Справа № 802/1652/14-а
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 802/1652/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Богоніс М.Б.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Агрофірми приватне
сільськогосподарське підприємство
"Ташлик" на постанову Вінницького
окружного адміністративного суду від 16
червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом Агрофірми
приватне сільськогосподарське
підприємство "Ташлик" до Гайсинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Вінницькій області про
визнання протиправним та скасування
наказів , -

В С Т А Н О В И В :

АФ ПСП "Ташлик" звернулося до
Вінницького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Гайсинської ОДПІ про визнання
протиправним та скасування наказів про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки.
Позовні вимоги мотивовано тим, що
Гайсинською ОДПІ були винесені наказ
№149 від 11.11.2013 року про проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки АФ ПСП "Ташлик". Наказом № 155
від 18.11.2013 року термін проведення
зазначеної перевірки було продовжено.
Вважаючи висновки податкового органу
безпідставними, а рішення -
неправомірними, просили визнати накази
протиправними та скасувати.

Постановою Вінницького окружного
адміністративного суду від 16.06.2014 року
у задоволенні позову відмовлено. Не
погоджуючись із рішенням суду першої
інстанції, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить суд скасувати
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 16.06.2014 року,
та прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити , посилаючись при цьому на
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи та порушення норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного
вирішення спору.

В судове засідання представник
апелянта (позивача) не з'явився, хоча
про час та місце розгляду справи
повідомлявся своєчасно та належним
чином. Про причини неявки в судове
засідання суд не повідомив, клопотань
про відкладення розгляду справи не
направляв.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, однак направив
на адресу суду письмові заперечення на
апеляційну скаргу, які долучені до
матеріалів справи, з яких вбачається,
що апеляційну скаргу позивач не визнає
повністю, проти її задоволення
заперечує, вважаючи рішення суду
першої інстанції законним,
обґрунтованим і таким, що відповідає
фактичним обставинам справи. Просив
залишити апеляційну скаргу без
задоволення, а рішення суду першої
інстанції - без змін.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, податковим органом
було виявлено факти, які свідчать про
можливі порушення податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, у зв'язку з чим
Гайсинською ОДПІ на адресу позивача
було направлено письмовий запит №50/15
від 27.09.2014 року.

Оскільки позивачем, на думку
кортролюючого органу, не було надано в
повному обсязі документального
підтвердження реальності та повноти
відображення даних у бухгалтерському
та податковому обліку, вказана
обставина стала підставою для
прийняття 11.11.2013 року керівником
податкового органу наказу № 149 про
проведення документальної
позапланової виїзної перевірки у
відповідності до вимог п. 78.1.1 ст. 78 ст. 78
Податкового кодексу України.

18.11.2013 року відповідачем було прийнято
наказ "Про продовження проведення
позапланової виїзної документальної
перевірки АФ ПСП "Ташлик".

На підставі зазначеного наказу та п.п.
78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу
України були винесені направлення від
12.11.2013 № 67 та № 66, в яких метою перевірки
зазначено: перевірка дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства.

На підставі п.п. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.п. 75.1.2
п. 75.1 ст. 75, п. 82.2 ст. 82 Податкового
кодексу України та наказу № 149 від
11.11.2013 року Гайсинською ОДПІ було
здійснено позапланову виїзну
документальну перевірку АФ ПСП "Ташлик"
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 року по 30.09.2013 року.

За результатом вищезазначеної
перевірки Гайсинською ОДПІ складено
акт від 27.11.2013 року № 574/2200/31857821 про
результати позапланової виїзної
документальної перевірки АФ ПСП
"Ташлик" з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 року по
30.09.2013 року, а також прийнято податкове
повідомлення - рішення від 16.12.2013 року №
.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно п.п.78.1.4 п.78.1 ст. 78 Податкового
кодексу України від 02 грудня 2010 р.
№2755-УІ (далі - ПК України) документальна
позапланова виїзна перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин: п.78.1.4 -
виявлено недостовірність даних, що
містяться у податкових деклараціях,
поданих платником податків, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Прийняття наказу про проведення
перевірки є владним повноваженням
податкового органу із здійснення
податкового контролю та не може бути
обмежене (п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.78.4 ст.78 ПК
України).

В силу п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу
України, органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Камеральні та
документальні перевірки проводяться
органами державної податкової служби в
межах їх повноважень виключно у
випадках та у порядку, встановлених цим
Кодексом, а фактичні перевірки - цим
Кодексом та іншими законами України,
контроль за дотриманням яких покладено
на органи державної податкової служби.
Поняття, порядок та особливості
проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки,
визначені пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 78, ст. 79
Кодексу.

Крім того, суд враховує підпункти п. 78.1
ст. 78 Податкового кодексу України, які
визначають, що документальна
позапланова перевірка здійснюється за
наявності таких обставин: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит
контролюючого органу протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України, про
проведення документальної
позапланової перевірки керівник
органу державної податкової служби
приймає рішення, яке оформлюється
наказом.

В силу п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу
України - посадові особи органу
державної податкової служби мають
право приступити до проведення
документальної виїзної перевірки,
фактичної перевірки за наявності
підстав для їх проведення, визначених
цим Кодексом, та за умови пред'явлення
або надіслання у випадках, визначених
цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої
перевірки, в якому зазначаються: дата
видачі, найменування органу державної
податкової служби, реквізити наказу
про проведення відповідної перевірки,
найменування та реквізити суб'єкта
(об'єкта), перевірка якого проводиться
(прізвище, ім'я, по батькові фізичної
особи - платника податку, який
перевіряється), мета, вид (планова або
позапланова), підстави, дата початку та
тривалість перевірки, посада та
прізвище посадової (службової) особи,
яка проводитиме перевірку. Направлення
на перевірку у такому випадку є дійсним
за наявності підпису керівника органу
державної податкової служби або його
заступника, що скріплений печаткою
органу державної податкової служби;
копії наказу про проведення перевірки;
службового посвідчення осіб, які
зазначені в направленні на проведення
перевірки. Не пред'явлення або не
надіслання у випадках, визначених цим
Кодексом, платнику податків (його
посадовим (службовим) особам або його
уповноваженому представнику, або
особам, які фактично проводять
розрахункові операції) цих документів
або пред'явлення зазначених
документів, що оформлені з порушенням
вимог, встановлених цим пунктом, є
підставою для недопущення посадових
(службових) осіб органу державної
податкової служби до проведення
документальної виїзної або фактичної
перевірки.

Судом першої інстанції встановлений
факт допуску у встановленому
податковим законодавством порядку
посадових осіб до проведення
документальної позапланової виїзної
перевірки, отже податковим органом
фактично реалізована його компетенція
на проведення перевірки та оформлення
результатів такої перевірки шляхом
складання Акту у порядку ст. 86
Податкового кодексу України.

Таким чином, наказ № 149 від 11.11.2013 року
про проведення документальної
позапланової виїзної перевірки та
наказ № 155 від 18.11.2013 року про
продовження проведення документальної
позапланової виїзної перевірки, за
встановленого факту проведення на його
підставі перевірки, реалізований, тому
вичерпав свою дію. Колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що на момент
звернення позивача до суду із позовом,
який розглядається, оскаржувані
накази, як акти індивідуальної дії,
вичерпали свою дію у зв'язку із їх
реалізацією.

Такі висновки у повній мірі
узгоджуються з правовою позицією
Вищого адміністративного суду України
у даній категорії спорів. Зокрема, у
постанові від 19.12.2013 року № К/800/30029/13
зазначається, що позови платників
податків, спрямовані на оскарження
рішень (у тому числі наказів про
призначення перевірки), дій або
бездіяльності контролюючих органів
щодо призначення та/або проведення
перевірок можуть бути задоволені лише
в тому разі, якщо до моменту винесення
судового рішення не відбулося допуску
посадових осіб контролюючого органу до
спірної перевірки.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо відмови у
задоволенні заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Агрофірми приватне
сільськогосподарське підприємство
"Ташлик", - залишити без задоволення, а
постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 16 червня 2014
року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.