Справа № 2а-0370/2505/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
9104/180072/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Луцької об»єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 1012
року в адміністративній справі за
позовом Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції до Публічного
акціонерного товариства «Гнідавський
цукровий завод», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фієста
Плюс» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

8 вересня 2011 року Луцька об'єднана
державна податкова інспекція
звернулася з позовом до до Публічного
акціонерного товариства «Гнідавський
цукровий завод» (далі - ПАТ
«Гнідавський цукровий завод»),
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фієста плюс» (далі -
ТзОВ «Фієста плюс»), про стягнення з
відповідачів в дохід держави всього
одержаного ними за нікчемними
правочинами № 270111 від 27.01.2011 року, №010211
від 01.02.2011 року та №100211 від 10.02.2011 року
доходу в сумі по 2500000 грн..

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року у задоволенні позову відмовлено.

З таким судовим рішенням не погодилася
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція, подавши апеляційну скаргу, в
якій посилаючись на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
просила скасувати оскаржувану
постанову. В якості обґрунтування
апелянт зазначив, що суд першої
інстанції дійшов невірного висновку
про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки в ході
проведення позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» з питань правомірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань за лютий 2011 року
у зв'язку з ненаданням документального
підтвердження на письмовий запит
Луцької ОДПІ податковим органом
встановлено заниження податку на
додану вартість за вказаний період на
суму 416667 грн. внаслідок віднесення до
податкового кредиту сум за нікчемними
правочинами, укладеними із ТзОВ
«Фієста плюс». Так, в ході перевірки
відповідно до наданих первинних
документів не встановлено факту
транспортування товаро-матеріальних
цінностей від постачальника до покупця
у зв'язку з відсутністю
товаро-транспортних накладних, як і не
було встановлено факту одержання
товару покупцем. Крім того, перевіркою
встановлено факт здійснення ТзОВ
«Фієста плюс» господарської
діяльності поза межами правового поля,
оскільки взаємовідносини даного
товариства з
контрагентом-постачальником ПП
«Віллія Експортрейд» перевіркою ТзОВ
«Фієста плюс» не підтверджені, останнє
не знаходиться за місцемзнаходження.
Луцька ОДПІ зазначає, що правочини,
укладені між ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» та ТзОВ «Фієста плюс», не
спричинили реального настання
правових наслідків. Оскільки договори
суперечать інтересам держави,
спрямовані на ухилення від сплати
податків, є нікчемними, а тому вказані
кошти підлягають стягненню з
відповідачів на користь держави.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Про причини неявки суду
повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
згідно акту від 06.05.2011 року №2689/23-2/00372658
про результати позапланової виїзної
перевірки ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» з питань правомірності
формування податкового кредиту та
податкових зобов'язань за лютий 2011 року
у зв'язку з ненаданням документального
підтвердження на письмовий запит
Луцької ОДПІ від 04.04.2011 року №8057/10/15-2,
Луцькою ОДПІ було встановлено
порушення ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» вимог ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 207, ст. 215,
ст. 207, ст. 208, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 215, ст. 216
Цивільного кодексу України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
по договорах № 270111 від 27.01.2011 року, №
010211 від 01.02.2011 року, № 100211 від 10.02.2011
року, які мають ознаки нікчемності та є
нікчемними в силу закону, та п. 185.1 ст. 185,
п. 198.1, п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України, в результаті чого
підприємством занижено податок на
додану вартість сумі 416667 грн..

Висновок податкового органу про
завищення ПАТ «Гнідавський цукровий
завод» податкового кредиту за лютий 2011
року базується на тому, що угоди по
придбанню від ТзОВ «Фієста плюс»
товаро-матеріальних цінностей мають
протиправний характер, суперечать
інтересам держави, здійснені без мети
настання реальних наслідків, отже, є
нікчемними в силу закону. На
підтвердження зазначеної позиції
Луцька ОДПІ вказує про відсутність
фактичних поставок товарів, здійснення
контрагентом ТзОВ «Фієста плюс»
діяльності без мети настання реальних
наслідків, укладення фіктивних угод.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для стягнення з
відповідачів коштів, виходячи з
наступного.

Як свідчать матеріали справи, між ТзОВ
«Фієста Плюс» як продавцем та ВАТ
«Гнідавський цукровий завод» як
покупцем були укладені наступні
договори поставки обладнання, запасних
частин та допоміжних матеріалів:

- №270111 від 27.01.2011 року на суму поставки
845300,00 грн., в тому числі ПДВ 140883,33 грн.;

- №010211 від 01.02.2011 року на суму поставки
825750,00 грн., в тому числі ПДВ 137625,00 грн.;

- №100211 від 10.02.2011 року на суму поставки
828950,00 грн., в тому числі ПДВ 138158,33,00 грн.

Як вбачається зі змісту вищезазначених
договорів поставок обладнання,
запасних частин та допоміжних
матеріалів, поставка товару
здійснюється силами та за рахунок
продавця (ТзОВ «Фієста Плюс»). Товар
передається покупцю у зібраному стані
та у відповідності до вимог, що
звичайно ставляться до такого виду
товару. Продавець зобов'язаний
доставити товар у місце доставки: місто
Луцьк, вул. Ранкова, 1, а покупець
зобов'язаний вчасно оплатити
поставлений товар та здійснити його
розвантаження у місці доставки. Товар
вважається прийнятим за якістю згідно
накладною на відпуск товару, перехід
права власності та відповідальності за
товар відбувається в момент поставки
товару, а саме в момент підписання
сторонами накладної.

Судом першої інстанції встановлено, що
при виконанні договору поставки №270111
від 27.01.2011 року ТзОВ «Фієста Плюс»
виписано видаткову накладну від 01.02.2011
року №1 на обладнання на суму 845300,00 грн.,
з якої 140883,33 - ПДВ, а також податкову
накладну на вказану суму від 01.02.2011 року
№1; при виконанні договору поставки
№010211 від 01.02.2011 року ТзОВ «Фієста Плюс»
виписано видаткову накладну від 04.02.2011
року №21 на обладнання на суму 825750,00
грн., з якої 137625,00 - ПДВ, а також
податкову накладну на вказану суму від
04.02.2011 року №21; при виконанні договору
поставки №100211 від 10.02.2011 року ТзОВ
«Фієста Плюс» виписано видаткову
накладну від 14.02.2011 року №68 на
обладнання на суму 828950,00 грн., з якої
138158,33 - ПДВ, а також податкову накладну
на вказану суму від 14.02.2011 року №68.

Факт отримання товару ПАТ «Гнідавський
цукровий завод» підтверджується
журналом обліку виданих
відповідальній особі доручень на
прийом товару та оборотно-сальдовою
відомістю по рахунку 207, яка засвідчує
факт зберігання товару на складі ПАТ
«Гнідавський цукровий завод».

Розрахунок за придбаний у ТзОВ «Фієста
плюс» здійснений ПАТ «Гнідавський
цукровий завод» згідно платіжного
доручення №4 від 29.04.2011 року на суму 2500000
грн., тому числі ПДВ - 416667,67 грн..

Доводи податкового органу про
відсутність ТзОВ «Фієста плюс» за
місцем знаходження, відсутність
необхідних умов для ведення
господарської діяльності, основних
засобів, необхідного технічного
персоналу, виробничих активів, тощо, а
також відсутність реальних
господарських операцій з ПП «Віллія
Експортрейд» суд першої інстанції
правильно відхилив, оскільки,
зазначені обставини не можуть свідчити
про здійснення між ПАТ «Гнідавський
цукровий завод» та ТзОВ «Фієста плюс»
нікчемних угод, так як з досліджених в
судовому засіданні документів
вбачається реальне виконання
господарських операцій відповідачами.
З актів перевірок ТзОВ «Фієста плюс»
неможливо встановити факту придбання
даним товариством у ПП «Віллія
Експортрейд» саме того товару, який був
в подальшому реалізований ПАТ
«Гнідавський цукровий завод».

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном і
має право вчиняти стосовно свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 Цивільного кодексу України правочин,
учинений з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, водночас є таким, що
порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним.

При цьому, до правочинів, які порушують
публічний порядок, законодавець
відносить правочини, які спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1
ст. 228 Цивільного кодексу України). В
силу приписів частини 2 цієї ж статті
такі правочини є нікчемними.

Згідно з частинами першою та другою
статті 228 ЦК правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Законом України від 2 грудня 2010 року №
2756-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України» (далі - Закон № 2756-VI) зазначену
статтю, зокрема, доповнено частиною
третьою, відповідно до якої у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави. Зазначений Закон в частині
вказаної зміни набрав чинності з дня
набрання чинності Податковим кодексом
України, тобто з 1 січня 2011 року.

Спірні правовідносини за договором ВАТ
«Гнідавський цукровий завод» з ТзОВ
«Фіеста плюс» вникли вже після набуття
цим Законом чинності.

Отже, для стягнення санкцій,
передбачених ч. 1 ст. 208 ГК України та ст.
228 ЦК України, необхідним є визнання
судом правочину недійсним та наявність
умислу у сторін угоди (або однієї
сторони) на укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
та суспільства.

Така позиція відповідає правовій
позиції Верховного Суду України, що
викладена у Постанові від 15 жовтня 2013
року у справі за позовом державної
податкової інспекції у м. Полтаві
Полтавської області (далі - ДПІ) до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Інтер-Агро» (далі - Товариство-1),
товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтер Інвест Агро
сервіс» (далі - Товариство-2), товариства
з обмеженою відповідальністю «Альянс
Співдружність» (далі - Товариство-3) про
стягнення коштів за нікчемним
правочином.

Проте, позивач не звертався з позовом
про визнання правочинів недійсними в
силу ст. 228 ЦК України, жодних доказів на
підтвердження наявності у сторін
умислу на укладення угод з метою
ухилення від сплати податків суду не
подано, а тому підстав для стягнення
коштів за вищевказаними договорами в
користь держави немає.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 196, 198, 200,
205 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 18 жовтня 2012
року в адміністративній справі №
2а/0370/2505/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст ухвали виготовлено 02
вересня 2014 року.