Справа № 2а-780/11 464/6853/13-а 6а/464/56/13
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа № 876/11398/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового
засідання: Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова на ухвалу
Сихівського районного суду міста
Львова від 30.07.2013 р. про зміну способу
виконання судового рішення по справі
за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова про стягнення виплат
громадянам, які постраждали від
Чорнобильської катастрофи,-

встановив:

18.07.2013 року позивач – ОСОБА_1 звернулась
до суду із заявою про зміну способу та
порядку виконання судового рішення, а
саме - постанови Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2011 р. по справі № 54581/11/9104.

Позивач свою заяву обґрунтовує тим, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2011 р. по
справі № 54581/11 апеляційну скаргу
відповідача - управління Пенсійного
фонду України в Галицькому районі м.
Львова було задоволено частково, а
постанову Сихівського районного суду
м. Львова - скасовано та прийнято нову
постанову, якою її позов був
задоволений частково.

Зобов'язано УПФУ в Галицькому районі м.
Львова здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії за відповідні періоди з 01.12.2010 р.
до 06.05.2011 р. включно та з 01.10.2010 р. до
06.05.2011 р. включно, відповідно до статтей
50, 54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", статті 28 Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" та провести
відповідні виплати з урахуванням
проведених виплат за вказані періоди.

Із постанови про закінчення
виконавчого провадження від 05.03.2012 р.
вбачається, що зазначена постанова
була виконана лише в частині
перерахунку пенсії, а в частині виплати
коштів позивачу є неможливою для
виконання через відсутність
відповідних коштів у Державному
бюджеті України. Позивач із цим не
згідна, посилаючись на ст. 263 КАС
України вважає, що засобом, який
безпосередньо спрямований на
виконання судового рішення, буде зміна
способу і порядку виконання рішення по
справі за її позовом шляхом зміни
зобов`язання здійснити виплати на
стягнення цих виплат, у зв`язку із чим
подала відповідну заяву до суду першої
інстанції.

Ухвалою Сихівського районного суду
міста Львова від 30.07.2013 р. заяву ОСОБА_1
про зміну способу виконання рішення -
задоволено.

Змінено спосіб виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду по справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м.Львова в частині зобов'язання
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м.Львова виплатити
ОСОБА_1 державної пенсії з розрахунку 6
мінімальних пенсій за віком відповідно
до ст. 54 ЗУ «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
за період з 01.12.2010 р. до 06.05.2011 р. включно,
виходячи із мінімального розміру
пенсії за віком згідно з вимогами ч.1 ст.
28 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» з урахуванням
проведених виплат та додаткової
щомісячної пенсії за віком відповідно
до ЗУ «Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» за період з
12.10.2010 р. по 06.05.2011 р. включно виходячи із
мінімального розміру пенсії за віком
згідно з вимогами ч.1 ст. 28 ЗУ «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та з урахуванням
проведених виплат за вказаний період, у
спосіб стягнення з управління
Пенсійного фонду України Галицького
району м.Львова на користь ОСОБА_1 21207,99
грн. нарахованої, але не виплаченої
пенсії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив із норми ч.1
ст.263 КАС України, згідно якої за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутись до
адміністративного суду, що видав
виконавчий лист, із поданням, а сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Суд першої інстанції прийшов до
висновку, що умова відсутності у
державному бюджеті коштів на виплату
ОСОБА_1 недоплаченої суми допомоги у
відповідності до Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», є
обставиною, що ускладнює виконання
судового рішення та створює ситуацію
правової невизначеності стосовно
джерела коштів, з яких має
виплачуватися зазначена допомога,
однак, це не може бути підставою для
порушення права позивача на соціальний
захист, в тому числі й на отримання
допомоги, яка прямо передбачена
законом та постановлена до стягнення
судовим рішенням, а тому заява ОСОБА_1
про зміну способу виконання рішення є
підставною та підлягає до задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду, відповідач – управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана ухвала прийнята з неповним
з’ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав,
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану ухвалу
та прийняти нову, якою в задоволенні
заяви позивачу відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги відповідач зазначає, що при
визначенні розміру пенсій особам, що
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи з 01.01.2012р. УПФУ в Галицькому
районі м. Львова керується Законом
України “Про Державний бюджет на 2012
рік” та постановою Кабінету Міністрів
України від 23.11.2011р. № 1210. Виплата цих
пенсій здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова судові
рішення виконано, тобто доплата згідно
із судовими рішеннями нарахована, сума
донарахування проведена по базі даних
окремими відомостями. Але, враховуючи
те, що кошти на виплату пенсій за
судовими рішеннями з Державного
бюджету не надходять, суми доплат, які
були нараховані на підставі судових
рішень, будуть виплачені після
додаткових грошових надходжень з
Державного бюджету України.

Відповідач звертає увагу на те, що
приписи норми ст. 263 КАС України, на яку
посилається суд першої інстанції у
оскаржуваній ухвалі, про можливість
сторони виконавчого провадження
звернення із заявою про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення
передбачають встановлення порядку чи
способу виконання рішення, яке було
ухвалено судом у справі, а саме
резолютивної частини постанови, яка
містить висновки суду по суті позовних
вимог. Відтак, суд, здійснюючи, зміну
порядку чи способу виконання рішення,
не може змінювати змісту резолютивної
частини рішення та способу захисту
порушеного права, обраного судом при
вирішенні справи по суті.

Так, предметом спору при розгляді
справи за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в
Галицькому районі м. Львова про
визнання дій суб’єкта владних
повноважень незаконними та
зобов’язання вчинити дії, позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
визначеної суми пенсії не були
предметом розгляду справи по суті.

Задоволення заяви ОСОБА_1І, про зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення про
стягнення додаткової пенсії фактично
змінить зміст резолютивної частини
постанови Сихівського районного суду
м. Львова від 06.05.2012 р. №2а-780/11, тому
вимоги позивача є безпідставними, що
підтверджується ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
07.02.2013 р. К/9991/72278/12 та Інформаційним
листом Вищого адміністративного суду
України від 13.06.2013 р. № 1483/12/13-12.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи,
апеляційну скаргу, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційну
скаргу апелянта слід задоволити, а
оскаржувану ухвалу – скасувати, з
наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що постановою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2011 р. по
справі № 54581/11 апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України в
Галицькому районі м. Львова задоволено
частково, а постанову Сихівського
районного суду м. Львова - скасовано та
прийнято нову постанову, якою позов
ОСОБА_1 задоволено частково.

18.07.2013 року позивач – ОСОБА_1 звернулась
до суду із заявою про зміну способу та
порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2011 р. по
справі № 54581/11.

Ухвалою Сихівського районного суду
міста Львова від 30.07.2013 р. заяву ОСОБА_1
про зміну способу виконання рішення
задоволено, змінено спосіб виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду із
"зобов'язання УПФУ в Галицькому районі
м. Львова виплатити ОСОБА_1 пенсії за
відповідні періоди з 01.12.2010 р. до 06.05.2011
р. включно та з 01.10.2010 р. до 06.05.2011 р.
включно, відповідно до статтей 50, 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
статті 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" з урахуванням проведених
виплат за вказані періоди" на
"стягнення із УПФУ в Галицькому районі
м. Львова на користь ОСОБА_1 21207,99 грн."
нарахованої, але не виплаченої пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
сторонами у справі, колегія суддів
виходить з наступного.

Статтею 14 Кодексу адміністративного
судочинства України встановлено, що
судове рішення, яким закінчується
розгляд справи в адміністративному
суді, ухвалюється іменем України.
Постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України.
Невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про зобов'язання відповідача -
суб'єкта владних повноважень прийняти
рішення або вчинити певні дії. У разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії (п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України).

Як слідує із резолютивної частини
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2011 р.,
зобов'язання, покладені на відповідача
цим судом, є позовними вимогами як
обраним судом видом захисту порушених
прав позивача, які суд задовольнив.

За таких обставин ОСОБА_1 просила
змінити не спосіб виконання постанови
суду, а судове рішення по суті позовних
вимог і вирішити додаткову позовну
вимогу про стягнення коштів, яка не
була предметом розгляду та дослідження
адміністративного суду під час
прийняття цієї постанови.

Виходячи з положень ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України, адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю.

Проте, як зазначає Вищий
адміністративний суд України у своїй
ухвалі від 12.02.2014 р. у справі № К/800/598/14,
встановивши, що відповідач у справі
порушив норми права, які регулюють
спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов’язати
відповідача провести нарахування та
виплату належних позивачу сум
відповідно до закону, а не ухвалювати
рішення про стягнення чи виплату їх
конкретних розмірів.

Крім цього, частиною першою статті 263
КАС України встановлено, що за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду.

Підставою для застосування правил цієї
норми є обставини, що перешкоджають
належному виконанню судового рішення в
адміністративній справі: ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.
Для відстрочення чи розстрочення
виконання судового рішення такою
обставиною може бути недостатність
коштів на рахунку, стихійне лихо, для
зміни способу чи порядку виконання
судового рішення - неможливість
виконання судового рішення внаслідок
відсутності, пошкодження або знищення
об'єкта стягнення або з інших причин.

Таким чином, для відстрочення,
розстрочення виконання рішення та
зміни способу його є такі підстави: для
розстрочення та відстрочення -
обставини, що ускладнюють виконання, а
для зміни способу і порядку виконання -
обставини, які роблять виконання
неможливим.

З матеріалів справи вбачається, що
виконання постанови суду неможливе
через відсутність коштів, виплата яких
буде здійснена за наявності
відповідного фінансування з
Державного бюджету України, отже,
виконання постанови суду фактично
можливе, а тому колегія суддів вважає,
що відсутні підстави для зміни способу
виконання рішення суду першої
інстанції.

Крім цього, аналіз оскаржуваної ухвали
свідчить про те, що суд першої
інстанції, змінюючи спосіб виконання
постанови суду, фактично змінив її
суть, що належить до повноважень суду
апеляційної або касаційної інстанції,
відповідно до норм ст.ст. 198,223 КАС
України.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції не виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин не
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного рішення, яке
підлягає до скасування.

Керуючись ч.3 ст.160 КАС України, ст.ст. 195,
196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в Галицькому
районі м. Львова задовольнити, а ухвалу
Сихівського районного суду міста
Львова від 30.07.2013 р. про зміну способу
виконання судового рішення по справі №
2а-780/11, 464/6853/13-а, 6-а/464/56/13 – скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну
способу та порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2011 року
по справі № 54581/11/9104 за позовом ОСОБА_1
до управління Пенсійного фонду України
в Галицькому районі м. Львова про
стягнення виплат громадянам, які
постраждали від Чорнобильської
катастрофи – відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України – з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О.
Большакова

ОСОБА_2

Ухвала складена в повному обсязі 26.08.2014
року.