Справа № 2-а-11456/09/0470
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2014 року
м. Київ К/9991/5896/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Кошіля В.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Південної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2011 року

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2011 року

у справі № 2-а-11456/09/0470

за позовом Південної міжрайонної
державної податкової інспекції у м.
Кривому Розі Дніпропетровської
області

до Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3

про застосування фінансових санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Південна міжрайонна державна
податкова інспекція у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області (далі -
Південна МДПІ у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області; позивач)
звернулась до суду з позовом до
Суб'єкта підприємницької
діяльності-фізичної особи ОСОБА_3 (далі
- СПД-ФО ОСОБА_3; відповідач), в якому, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
просила застосувати та стягнути з
відповідача фінансові санкції у
вигляді штрафу в розмірі 5 040 000,00 грн., а
також конфіскувати гральне обладнання
загальною вартістю 13 200,00 грн.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
27 січня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 грудня 2011
року, в задоволенні адміністративного
позову відмолено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі, позивач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі,
Південна МДПІ у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 27 січня 2011
року, ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 22 грудня 2011 року та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що 11 липня 2009 року слідчим
слідчого відділу Дзержинського
районного відділу Криворізького
міського управління Головного
управління Міністерства внутрішніх
справ України в Дніпропетровській
області складено протокол огляду місця
події - кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1»,
розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що
належить Суб'єкту підприємницької
діяльності-фізичній особі ОСОБА_4.

В указаному протоколі зазначено, що в
коридорі кафе знаходилось вісім
гральних автоматів, які на час огляду
приміщення були увімкнені.

Водночас судами з'ясовано, що
відповідно до договору від 01 червня
2009 року, укладеного між СПД-ФО
ОСОБА_4 та СПД-ФО ОСОБА_3, останнім
орендовано частину названого кафе для
зберігання гральних автоматів без мети
їх використання.

Відмовляючи в задоволенні
адміністративного позову повністю,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до статті 2 Закону України
від 15 травня 2009 року
№ 1334-VI «Про заборону грального бізнесу
в Україні» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 1334-VI) в Україні забороняється
гральний бізнес та участь в азартних
іграх.

Статтею 3 Закону № 1334-VI передбачено, що
до суб'єктів господарювання, які
організовують і проводять на території
України азартні ігри, застосовуються
фінансові санкції у вигляді штрафу у
розмірі вісім тисяч мінімальних
заробітних плат з конфіскацією
грального обладнання, а прибуток
(дохід) від проведення такої азартної
гри підлягає перерахуванню до
Державного бюджету України.

Застосування санкцій, зазначених у
частині першій цієї статті,
здійснюється за рішенням суду,
ухваленого за позовом органів
державної податкової служби.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 1
Закону № 1334-VI гральним бізнесом є
діяльність з організації та проведення
азартних ігор у казино, на гральних
автоматах, у букмекерських конторах та
в електронному (віртуальному) казино,
що здійснюють організатори азартних
ігор з метою отримання прибутку;
азартною грою є будь-яка гра, умовою
участі в якій є внесення гравцем
ставки, що дає змогу отримати виграш
(приз), і результат якої повністю або
частково залежить від випадковості.

Таким чином, для кваліфікації
діяльності суб'єкта підприємницької
діяльності як грального бізнесу
необхідна наявність одночасно трьох
обов'язкових умов, а саме -
діяльність з організації та проведення
азартних ігор; здійснення такої
діяльності організаторами азартних
ігор-суб'єктами підприємницької
діяльності; метою такої діяльності є
отримання прибутку.

За змістом частини 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В розглядуваному випадку,
обґрунтовуючи заявлений позов,
податковий орган посилався лише на
протокол огляду місця події від 11 липня
2009 року, яким вставлено, що в
орендованому СПД-ФО ОСОБА_3 приміщені
розташовано гральні автомати, які на
момент огляду були увімкнені.

Інших відомостей на підтвердження
провадження відповідачем діяльності,
пов'язаної з організацією та
проведенням азартних ігор, зокрема,
приймання ставок на певну азартну гру,
виплати за це виграшів матеріали
справи не містять. Також, позивачем не
подано доказів того, що підприємцем
отримано прибуток (дохід) від
організації та проведення азартних
ігор.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22
грудня 2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Південної
міжрайонної державної податкової
інспекції у м. Кривому Розі
Дніпропетровської області відхилити, а
постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2011 року та ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 22 грудня
2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Кошіль В.В.