Справа № 802/2416/14-а
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 вересня 2014 р.
Справа № 802/2416/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Віятик Наталії Володимирівни,

секретаря судового засідання:
Кошевого Богдана Анатолійовича

позивача: ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3

відповідача:
Романович С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1

до: Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції ГУ Міндоходів у
Вінницькій області

про: визнання протиправним та
скасування рішень про застосування
фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

27.06.2014 року до Вінницького окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) з
адміністративним позовом до
Хмільницької об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Вінницькій
області (далі - Хмільницька ОДПІ,
відповідач) про визнання протиправними
та скасування рішень про застосування
фінансових санкцій від 19.06.2014 року
№ та №.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначив, що оскаржувані рішення про
застосування фінансових санкцій є
протиправними, оскільки відповідач
дійшов помилкових висновків про
порушення ОСОБА_1 законодавства у сфері
обігу та виробництва спирту та
тютюнових виробів. Позивач стверджує,
що у перевіряємому магазині не
реалізовувалась пачка цигарок «Прима
срібна червона» та пляшка горілки
«Мороша», оскільки взагалі не
реалізовуються алкогольні напої та
тютюнові вироби. Отже, ОСОБА_1 вважає, що
вона не вчиняла виявлених порушень.

У судовому засіданні позивач та її
представники позовні вимоги
підтримали повністю та просили суд
позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні позов не визнав, з мотивів, що
при проведенні фактичної перевірки
магазину позивача, що розташований за
адресою: АДРЕСА_1 (далі - магазин) та
прийнятті оскаржуваних рішень
податковий орган діяв відповідно до
вимог чинного законодавства, на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а тому
адміністративний позов задоволенню не
підлягає..

В ході судового розгляду справи
допитано в якості свідка ОСОБА_5,
ОСОБА_6, які були присутні при проведені
фактичної перевірки магазину та
ОСОБА_7, який на вимогу перевіряючих
надав пояснення щодо придбання пачки
сигарет та пляшки горілки.

Заслухавши пояснення сторін та
свідків, розглянувши подані документи
і матеріали, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позовні вимоги підлягають
задоволенню повністю.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, є
фізичною особою-підприємцем,
зареєстрована Літинською РДА 12.02.2003
року за попереднім прізвищем «ОСОБА_1»,
03.04.2014 року змінено прізвище на ОСОБА_1.
Взята на облік платником податків в
Хмільницькій ОДПІ 03.03.2009 року та є
платником єдиного податку за видом
діяльності 47.11 - роздрібна торгівля в
неспеціалізованих магазинах переважно
продуктами харчування.

08.05.2014 року працівниками Хмільницької
ОДПІ проведена фактична перевірка
господарської одиниці (магазину),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 з
питань додержання суб'єктами
господарювання вимог, встановлених
законодавством України, які є
обов'язковими до виконання при
здійсненні оптової і роздрібної
торгівлі алкогольними напоями та/або
тютюновими виробами.

Як вбачається із матеріалів справи,
фактичну перевірку здійснено щодо
магазину, що розташований за адресою:
АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що 01.03.2014 року
ОСОБА_1 укладено з Микулинецькою
сільською радою договір оренди №2,
предметом якого є нежитлове приміщення
будівлі бувшого ФАП с. Микулинці
загальною площею 101 кв.м., що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Перевірка проводилась на підставі
наказу на перевірку від 30.04.2014 року №156
та направлень на перевірку від 01.05.2014
року №50/21, 51/21. Перевірка проводилась в
присутності ОСОБА_1. Результати
перевірки оформлено актом від 12.05.2014
року №10/21/НОМЕР_1 (далі - акт перевірки).

Перед початком фактичної перевірки
ревізорами взято письмові пояснення у
гр. ОСОБА_7, який зазначив, що 08.05.2014 року
в магазині за адресою АДРЕСА_3, купив 1
пачку сигарет «Прима срібна червона»
за ціною 8,50 грн. та пляшку горілки
«Мороша» за ціною 41,00 грн. У судовому
засіданні ОСОБА_7, який був викликаний
судом в якості свідка, пояснив, що
придбав товар у перевіряємому
магазині, після чого йому було
запропоновано надати пояснення
стосовного даного факту. Також, ОСОБА_7,
зазначив, що дані пояснення записував
під диктовку ревізорів.

У ході перевірки податковим органом
встановлено порушення статті 11, 15
Закону України «Про державне
регулювання виробництва і обігу спирту
етилового, коньячного і плодового,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів» (далі - Закон), а саме
встановлено факт реалізації 1 пачки
сигарет «Прима срібна червона» по ціні
8,50 грн., дата виготовлення 26.06.2013р. та
зазначено реквізити МАП (марки
акцизного податку), і пляшки горілки
«Мороша» по ціні 41,00 грн., ємкість 0,5 дм.
куб., вміст спирту 40% та зазначено
реквізити МАП (марки акцизного податку)
без відповідних ліцензій..

Крім того, в акті зазначено, що
вищевказані МАП на алкогольні напої і
тютюнові вироби мають візуальні ознаки
підробки, та будуть направлені на
підприємство-виробник «Держзнак» для
встановлення їх автентичності. Також
ревізорами встановлено, що в магазині
здійснюється продаж алкогольних
напоїв та тютюнових виробів без
відповідних ліцензій, який не
облікований законодавством порядку.
При цьому, ревізори зазначають, що
партію товару на момент перевірки не
встановлено.

12.05.2014 року Головне управління
Міндоходів у Вінницькій області
звернулось з листом до Департаменту
державної політики у сфері пробірного
нагляду, документів суворої звітності
та лотерейної діяльності Міністерства
фінансів України про проведення
експертизи щодо автентичності марок
акцизного податку на тютюнові вироби
та алкогольні напої вітчизняного
виробництва. Додатком до листа були дві
марки, які зняті з пачки сигарет «Прима
срібна червона» та пляшки горілки
«Мороша».

Листом про проведення експертизи марок
акцизного податку від 02.06.2014 року за
№31-13020-22-9/13616 Головне управління
Міндоходів у Вінницькій області
повідомлено, що за результатами
проведеного дослідження зроблено
висновок, що зазначені марки акцизного
податку є підробленими. Результати
експертизи знайшли своє відображення у
акті експертизи № 115-05-04 від 29.05.2014 року.

На підставі акта перевірки
Хмільницькою ОДПІ прийнято два рішення
про застосування фінансових санкцій:

- рішення Хмільницької ОДПІ від 19.06.2014
року № НОМЕР_2 про застосування штрафу
в розмірі 1700,00 гри. грошових
зобов'язань, за порушення статті 15
Закону, а саме торгівля алкогольними
напоями без ліцензії;

- рішення Хмільницької ОДПІ від 19.06.2014
року № НОМЕР_3 про застосування штрафу
в розмірі 8500,00 грн. грошових
зобов'язань, за порушення статті 11
Закону, а саме реалізація тютюнових
виробів з підробними марками акцизного
податку.

Відповідно статті 11 Закону, алкогольні
напої та тютюнові вироби, які
виробляються в Україні, а також такі, що
імпортуються в Україну, позначаються
марками акцизного збору в порядку,
визначеному законодавством.

Згідно статті 15 Закону, імпорт, експорт
і оптова торгівля алкогольними напоями
та тютюновими виробами можуть
здійснюватися суб'єктами
господарювання всіх форм власності за
наявності ліцензій.

Суд не погоджуючись із висновками
податкового органу, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції
України передбачено, що органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Підпунктом 19-1.1.11 пункту 19-1 статті 19-1
Податкового кодексу України
передбачено, що органи державної
податкової служби здійснюють контроль
у сфері виробництва, обігу та
реалізації підакцизних товарів.

Пунктом 75.1. статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3. пункту 75.1
статті 75 Податкового кодексу України
фактичною вважається перевірка, що
здійснюється за місцем фактичного
провадження платником податків
діяльності, розташування
господарських або інших об'єктів права
власності такого платника. Така
перевірка здійснюється контролюючим
органом щодо дотримання норм
законодавства з питань регулювання
обігу готівки, порядку здійснення
платниками податків розрахункових
операцій, ведення касових операцій,
наявності ліцензій, патентів, свідоцтв,
у тому числі про виробництво та обіг
підакцизних товарів, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами).

В наказі ГУ Міндоходів у Вінницькій
області від 30.04.2014 року № 156 вказано, що
фактична перевірка проводиться на
підставі пп. 80.2.2 та 80.2.5 ст. 80 ПК України.

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України
передбачено, що фактична перевірка
може проводитися на підставі рішення
керівника контролюючого органу,
оформленого наказом, копія якого
вручається платнику податків або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції під розписку до
початку проведення такої перевірки, та
за наявності хоча б однієї з таких
обставин:

1) пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, у разі
отримання в установленому
законодавством порядку інформації від
державних органів або органів
місцевого самоврядування, яка свідчить
про можливі порушення платником
податків законодавства, контроль за
яким покладено на контролюючі органи,
зокрема, щодо здійснення платниками
податків розрахункових операцій,
ведення касових операцій, наявності
патентів, ліцензій, та інших
документів, контроль за наявністю яких
покладено на контролюючі органи,
виробництва та обігу підакцизних
товарів;

2) пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України,
отримання в установленому
законодавством порядку інформації про
порушення вимог законодавства в
частині виробництва, обліку,
зберігання та транспортування спирту,
алкогольних напоїв та тютюнових
виробів та цільового використання
спирту платниками податків, а також
здійснення функцій, визначених
законодавством у сфері виробництва і
обігу спирту, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів.

Однак, в ході розгляду справи у
судовому засіданні судом встановлено,
що відповідач не отримував у
встановленому законодавством порядку
інформації від державних органів або
органів місцевого самоврядування про
можливі або фактичні порушення мною -
ФОП ОСОБА_1 зазначеного вище
законодавства, контроль за яким
покладено на контролюючі органи.

Тому, суд вважає, що ревізори ГУ
Міндоходів у Вінницькій області ОСОБА_8
та ОСОБА_9 приступили до проведення
фактичної перевірки 08.05.2014 року за
наказом від 30.04.2014 року № 156, за
відсутності передбачених пп. 80.2.2,
пп.80.2.5 ст. 80 IIК України підстав для
проведення фактичної перевірки.

Як вбачається з акту фактичної
перевірки 08.05.2014 року ревізори не
здійснили контрольну розрахункову
операцію з купівлі у ОСОБА_1, пачки
цигарок «Прима» та пляшки горілки
«Мороша».

Відповідно до пп. 20.1.11 ст. 20 ПК України
контролюючі органи наділені
повноваженнями проводити контрольні
розрахункові операції до початку
перевірки платника податків щодо
дотримання ним порядку проведення
готівкових розрахунків та
застосування реєстраторів
розрахункових операцій. Товари,
отримані службовими (посадовими)
особами контролюючих органів під час
проведення контрольної розрахункової
операції, підлягають поверненню
платнику податків у непошкодженому
вигляді. У разі неможливості
повернення такого товару
відшкодування витрат здійснюється
відповідно до законодавства з питань
захисту прав споживачів.

Тому, враховуючи норми пп. 20.1.11 ст. 20 ПК
України ревізори зобов'язані були
повернути у непошкодженому вигляді ці
придбані товари, або відшкодувати
витрати (вартість цих цигарок та
горілки). Проте, ці норми закону
контролюючим органом не дотримані, що
додатково вказує на те, що контрольна
розрахункова операція з придбання
пачки цигарок «Прима» та пляшки
горілки «Мороша», не була проведена у
магазині позивача.

В акті фактичної перевірки ревізори
зазначають, що ОСОБА_1 проводиться
продаж не облікованого у встановленому
законодавством порядку товару. Однак,
позивач у судовому засіданні
зазначила, що у її магазині відсутні
під реалізацію тютюнові вироби та
алкогольні напої. Доказом зазначеного
вважає, те що перевіряючі не виявили у
магазині документів на закупівлю
цигарок та горілки та самих товарів для
подальшої реалізації. Матеріали
проведеної фактичної перевірки не
містять жодних доказів придбання
товару, а тому ставиться під сумнів сам
факт реалізації вказаних товарів у
магазині позивача, що стали підставою
для встановлення порушень статей 11, 15
Закону.

Слід також зазначити, що не можливо
встановити походження вказаних
акцизних марок, що стали предметом
експертизи, оскільки вони були
отриманні до початку перевірки не у
встановленому законодавством порядку,
не в приміщенні, де здійснює свою
господарську діяльність ОСОБА_1 та без
складання акту вилучення товару чи
акцизних марок.

Перевіркою не було встановлено факту
зберігання або реалізації алкогольних
напоїв та тютюнових виробів суб'єктом
підприємницької діяльності ОСОБА_1, за
адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, у судовому засіданні було
також допитано свідка ОСОБА_6, який
проживає в с. Микулинці, зазначив, що у
магазині, де здійснює господарську
діяльність позивач, ніколи не
придбавав та не бачив у продажі
тютюнових та алкогольних виробів, при
цьому під час перевірки бачив, як
чотири особи в магазині щось шукали під
прилавком та в підсобних приміщеннях.

Свідок ОСОБА_5 вказав, що бачив як
ОСОБА_7 приїхав на автомобілі
колишнього чоловіка позивачки -ОСОБА_1,
як пасажир до магазину, де було
здійснено фактичну перевірку і згодом
пересів у інший автомобіль, у якому
сиділи чотири особи у солідній одежі.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засідання
пояснив, що пояснення написав під
диктовку перевіряючих, які зняли марки
акцизного збору з пляшки горілки
"Мороша" та пачки цигарок "Пріма срібна
червона", сам товар залишився у нього.
Будь які акти не складалися та не
підписувались ним.

Суд критично оцінює письмові пояснення
ОСОБА_7 від 08.05.2014р., оскільки позивачка
здійснює господарську діяльність за
адресою: АДРЕСА_1, проте у поясненнях
ОСОБА_7 вказує на придбання пляшки
горілки та пачки цигарок за адресою:
АДРЕСА_3.

Таким чином, не можливо встановити
зв'язок між встановленими в акті
порушеннями, марками акцизного збору,
що були предметом експертизи та
купленими ОСОБА_7 товарами.

Таким чином, в ході розгляду справи
відповідачем не надано належних і
достатніх доказів порушення позивачем
статей 11, 15 Закону України «Про
державне регулювання виробництва і
обігу спирту етилового, коньячного і
плодового, алкогольних напоїв та
тютюнових виробів», отже не доведено
правомірності свого рішення.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку про задоволення
адміністративного позову шляхом
визнання протиправним та скасування
рішення про застосування фінансових
санкцій від 19.06.2014 року № та
№.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, коли судом здійснюється
розгляд справ про протиправність
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень, у яких обов'язок
щодо доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

На виконання цих вимог відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
надано суду доказів, які б
спростовували б твердження позивача.

Визначаючись щодо розподілу судових
витрат у справі, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 94 КАС України визначено,
що якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З аналізу вказаної статті можна дійти
висновку, що в спірних правовідносинах
суб'єктом владних повноважень є
відповідач, а тому суд присуджує всі
здійснені позивачем документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

Пунктом 21 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про
судовий збір" визначено, що від сплати
судового збору звільняються органи
доходів і зборів, - у справах, пов'язаних
з питаннями, що стосуються повноважень
цих органів. Тобто відповідач
звільнений від сплати судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" під час подання
адміністративного позову майнового
характеру сплачується 10 відсотків
розміру ставки судового збору. Решта
суми судового збору стягується з
позивача або відповідача пропорційно
до задоволеної чи відхиленої частини
вимоги.

З матеріалів справи суд вбачає, що за
звернення до суду з адміністративним
позовом позивач сплатив судовий збір
на загальну суму 182,70 грн., що становить
10% розміру ставки судового збору за
позовну вимогу майнового характеру.
Дана сума сплачена відповідно до
квитанції №QS22134305 від 10.07.2014 року.

Таким чином, за правилами розподілу
судових витрат відшкодуванню
підлягають саме понесені судові
витрати, а не повна сума, яка б
підлягала сплаті.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, Вінницький
окружний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення Хмільницької об'єднаної
державної податкової інспекції ГУ
Міндоходів у Вінницькій області №
НОМЕР_2 від 19.06.2014 року та №000478220 від
19.06.2014 року.

3. Стягнути з Державного бюджету
України на користь фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2) судовий збір у
розмірі 182,70 грн.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Віятик Наталія Володимирівна