Справа № 808/3888/14
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року ( 15 год. 45 хв.)Справа №
808/3888/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Максименко Л.Я.,

за участю секретаря судового засідання
- Приймака Є.О.,

та представників

від позивача: Довбиш Д.В., наказ № 1 від
21.07.2013; Хмарський Р.Б., договір про
надання правової допомоги № 15 від
26.06.2014

від відповідача: Кіченко В.В.,
довіреність від 30.05.2014

свідків: ОСОБА_4, паспорт НОМЕР_4 від
07.12.2004; ОСОБА_5, паспорт НОМЕР_5 від 11.04.1996

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «БАС-ТУР»,
м. Запоріжжя

до відповідача: Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області, м. Запоріжжя

про: визнання протиправною та
скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «БАС-ТУР» (далі -
позивач) звернулось із
адміністративним позовом до
Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області (далі - відповідач),
в якому позивач просить суд визнати
протиправною та скасувати постанову
начальника управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 03.06.2014 № 024213.

В обґрунтування позову посилається на
те, що постанова від 03.06.2014 №024213 про
застосування
адміністративно-господарського штрафу
суперечить приписам закону, винесена
безпідставно. Зазначає, що
оскаржуваною постановою позивача
притягнуто до відповідальності за
порушення статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
надання послуг з перевезення пасажирів
автомобільним транспортом загального
користування на маршруті № 74 без
оформлення документів, перелік яких
визначений законом, - тимчасового
реєстраційного талону т/з, схеми
маршруту, розкладу руху,
квитково-касового листа. Позивач
зазначає, що на момент перевірки
транспортний засіб знаходився на
майданчику для відстою транспортних
засобів, розташованої неподалік від
кінцевої зупинки громадського
транспорту «Піщана» у місті Запоріжжі,
в салоні автомобіля пасажирів не було,
а водій не здійснював діяльності з
перевезення пасажирів, оскільки в цей
день займався контролем стану
ввіреного йому транспортного засобу.
Таким чином, позивач зазначає, що
будь-яких порушень норм закону не
вчиняв, а спірна постанова винесена
безпідставно.

В судовому засіданні представники
позивача підтримали позовні вимоги,
наполягають на задоволенні позову.

Відповідач позов не визнав, у письмових
запереченнях б/н від 06.08.2014 посилається
на те, що під час рейдової перевірки
виявлено наявність на автомобільному
транспорті ТОВ «Бас-Тур» трафарету з
позначкою маршруту № 74, який перебував
на кінцевій зупинці громадського
транспорту «Піщана» у місті Запоріжжі.
На вимогу контролюючого органу водієм
транспортного засобу не надано
документів, перелік яких міститься в
статті 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а відтак
застосування штрафу на підставі ст. 60
вказаного закону є правомірним. Вважає,
що дії співробітників інспекції
ґрунтуються на законодавстві, а спірне
рішення є законним та обґрунтованим. У
зв'язку із викладеним, просить у
задоволені адміністративного позову
відмовити повністю.

Під час розгляду справи по суті
представник відповідача підтримав
заперечення з підстав викладених вище.

У судовому засідання також буди
допитані в якості свідків: ОСОБА_5 -
водій Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бас-Тур», у якого
безпосередньо вимагалось надання
документів та ОСОБА_6 замовник послуг у
ТОВ «Бас-Тур». Викликані у судове
засідання в якості свідків старший
державний інспектор Управління
Укртрансінспекції Скороходов М.В. та
Головань А.В. не прибули.

В судовому засіданні 14.08.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд встановив, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Бас-Тур»
зареєстроване реєстраційною службою
Запорізького міського управління
юстиції 24.07.2013 номер реєстраційної дії
0034640. Товариство має ліцензію
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті серії АЕ № 266700
на внутрішні перевезення пасажирів
автобусами з 28.08.2013 на необмежений
строк дії.

23.04.2014 старшими державними
інспекторами Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області проведено перевірку
транспортного засобу Volkswagen LT35,
номерний знак НОМЕР_3, що належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Бас-Тур», про що
складено акт проведення перевірки
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом
№ 016874.

Перевіркою встановлено надання послуг
з перевезення пасажирів автомобільним
транспортом загального користування
маршрутом № 74 Запоріжжя Ліве-
Запоріжжя 1 без оформлення документів,
передбачених ст. 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», а саме
відсутні документи: тимчасовий
реєстраційний талон т/з, схема
маршруту, розклад руху,
квитково-касовий лист.

03.06.2014, на підставі акту перевірки,
відповідачем винесено постанову № 024213
про застосування згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60
Закону України «Про автомобільний
транспорт» до ТОВ «Бас-Тур»
адміністративно-господарського штрафу
у розмірі 1 700,00 грн., за допущене
порушення вимог статті 39 Закону
України «Про автомобільний транспорт».

Не погоджуючись із постановою від
03.06.2014 № 024213, ТОВ «Бас-Тур» звернулось
до суду з позовом про її скасування.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши обставини справи та
перевіривши їх доказами, суд приходить
до наступних висновків.

Засади організації та діяльності
автомобільного транспорту визначає
Закон України «Про автомобільний
транспорт» від 05.04.2001 № 2344-ІІІ (із
змінами та доповненнями, далі - Закон №
2344-ІІІ).

Статтею 3 Закону № 2344-ІІІ встановлено,
що цей Закон регулює відносини між
автомобільними перевізниками,
замовниками транспортних послуг,
органами виконавчої влади та органами
місцевого самоврядування, пасажирами,
власниками транспортних засобів, а
також їх відносини з юридичними та
фізичними особами - суб'єктами
підприємницької діяльності, які
забезпечують діяльність
автомобільного транспорту та безпеку
перевезень.

Відповідно до частини дванадцятої
статті 6 Закону № 2344-ІІІ державному
контролю підлягають усі транспортні
засоби українських та іноземних
перевізників, що здійснюють
автомобільні перевезення пасажирів і
вантажів на території України.

Згідно частини сьомої статті 6 Закону №
2344-ІІІ центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує реалізацію
державної політики з питань безпеки на
наземному транспорті, зокрема,
здійснює державний нагляд і контроль
за дотриманням автомобільними
перевізниками вимог законодавства,
норм та стандартів на автомобільному
транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті, затвердженого
Указом Президента України від 6 квітня
2011 року № 387/2011, Державна
інспекція України з безпеки на
наземному транспорті
(Укртрансінспекція) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра інфраструктури України.

Укртрансінспекція входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики з питань
безпеки на автомобільному транспорті
загального користування, на
перевезення яким видано ліцензію,
міському електричному, залізничному
транспорті, експлуатації
автомобільних доріг загального
користування (далі - автомобільний,
міський електричний, залізничний
транспорт та ведення дорожнього
господарства).

Пунктом 7 Положення про Державну
інспекцію України з безпеки на
наземному транспорті встановлено, що
Укртрансінспекція реалізовує свої
повноваження безпосередньо та через
свої територіальні органи - управління
в Автономній Республіці Крим, обласні,
Київське та Севастопольське міські,
районні управління.

Таким чином, Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області має визначені законом
повноваження на здійснення перевірок
додержання вимог законодавства про
автомобільний транспорт під час
виконання перевезень пасажирів і
вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 39 Закону № 2344-ІІІ
автомобільні перевізники, водії,
пасажири повинні мати і пред'являти
особам, які уповноважені здійснювати
контроль на автомобільному транспорті
та у сфері безпеки дорожнього руху,
документи, на підставі яких
виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських
перевезень:

для автомобільного перевізника -
ліцензія, договір із органами
виконавчої влади та органами місцевого
самоврядування чи їх дозвіл, паспорт
маршруту, документ, що засвідчує
використання автобуса на законних
підставах, інші документи, передбачені
законодавством України;

для водія автобуса - посвідчення водія
відповідної категорії, реєстраційні
документи на транспортний засіб,
ліцензійна картка, квитково-касовий
лист, схема маршруту, розклад руху,
таблиця вартості проїзду (крім міських
перевезень), інші документи,
передбачені законодавством України;

для пасажира - квиток на проїзд в
автобусі та на перевезення багажу (для
пільгового проїзду - посвідчення особи
встановленого зразка).

Статтею1 Закону № 2344-III передбачено, що
автомобільний перевізник - це фізична
або юридична особа, яка здійснює на
комерційній основі чи за власний кошт
перевезення пасажирів чи (та) вантажів
транспортними засобами. Послугами ж з
перевезення пасажирів чи вантажів,
згідно вказаної вище норми, - є
перевезення пасажирів чи вантажів
транспортними засобами на договірних
умовах із замовником послуги за плату.

За приписами статті 1 Закону № 2344-III
регулярні пасажирські перевезення -
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування за
умовами, визначеними паспортом
маршруту, затвердженим в установленому
порядку органами виконавчої влади та
органами місцевого самоврядування або
уповноваженими органами Договірних
Сторін у разі міжнародних перевезень.

Статтею 31 Закону України №2344-III
встановлено, що відносини
автомобільного перевізника, що
здійснює перевезення пасажирів на
автобусних маршрутах загального
користування міських, приміських та
міжміських, які не виходять за межі
території області (внутрішньообласні
маршрути), із органами виконавчої влади
та органами місцевого самоврядування
визначаються договором про
організацію перевезень пасажирів на
автобусному маршруті загального
користування, у якому встановлюються:
перелік маршрутів загального
користування, які буде обслуговувати
автомобільний перевізник, умови
організації перевезень, показники
якості транспортного обслуговування
населення, термін роботи
автомобільного перевізника,
зобов'язання органів виконавчої влади
та органів місцевого самоврядування
щодо облаштування маршруту, підтримки
проїзної частини автомобільної дороги
та під'їзних шляхів у належному стані
(тільки для міських автобусних
маршрутів), розмір компенсації витрат
автомобільного перевізника внаслідок
перевезення пільгових пасажирів та
регулювання тарифів, механізм їх
виплати.

За правилами статті 42 Закону України №
2344-III договір про організацію
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування
міському, приміському та міжміському,
які не виходять за межі території
області (внутрішньообласні маршрути),
укладається між органами виконавчої
влади та органами місцевого
самоврядування та автомобільним
перевізником і вважається укладеним з
моменту його підписання сторонами.

Судом встановлено, що 23.04.2014 між ТОВ
«Бас-Тур» (автомобільний перевізник) та
гр. ОСОБА_4 (замовник) укладено договір
про здійснення нерегулярних
перевезень пасажирів автомобільним
транспортом на внутрішньообласних
маршрутах протяжністю понад 50 км. та
міжобласних маршрутах, відповідно до
умов якого автомобільний перевізник
зобов'язався за плату здійснити
перевезення організованої замовником
групи пасажирів у кількості 3 осіб та їх
багажу, а замовник зобов'язується
сплатити за таке перевезення
встановлену цим договором плату у
розмірі 500,00 грн. Відповідно до п. п. 2.1, 2.2
договору для виконання замовлення
надається транспортний засіб Volkswagen,
номерний знак НОМЕР_3, водій
ОСОБА_5

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка гр. ОСОБА_6 підтвердив, що
23.04.2014 ТОВ «Бас-Тур» здійснювало
виконання його замовлення з
перевезення речей на інше помешкання.
Зазначив, що коли вони разом з водієм
зупинились неподалік кінцевої зупинки
«Піщана» у м. Запоріжжі до
транспортного засобу підходили особи у
формі. Але свідок не зміг повідомити
про зміст розмови вказаних осіб із
водієм ОСОБА_5, оскільки ОСОБА_6 в цей
час перебув біля найближчого магазину
та на вулиці пив каву.

Водій ОСОБА_5 в судовому засіданні
також пояснив, що 23.04.2014 здійснював
виконання замовлення з перевезення гр.
ОСОБА_6 та його речей на інше
помешкання. На вимогу замовника
заїхати ще за однією адресу для огляду
квартири вони зупинились поблизу
кінцевої зупинки «Піщана» у м.
Запоріжжі. Поки водій чекав на
замовника до нього підійшла особа,
назвавшись інспектором
Укртрансінспекції попросила надати
документи. Потім оглянувши
транспортний засіб пішла до свого
автомобілю та склала якісь документи.
Свідок вказав, що жодних документів
працівник Укртрансінспекції не надав
йому для ознайомлення та підписання.

Також, судом оглянуто та досліджено в
судовому засіданні листа від 21.07.2014 вих.
№ 0990/09 Управління з питань
транспортного забезпечення та зв'язку
Запорізької міської ради, з якого
з'ясовано, що з 01.01.2014 договори між
виконавчим комітетом Запорізької
міської ради та Товариством з
обмеженою відповідальністю «Бас-Тур»
на обслуговування автобусних
маршрутів загального користування у м.
Запоріжжі не укладались.

Отже, виходячи із долучених до справи
доказів, а також пояснень свідків суд
приходить до висновку, що 23.04.2014
транспортний засіб Volkswagen, номерний
знак НОМЕР_3, за кермом якого
перебував водій ОСОБА_5, не здійснював
регулярні пасажирські перевезення.

Таким чином, позивач на момент
проведення перевірки не був
перевізником з надання послуг
регулярних пасажирських перевезень.
Натомість, відповідачем вимагалось від
позивача надання документів, які
стосуються регулярних пасажирських
перевезень: від водія - ліцензійна
картка, квитково-касовий лист, схема
маршруту, розклад руху. Тобто, вимога
контролюючого органу про надання таких
документів в будь-якому випадку не
могла бути виконана позивачем,
оскільки таких документів у нього і не
могло бути.

Посилання представника відповідача на
наявність на транспортному засобі
трафарету маршруту № 74 не є
підтвердженням здійснення позивачем
регулярних пасажирських перевезень,
оскільки такі факти можуть бути
встановлені лише у випадку наявності
пасажирів в автомобілі, який рухається
певним маршрутом. При чому, сторонами
не заперечується той факт, що в
транспортному засобі під час
проведення перевірки не було жодного
пасажира, а автомобіль перебував
неподалік від зупинки «Піщана» у місті
Запоріжжі та не рухався.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону
України № 2344-III за порушення
законодавства про автомобільний
транспорт до автомобільних
перевізників застосовуються
адміністративно-господарські штрафи
за надання послуг з перевезень
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у
розмірі ста неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Саме на підставі даної норми закону до
позивача оскаржуваною постановою
застосовано штраф у розмірі 1 700,00 грн.

Суд зазначає, що юридична
відповідальність - різновид соціальної
відповідальності, який закріплений у
законодавстві і забезпечуваний
державою юридичний обов'язок
правопорушника пізнати примусового
позбавлення певних цінностей, що йому
належать. Іншими словами, це
застосування до винної особи
примусових заходів за вчинене
правопорушення.

Підстави юридичної відповідальності -
це сукупність обставин, наявність яких
робить юридичну відповідальність
можливою і необхідною. Відсутність
сукупності таких обставин виключає
таку відповідальність - наявність
складу правопорушення.

Зі змісту статті 60 Закону України
№2344-III вбачається, що відповідальність
повинен нести перевізник, який надає
послуги з перевезення пасажирів без
оформлення документів, перелік яких
визначений статтями 39, 48 закону.

Судом встановлено, що позивач не є
перевізником з регулярних
пасажирських перевезень та ніяким
чином не міг надати контролюючому
органу документи, які останній вимагав
від нього, як від регулярного
перевізника. Відповідачем також не
встановлено та не доведено факту
перевезення пасажирів, тобто факту
«надання послуг» контролюючим органом.

За приписами статті 19 Конституції
України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті
(вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з
метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Згідно ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених

статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки відповідачем не доведено
факту надання 23.04.2014 ТОВ «Бас-Тур»
послуг регулярного перевезення
пасажирів та вантажів без оформлення
документів, перелік яких визначений
статтею 39 Закону України «Про
автомобільний транспорт», то
законодавчо визначених підстав для
притягнення позивача до
відповідальності, передбаченої абз. 3 ч.
1 ст. 60 Законом України «Про
автомобільний транспорт» у
відповідача не було.

Тому, постанову Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 03.06.2014 № 024213 слід визнати
протиправною та скасувати.

З огляду на викладене, суд вважає
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «БАС-ТУР» законними
та обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

За правилами частини 1 статті 94 КАС
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищезазначене, та
керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158 - 163 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «БАС-ТУР»
до Управління Укртрансінспекції у
Запорізькій області про визнання
протиправною та скасування постанови, -
задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати
постанову Управління
Укртрансінспекції у Запорізькій
області про застосування
адміністративно-господарського штрафу
від 03.06.2014 № 024213.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «БАС-ТУР» 182,70 грн.
судового збору.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
Л.Я. Максименко