Справа № 808/3524/14
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року (11 год. 14 хв.)Справа №
808/3524/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді О.В.
Конишевої,

за участю секретаря судового засідання
Я.М.Муха

за участю представників

від позивача Мельников О.А.

від відповідача Аксарін Р.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«СПІВДРУЖНІСТЬ»

до: Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області

про: визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення № 000102201 від 22.05.2014

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПІВДРУЖНІСТЬ»
(далі - Позивач) до Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
(надалі - Відповідач) в якому позивач
просить суд визнати протиправним та
скасувати податкове
повідомлення-рішення № 000102201 від 22.05.2014.

Представник позивача в судовому
засіданні позов підтримав у повному
обсязі з підстав викладених в позовній
заяві та додаткових поясненнях,
вважають, що податкові
повідомлення-рішення прийняті з
порушенням вимог чинного
законодавства. Адміністративний позов
просить задовольнити у повному обсязі,
скасувати податкове
повідомлення-рішення № 000102201 від 22.05.2014.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав викладених в запереченнях,
пояснив, що вважає висновки акту
перевірки обґрунтованими, а
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення такими, що
прийняті з додержанням вимог діючого
законодавства, у зв'язку з чим просив в
задоволенні позову відмовити в повному
обсязі.

Суд, розглянувши матеріали і з'ясувавши
обставини адміністративної справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши інші наявні у справі
докази у їх сукупності, приходить до
висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 16.04.2014 по 30.04.2014
посадовими особами Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області, на підставі
направлень від 16.04.2014р. № 221 та № 222
проводилась документальна позапланова
виїзна перевірка позивача з питань
правильності нарахування сум податку
на додану вартість в податковій
декларації з ПДВ за період з 01.01.2014 по
28.02.2014, якою встановлено порушення:

п. п. 14.1.181, п. 14.1 ст. 14, п. 181.1 ст. 185, п. 187.1
ст. 187, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.2 ст.
200, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу
України від 02.12.2010р. № 2755-ІV (із змінами
та доповненнями), в результаті чого,
встановлено заниження податку на
додану вартість у розмірі 593 135 грн. в
тому числі за відповідні звітні
податкові періоди:

січень 2014 року у розмірі 297 929 грн.;

лютий 2014 року у розмірі 295 206 грн.

За результатами даної перевірки
складено Акт № 65/22-01/25485792 від 12.05.2014р.
(далі - Акт перевірки).

Не погоджуючись з висновками
викладеними в Акті, 15.05.2014 відповідно до
п. 86.7 ст. 86 Податкового Кодексу України,
позивачем було подано Заперечення на
Акт про результати документальної
позапланової виїзної перевірки
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СПІВДРУЖНІСТЬ» () з питань правильності
нарахування сум податку на додану
вартість в податковій декларації з ПДВ
за січень, лютий 2014 року.

22.05.2014 за № 12563/10/2211 на адресу позивача
надійшла відповідь на заперечення до
Акту перевірки № 65/22-01/25485792 від 12.05.2014,
яким заперечення від 16.05.2014 б/н до акту
перевірки залишено без задоволення та
Податкове повідомлення - рішення від
22.05.2014 року № 000102201, на підставі якого
збільшено суму грошового зобов'язання
ТОВ «СПІВДРУЖНІСТЬ» за платежем:
податок на додану вартість, у розмірі 889
702 грн. 50 коп., з яких сума грошового
зобов'язання за основним платежем
складає 593 135 грн.; за штрафними
(фінансовими) санкціями (штрафами) 296 567
грн. 50 коп.

Однак, з прийнятим податковим
повідомленням-рішенням від 22.05.2014 року
№ 000102201, позивач не погоджується,
вважає його таким, що прийняте в
порушення вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що на сторінці 10 п.
3.1.1 Акту, зазначається, що в ході
проведення перевірки, за результатами
відпрацювання операцій з отримання
послуг будівництва за період з 01.01.2014 по
28.02.2014 не доведено реальність їх
здійснення підприємством ТОВ "БРЕАП", а
саме не встановлено фактичного
отримання послуг будівництва
позивачем у вищевказаного
підприємства.

Порушення виникло внаслідок включення
до складу податкових зобов'язань
операцій з надання послуг будівництва -
вигодонабувачу (ПАТ Мотор Січ),
документи з придбання яких були
виписані ТОВ «БРЕАП».

Згідно положень частин 1, 2 статті 875
Цивільного кодексу України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Відповідно до ст. 882 ЦК України
передання робіт підрядником и
прийняття їх замовником оформлюється
актом, підписаним обома сторонами.
Тобто, законодавець не передбачає
будь-якого іншого документу, який би
підтверджував факт проведення робіт
підрядником. Ця позиція узгоджується з
позицією Вищого адміністративного
суду України, викладеній в Ухвалі від
"02" квітня 2014 р. по справі № К-29660/10.

Господарські операції з виконання
робіт на підставі укладеного між
позивачем та його контрагентами
договорів мали реальний характер, що
підтверджується належним чином
оформленими первинними
бухгалтерськими документами, а саме:
актом приймання виконаних підрядних
робіт, довідкою про вартість виконаних
підрядних робіт, видатковою накладною,
прибутковим ордером, податковими
накладними.

В Акті перевірки відповідач
посилається на акт ДПІ у
Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська «Про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«БРЕАП» щодо підтвердження реальності
здійснення господарських відносин їх
реальності та повноти відображення»

В той же час, постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 16 травня 2014
року по справі № 804/4956/14 було задоволено
адміністративний позов ТОВ «БРЕАП» до
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії. В цій Ухвалі суд визнав
протиправними дії ДПІ в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська щодо
проведення зустрічних перевірок за
результатами яких складено акт «Про
неможливість проведення зустрічної
перевірки ТОВ «БРЕАП» щодо
підтвердження здійснення
господарських відносин за січень та
лютий 2014 року».

Також відповідач посилається на Акт
ДПІ у Бабушкінському районі м.
Дніпропетровська «Про неможливість
проведення зустрічної перевірки ТОВ
«ТД ДЕМОС» щодо підтвердження
реальності здійснення господарських
відносин їх реальності та повноти
відображення». Постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 06 травня 2014
року по справі № 804/4964/14 задоволено
позов ТОВ «ТД ДЕМОС» та визнано
протиправними дії ДПІ в Бабушкінському
районі м. Дніпропетровська, за
результатами яких складено акт «Про
неможливість проведення зустрічної
перевірки ТОВ «ТД ДЕМОС» щодо
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин та повноти їх
відображення».

В Акті перевірки відповідач
посилається на Акт ДПІ у Київському
районі м. Донецька від 28.03.2014 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «ТРАНСЛЕМ» щодо
господарських взаємовідносин із
платниками податків за період січень
та лютий 2014 року». Такі дії ДПІ у
Київському районі м. Донецька були
оскаржені ТОВ «ТРАНСЛЕМ» до
адміністративного суд. Постановою
Донецького кружного адміністративного
суду від 12.06.2014 року по справі № 805/5236/14
позовні вимоги платника податків були
задоволені, дії ДПІ в Київському районі
м. Донецька визнані протиправними.

При цьому, суд вважає за необхідне
зазначити, що акти про неможливість
проведення зустрічних звірок не є тим
самим, що і результати проведених
зустрічних звірок, які є джерелом
отримання податкової інформації.
Складання акту про неможливість
проведення зустрічної звірки взагалі
не свідчить про відсутність діяльності
даного підприємства. Чинним
законодавством закріплені
повноваження щодо виявлення
місцезнаходження підприємств,
притягнення до відповідальності
підприємств у разі відсутності за
місцезнаходженням, проведення різного
роду перевірок таких підприємств та у
разі виявлення правопорушень
притягнення їх до відповідальності.
Однак, відповідач не використавши у
повному обсязі свої повноваження, не
надав жодного доказу які б підтвердили
не здійснення господарської
діяльності підприємствами.

Чинне законодавство передбачає певний
порядок внесення до Єдиного державного
реєстру запису про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону
України від 15 травня 2003 року №755-IV "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" (далі -
Закон №755-IV) відомості про відсутність
юридичної особи за її
місцезнаходженням повинні міститися в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Положеннями частини 1 статті 18 Закону
№755-IV, яка визначає статус відомостей
Єдиного державного реєстру,
передбачено, що якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

При цьому, частиною 3 статті 18 Закон
№755-IV встановлено, що у випадку, якщо
відомості, які підлягають внесенню до
Єдиного державного реєстру, не були до
нього внесені, вони не можуть бути
використані в спорі з третьою особою,
крім випадків, коли третя особа знала
або могла знати ці відомості.

Тобто, основними та належними доказами
відсутності платника податків за його
місцезнаходженням у даному випадку є
відомості, які містяться в Єдиному
державному реєстрі.

Що стосується суті висновків
відповідача, викладених в Акті
№195/05-64-22-02/38844515 від 28.03.2014, про те що
податковий орган, при здійсненні
перевірки не перевіряв первинних
документів, які свідчать про
фінансово-господарську діяльність ТОВ
«ТРАНСЛЕМ» з його контрагентами. Отже,
висновок щодо ознак нікчемності
правочинів здійснений ДПІ, як наслідок
незнаходження підприємств за
юридичною адресою, не є підставою для
позбавлення платника податку права на
податковий кредит з податку на додану.

З огляду на наведене, висновки
податкового органу не ґрунтуються на
діючому законодавстві України.

Як зазначалося вище, висновки
податкового органу про порушення
позивачем податкового законодавства
зроблені з використанням лише
інформації, наявної у податкових
органах, без дослідження первинних
бухгалтерських документів, на підставі
яких платник податку відображає
відповідні господарські операції в
бухгалтерському та податковому
обліках, внаслідок чого вони не є
обґрунтованими та є безпідставними.

Крім того, у податковому праві
визнається критерій добросовісності
платника, який передбачає законність
дій платника у сфері податкових
правовідносин (у тому числі і щодо
формування даних податкового обліку),
доки це не спростовано у порядку,
встановленому законом

Що стосується доводів відповідача про
те, що Свідоцтво платника ПДВ ТОВ
«ІНТЕРВЕНТО» анульовано 09.04.2014 року у
зв'язку з ліквідацією підприємства суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Судом встановлено, що на період
здійснення господарських операцій з
позивачем, ТОВ «ІНТЕРВЕНТО» було
платником ПДВ.

Податковим органом не доведено
нереальність правочинів, укладених між
позивачем та його контрагентом,
оскільки вказані правочини та їх
виконання податковим органом не було
досліджено під час проведення
зустрічної звірки.

Судом під час розгляду справи
встановлено, що первинні документи
(акти наданих послуг) складені на
виконання правочинів, укладених між
позивачем та ТОВ «ІНТЕРВЕНТО»,
відповідають вимогам ч.2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні».

Податкові накладні видані позивачу ТОВ
«ІНТЕРВЕНТО» оформлені у
відповідності до норм Податкового
кодексу України. Судом також
встановлено, що ТОВ "ІНТЕРВЕНТО" на
момент виписки (отримання) податкових
накладних були платниками ПДВ.

На підставі викладеного вважаємо
встановленою ту обставину, що рух
активів між позивачем та ТОВ
«ІНТЕРВЕНТО», тобто правочини укладені
між позивачем та ТОВ «ІНТЕРВЕНТО»
спрямовані на настання реальних
правових наслідків обумовленим ними та
як наслідок, правомірність віднесення
позивачем сум податку на додану
вартість до податкового кредиту та
правомірність формування позивачем
валових витрат.

Що стосується посилання відповідача в
Акті на ті обставини, що у ТОВ
«ТРАНСЛЕМ» та ТОВ «ТД ДЕМОС» відсутні
Ліцензії на здійснення будівельної
діяльності, то з таким твердження також
не можна погодитись з цілого ряду
причин.

По-перше, як на підтвердження своєї
позиції ДПІ посилається на дані
державного підприємства
«Інформаційний ресурсний центр» в
межах пошуку «Єдиний ліцензійний
центр» ( сайт www.irc.gov.ua).

Державне підприємство
"Інформаційно-ресурсний центр" не
редагує та не вносить відомості до
Єдиного ліцензійного реєстру.
Відомості у результатах пошуку
відображаються так, як вони були надані
органами ліцензування. Таким чином
вважаємо, що дані пошуку в ЄЛР не завжди
можуть відповідати дійсності.

По-друге, відповідно до п. п. 1.2.-1.4. та
Додатку затверджені види діяльності ,
які підлягають ліцензуванню, а саме:

вишукувальні роботи для будівництва;

розроблення містобудівної
документації;

проектування об'єктів архітектури;

будівельні та монтажні роботи;

монтаж інженерних систем;

будівництво транспортних споруд;

інжинірингова діяльність у сфері
будівництва.

Разом з тим, відповідно до договорів на
виконання робіт №21р від 03.02.2014 року між
позивачем та ТОВ «ТД ДЕМОС», останній
прийняв на себе зобов'язання по
виготовленню виробів з алюмінієвого
профілю. Відповідачем жодним чином не
підтверджена необхідність наявності
будівельної ліцензії для виготовлення
таких виробів.

Відповідно до умов договору № 93 від
01.11.2013 року між позивачем та ТОВ
«ТРАНСЛЕМ», останній виготовляє для
позивача вироби з алюмінієвого
профілю.

Позивачем були надані фото результатів
господарської операції, а саме
встановлених вікон, однак суд не може
достовірно встановити де зроблені дані
фото, тому надати оцінку цим фото, як
належним доказам не може.

По-третє, відповідно до «Ліцензійних
умов…» ліцензуванню підлягають роботи
на об'єктах, які віднесені до IV та V
категорій складності, тобто
відповідають певним вимогам.
Відповідачем жодним чином не доведено,
чому саме він вважає, що ці об'єкти
можна віднести до цих категорій
складності.

По-четверте, позивачем були надані
копії Ліцензій ТОВ «БРЕАП» та ТОВ
«ІНТЕРВЕНТО» містяться в матеріалах
справи. Крім того, позивач надав суду
витяг з сайту Державної
архітектурно-Будівельної Інспекції
України, в якому зазначено про
наявність ліцензій у контрагентів на
період який перевірявся.

Що стосується тверджень відповідача
про те, що факт поставки товару не
підтверджується товарно-транспортними
накладними з якого ДПІ приходить до
висновку про нереальність
господарських операцій, то з цим
твердженням також не можна погодитись
з наступних підстав.

Товарно-транспортна накладна та
подорожній лист, не є документами
первинного бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Крім того, у судовому засіданні позивач
пояснив, що перевезення здійснювалися
власним транспортом та надав, як доказ
копії документів які підтверджують
право власності на транспортні засобі
та подорожні листи (том 3 матеріалів
справи).

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Таким чином, відповідачем не доведено
правомірність прийняття спірного
рішення, внаслідок чого суд вважає
вимоги позивача обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 94 КАС України,
присудженню з Державного бюджету
України на користь позивача підлягають
здійснені ним та документально
підтвердженні судові витрати.

Керуючись ст.ст. 7-12, 69-71, 158, 160- 164 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у
повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
№ 000102201 від 22.05.2014 Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області.

Стягнути з Державного Бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Співдружність»
судовий збір у розмірі 487, 20 грн.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанова виготовлена в повному обсязі
04.09.2014

Суддя
О.В. Конишева