
користування землею, договір оренди
землі за №45 та №44.

Вказуючи на протиправність
розпорядження першого заступника
голови Кіровської районної державної
адміністрації від 07.11.2008 року №899-р,
прокурор Кіровського району
Автономної Республіки Крим звернувся
до суду із зазначеним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції, з позицією якого
погодився суд апеляційної інстанції,
виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3
дотримано процедуру, визначену нормами
земельного законодавства, стосовно
безоплатної приватизації земельних
ділянок, отримані всі необхідні
позитивні висновки, проведена
землевпорядна експертиза підготованої
документації, отже при прийнятті
розпорядження №899-р від 07.11.2008
відповідачем не було допущено порушень
діючого законодавства. Окрім того, суди
дійшли висновку про необґрунтованість
доводів прокурора про порушення
відповідачем статті 41 Повітряного
кодексу України (1993 року), оскільки
спірна земельна ділянка не відноситься
до приаеродромної території.

Колегія суддів, переглядаючи рішення
судів попередніх інстанцій в межах
касаційної скарги, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, погоджується із
висновками судів попередніх інстанцій
щодо відсутності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до статті 41 Повітряного
кодексу України 1993 року, чинного на
момент виникнення спірних
правовідносин, приаеродромна
територія (прилегла до аеродрому зона
контролю і обліку об'єктів та перешкод)
- обмежена встановленими розмірами
місцевість навколо аеродрому, над якою
здійснюється маневрування повітряних
суден.

Розміри приаеродромної території
повинні бути доведені власником
аеродрому (аеропорту) чи уповноваженою
на те особою до відповідних Рад
народних депутатів, підвідомча
територія яких повністю чи частково
підпадає під приаеродромну територію.

На приаеродромній території
запроваджується особливий режим
одержання дозволу на будівництво
(реконструкцію) та іншу діяльність
тільки за узгодженням з органом
державного регулювання діяльності
авіації та відповідною Радою народних
депутатів.

Підприємства, установи і організації, а
також громадяни, які допустили
порушення правил будівництва та інші
дії на приаеродромній території,
зобов'язані на вимогу власника
аеродрому (аеропорту) чи уповноваженої
ним особи припинити будівництво чи
іншу діяльність на приаеродромній
території та провести у встановлений
термін за свої кошти і своїми силами
усунення допущених порушень.

Колегія суддів вказує на
необґрунтованість доводів касаційної
скарги щодо недотримання відповідачем
при винесенні оскаржуваного
розпорядження вимог статті 41
Повітряного кодексу України, оскільки
наявність чи відсутність у території
статусу при аеродромної не є тією
обставиною, з якою положення
зазначеної статті пов'язують
необхідність отримання будь-якого
спеціального дозволу на передачу цієї
земельної ділянки у власність чи
користування. Крім того, розгляд
питання щодо необхідності погодження
будівництва чи іншої діяльності на
земельній ділянці до прийняття рішення
про передачу зазначеної земельної
ділянки у власність чи у користування
та, відповідно, визначення власника чи
користувача земельної ділянки, є
передчасним з огляду на відсутність
суб'єкта діяльності, на здійснення якої
вимагається отримання спеціального
дозволу.

Так само, колегія суддів не
погоджується з доводами касаційної
скарги щодо недотримання відповідачем
при прийнятті спірного розпорядження
вимог законодавства про охорону
культурної спадщини.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що земельні ділянки,
передані у власність третім особам на
підставі спірного розпорядження
розташовані в запропонованих межах
регіонального ландшафтного парку
місцевого значення "Повітроплавний
комплекс "Узун-Сирт", гора Климентьєва",
в межах території охоронної зони
регіонального ландшафтного парку
місцевого значення.

Об'єкт природно-заповідного фонду
місцевого значення - регіональний
ландшафтний парк місцевого значення
"Повітроплавний комплекс "Узун-Сирт",
гора Климентьєва" загальною площею 840
га, а також його охоронного зону
загальною площею 34 га, створено
(визначено) на підставі постанови
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим від 22.09.2010 №1883-5/10 .

У той же час, земельні ділянки третім
особам передано у власність на
підставі розпорядження першого
заступника голови Кіровської районної
державної адміністрації від 07.11.2008
№899-р.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі
за конституційним зверненням
Національного банку України щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 58 Конституції
України (справа про зворотну дію в часі
законів та інших нормативно-правових
актів) за загальновизнаним принципом
права закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі. Цей принцип
закріплений у частині першій статті 58
Конституції України, за якою дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Так, включення земельної ділянки до
території охоронної зони
регіонального ландшафтного парку
місцевого значення після передачі
земельної ділянки у власність, у тому
числі, фізичним особам, та отримання
ними правовстановлюючих документів, не
є підставою для висновку про
недотримання суб'єктом владних
повноважень при прийнятті рішення про
передачу земельної ділянки у власність
вимог законодавства про охорону
культурної спадщини, оскільки на
момент прийняття оскаржуваного
розпорядження зазначені вимоги не
встановлювались.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із висновками судів
попередніх інстанцій щодо
правомірності розпорядження першого
заступника голови Кіровської районної
державної адміністрації від 07.11.2008
№899-р, у зв'язку з чим вказує на
обґрунтованість позиції судів щодо
відсутності підстав для задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Заступника прокурора
Автономної Республіки Крим відхилити,
а постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 13 лютого 2012 року та
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 16 травня 2012
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: