Справа № 818/1905/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 року м. Київ
К/800/46050/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Моторного О.А.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області

на ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2013

та постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 07.05.2013

у справі № 818/1905/13-а

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе»

до Державної податкової інспекції у м.
Сумах

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Сумське машинобудівне
науково-виробниче об'єднання ім. М.В.
Фрунзе» звернулось до суду з позовом
про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у м. Сумах,
правонаступником якої є Державна
податкова інспекція у м. Сумах
Головного управління Міндоходів у
Сумській області, від 27.02.2013 № /11108.

Ухвалою Сумського окружного
адміністративного суду від 17.04.2013, за
клопотанням позивача дана справа була
об'єднана зі справою № 818/2854/13-а між тими
самими сторонами про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
29.03.2013 № /16516, з присвоєнням їм
№ 818/1905/13-а, оскільки позовні
вимоги у обох справах випливають з
одних правовідносин та пов'язані між
собою.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 07.05.2013, яка
залишена без змін ухвалою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 24.07.2013, позов задоволено, спірні
податкові повідомлення-рішення
скасовано з мотивів протиправності їх
прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволені
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведених камеральних перевірок
даних, задекларованих у податковій
звітності з податку на додану вартість
позивача щодо суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на рахунок платника у банку за
грудень 2012 року та січень 2013 року,
складено акти № 377/15.5-22/05747991 від 07.02.2013
та № 727/15.5-22/05747991 від 07.03.2013, відповідно,
в яких зафіксовано порушення вимог п. п.
198.2, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.2, 200.3 ст. 200, п.
201.10 ст. 201 Податкового кодексу України,
внаслідок чого завищено суму
податкового кредиту та завищено
від'ємне значення різниці поточного
звітного періоду (грудень 2012 року) на
суму 420 224,21 грн. та завищено суму
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за січень 2013 року на
суму 420 224 грн.

На підставі результатів вказаних
перевірок відповідачем прийняті
податкові повідомлення-рішення:

- № /11108 від 27.02.2013 про
зменшення розміру від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2012 року на 420 224 грн.;

- № /16516 від 29.03.2013 про
зменшення суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість за січень 2013 року на 420 224 грн.

Підставами для прийняття оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень стали
висновки податкового органу про
завищення позивачем розміру від'ємного
значення суми податку на додану
вартість за грудень 2012 року та січень
2013 року, у зв'язку з поданням позивачем
разом з податковою декларацією з
податку на додану вартість за грудень
2012 року заяви про відмову
постачальника надати податкову
накладну (порушення порядку заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі податкових накладних (Д8)) №
від 21.01.2013.

Спірні податкові накладні, отримані
від TOB «Дніпро Київ транс» (№ 18 від
27.11.2012) та від HAK «Нафтогаз України» (№
12587 від 30.11.2012) відображені у Розділі II
Реєстру отриманих та виданих
податкових накладних за грудень 2012
року (рядок 430 та 1048), а податковий
кредит сформований по господарським
операціям з TOB «Дніпро Київ транс» та HAK
«Нафтогаз України» на підставі
вищевказаних податкових накладних
відображений у Розділі 11 Додатку 5
«Розшифровки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів (Д5)» та Додатку 8 «Заява
про відмову постачальника надати
податкову накладну» (порушення ним
порядку заповнення та/або порядку
реєстрації в Єдиному реєстрі
податкових накладних (Д8)) до декларації
з податку на додану вартість за грудень
2012 року № від 21.01.2013.

До заяви-скарги позивачем листом №
16-07/20 від 21.01.2013 було надано первинні
документи, що підтверджують факт
сплати податку у зв'язку з придбанням
таких товарів/послуг, а саме: податкові
накладні, видаткова накладна,
товарно-транспортна накладна, платіжні
доручення.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового
кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 цього Кодексу
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 зазначеного
Кодексу датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання
товарів/послуг платник податку -
продавець товарів/послуг зобов'язаний
надати покупцю податкову накладну та
зареєструвати її в Єдиному реєстрі
податкових накладних. У разі відмови
продавця товарів/послуг надати
податкову накладну або в разі
порушення ним порядку її заповнення
та/або порядку реєстрації в Єдиному
реєстрі покупець таких товарів/послуг
має право додати до податкової
декларації за звітний податковий
період заяву із скаргою на такого
постачальника, яка є підставою для
включення сум податку до складу
податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку у
зв'язку з придбанням таких
товарів/послуг або копії первинних
документів, складених відповідно до
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні», що підтверджують факт
отримання таких товарів/послуг.

Таким чином, заява зі скаргою на
продавця товарів/послуг, який
відмовився надати податкову накладну
або в разі порушення ним порядку її
заповнення та порядку реєстрації в
Єдиному реєстрі додана до податкової
декларації за звітний податковий
період, надає платнику податку право на
включення сум податку на додану
вартість до податкового кредиту
відповідного звітного періоду.

За встановлення в судовому порядку
дотримання позивачем вимог
вищезазначеного законодавства щодо
формування податкового кредиту з
податку на додану вартість за грудень
2012 року та відсутності підстав для
зменшення суми бюджетного
відшкодування з ПДВ в січні 2013 року на
суму 420 224 грн., прийняття відповідачем
спірних податкових повідомлень-рішень
є протиправним.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позовних
вимог є вірним, а касаційна скарга
відповідача - необґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сумах Головного
управління Міндоходів у Сумській
області відхилити.

Ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 24.07.2013 та
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 07.05.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді О.А.
Моторний Ю.І. Цвіркун