Справа № 2а-11521/10/1370
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
49216/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

представника позивача
Равлюка Т.І.

представника відповідача
Середяка Б.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Дочірнього підприємства
«Сі-Сі-Ай-Любеля» на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року у справі за позовом Дочірнього
підприємства «Сі-Сі-Ай-Любеля» до
Державної податкової інспекції у
Жовківському районі Львівської
області про визнання нечиним та
скасування податкового
повідомлення-рішення,

в с т а н о в и в:

ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» 07.12.2010 року
звернулося в суд з адміністративним
позовом до ДПІ у Жовківському районі
Львівської області, в якому просило
визнати нечинним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
08.11.2010 року №1058/23-4/15982/22343338 щодо
зменшення суми бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за серпень 2010 року у розмірі 1
541 937,00 грн.

В позовній заяві зазначає про
помилковість висновків податкового
органу про відсутність у підприємства
права на бюджетне відшкодування у
вказаний період в у розмірі 1 541 937,00 грн.
з тих підстав, що обсяги
оподатковуваних операцій підприємства
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування, та відсутність факту
придбання підприємством основних
фондів.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля»
оскаржило його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити.

Апелянт зазначає, що відповідно до п. 7.5.
Закону України «Про податок на додану
вартість» датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається дата здійснення першої з
подій: - або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; - або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» на виконання вимог
п.10.2. договору підряду здійснило
авансову оплату робіт ПП «Т.Н.Д.» у
розмірі 9 100 00,00 грн., в тому числі ПДВ - 1
516 666,67 грн.

ПП «Т.Н.Д.» 1 липня 2010 року було виписано
податкову накладну № 4 на загальну суму
9 100 000,00 грн., в тому числі ПДВ - 1 516 666,67
грн.

Таким чином, ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля»
сплатило у відповідності до умов
договору суму авансу, який повністю
використовується на створення
основних фондів, керуючись нормами
Закону України «Про податок на додану
вартість», правильно визначило дату
виникнення права на податковий кредит
та бюджетне відшкодування.

Матеріалами справи підтверджено, що в
процесі будівництва позивачем
придбавалися товари, послуги, роботи
для спорудження об'єктів шахти
«Любельська» № 1-2 № 1-2
Львівсько-Волинського
кам'яновугільного басейну України.

У відповідності до п.п. 8.2.2 п. 8.2 ст. 8
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» будівлі,
споруди, їх структурні компоненти
відносять до 1 групи основних фондів,
тобто в процесі будівництва об'єктів
шахти «Любельська» № 1-2
Львівсько-Волинського
кам'яновугільного басейну України ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля» нарахувало
податковий кредит внаслідок придбання
або спорудження (будівництва) саме
основних фондів.

Разом з тим, судом першої інстанції не
взято до уваги застереження, яким
регулюється порядок відшкодування ПДВ,
коли придбаваються або споруджуються
(будуються) основні фонди. Тобто
застереження, яким визнається право на
бюджетне відшкодування особам, котрі
нараховують податковий кредит
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів.

При цьому в такому випадку платник
податку має право не лише на формування
податкового кредиту, але й на бюджетне
відшкодування ПДВ, що вбачається з
положень Закону України «Про податок
на додану вартість», а також зазначено
у листі Державної податкової
адміністрації України від 27.04.2006 №
8003/7/16-1517-26.

Враховуючи вищезазначене, особа, яка
мала обсяги оподатковуваних операцій
за останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування, має право на формування
бюджетного відшкодування, за умови, що
таке бюджетне відшкодування
формується за рахунок податкового
кредиту внаслідок придбання або
спорудження (будівництва) основних
фондів.

Таким чином, оскільки постанова
Львівського окружного
адміністративного суду від 04.05.2011 року
по справі № 2а-11521/10/1370 винесена із
порушення норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, а
висновки суду не відповідають
фактичним обставинам справи,
вищенаведене є підставою для її
скасування та ухвалення нового рішення
по справі.

При апеляційному розгляді представник
позивача вимоги апеляційної скарги
підтримав з зазначених в ній підстав.

Представник відповідача вимоги
апеляційної скарги заперечив, вважаючи
ухвалене рішення законним та
обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, дослідивши наявні в справі
матеріали та доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
Дочірнє підприємство «Сі-Сі-Ай-Любеля»
є платником ПДВ відповідно виданого
ДПІ у Жовківському районі Львівської
області Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 12.02.2002 року № 18504241.

Згідно Статуту ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля»
підприємство виконує, зокрема,
проектування, будівництво і
експлуатацію шахти №1 «Любельська» у
Львівсько- Волинському вугільному
басейні.

ДПІ у Жовківському районі Львівської
області провела позапланову виїзну
перевірку Дочірнього підприємства
«Сі-Сі-Ай-Любеля» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за серпень 2010року, яке виникло
за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось в період з 01.07.2010 по 31.07.2010
року.

Результати перевірки оформлені актом
№ 1917/23-4/22343338 від 08.11.2010 року, яким
встановлено, зокрема, що у зв'язку з
порушенням пп. 7.7.11, п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» ДП «Сі-Сі-Ай- Любеля» не має
права на отримання бюджетного
відшкодування за серпень 2010 року на
суму 1 541 937,00 грн.

На підставі вказаного акту ДПІ у
Жовківському районі Львівської
області прийнято податкове
повідомлення-рішення 08.11.2010 року №
1058/23-4/15982/22343338, яким позивачу зменшено
суму бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість у розмірі 1
541 937,00 грн.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
правомірності оскарженого
повідомлення-рішення .

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
оскільки він відповідає правильно
встановленим обставинам справи та
нормам права.

Так, з матеріалів справи видно, що
висновок податкового органу, з яким
погодився суд першої інстанції, про
порушення пп. 7.7.11, п.7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та завищення ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля» суми бюджетного
відшкодування ПДВ 1 541 937,00 грн.
зроблений на підставі того, що за
останні 12 календарних місяців
підприємство мало обсяги
оподатковуваних операцій в розмірі 124
695,00 грн. та не придбавало основні фонди.

Сума податку на додану вартість 1 541 937,00
грн., на яку відмовлено у наданні
бюджетного відшкодування, складається
із:

авансу за договором підряду №2/05 від
28.05.2010 року, укладеному з ПП «Т.Н.Д.» на
суму 9 100 000,00 грн., ПДВ - 1 516 666,67 грн.;

вартість послуг, наданих ДВАТ
«Луганськдіпрошахт» по виконанню
проектно- вишукувальних робіт на суму 63
594,35 грн., ПДВ - 10 599,06 грн.;

вартість послуг, наданих ВАТ «Інститут
Дніпродіпротранс» по виготовленню
робочої документації по залізничній
колії від шахти «Любельська» №1-2 до ст.
Добросин, на суму 55 637,71 грн., ПДВ - 9 272,95
грн.;

вартість послуг, наданих ДП
«Львівський науково-дослідний та
проектний інститут землеустрою» по
внесенню змін в робочий проект зняття,
збереження та використання родючого
шару грунту на суму 5 988,20 грн., ПДВ - 998,03
грн.;

вартість послуг, наданих Українським
науково-дослідним інститутом
екологічних проблем по виготовленню
проектно-кошторисної документації по
екологічному обґрунтуванню схеми
водовідведення в Бутинський канал
розбавлених шахтних вод в умовах
проходження стволів шахти на суму 26 400,00
грн., ПДВ - 4 400,00 грн.

На підтвердження правомірності
віднесення до складу податкового
кредиту за серпень 2010 року позивач
представив суду наступні документи:

договір підряду №2/05 бід 28.05.2010 року,
укладений ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» з ПП
«Т.Н.Д.», відповідно до якого останнє
зобов'язується збудувати і здати об'єкт
шахти «Любельська» №1-2; податкова
накладна №4 від 01.07.2010 року, виписана ПП
«Т.Н.Д.», на загальну суму 9 100 000,00 грн.,
ПДВ - 1 516 666,67 грн.; платіжне доручення
№520 від 01.07.2010 року з відміткою банку;

договір № 6742 від 19.03.2009 року, укладений
ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» з ДВАТ
«Луганськдіпрошахт»; додаткова угода
до договору №3 від 22.02.2010 року; акти
приймання-передачі проектної
документації № 95 від 20.07.2010 року, № 96
від 20.07.2010 року, № 97 від 20.07.2010 року та №
99 від 20.07.2010 року; податкова накладна №9
від 20.07.2010 року, виписана ДВАТ
«Луганськдіпрошахт», на загальну суму
63 594,35 грн., ПДВ - 10 599,06 грн.; платіжні
доручення №№589-593 від 20.07.2010 року з
відмітками банку;

договір № 4969-Р від 12.08.2008 року,
укладений ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» з ВАТ
«Інститут Дніпродіпротранс»;
додаткова угода до договору № 3 від
13.05.2010 року; акт здавання-приймання
проектної продукції від 23.07.2010 року;
податкова накладна №13 від 20.07.2010 року,
виписана ВАТ «Інститут
Дніпродіпротранс», на загальну суму 55
637,71 грн., ПДВ - 9 272,95 грн.; платіжне
доручення №723 від 28.07.2010 року з
відміткою банку;

договір № 747 від 29.06.2010 року, укладений
ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» з ДП «Львівський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою»; акт
здачі-приймання технічної продукції по
договору № 747 від 29.06.2010 року від 20.08.2010
року; податкова накладна №612 від 13.07.2010
року, виписана ДП «Львівський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою», на загальну
суму 5 988,20 грн., ПДВ - 998,03 грн.; платіжне
доручення №553 від 13.07.2010 року з
відміткою банку;

договір № 77/2.4 від 25.03.2010 року, укладений
ДП «Сі-Сі-Ай-Любеля» з Українським
науково-дослідним інститутом
екологічних проблем по виготовленню
проектно-кошторисної документації по
екологічному обґрунтуванню схеми
водовідведення в Бутинський канал
розбавлених шахтних вод в умовах
проходження стволів шахти; акт здачі-
приймання науково-технічної продукції
згідно договору № 77/2.4 від 25.03.2010 року
від 28.07.2010 року; податкова накладна №63
від 28.07.2010 року, виписана УкрНДІЕП, на
загальну суму 26 400,00 грн., ПДВ - 4 400,00 грн.;
платіжне доручення №729 від 28.07.2010 року з
відміткою банку.

На момент виникнення спірних
правовідносин виникнення права на
податковий кредит та бюджетне
відшкодування регулювалось нормами
статті 7 Закону України «Про додану
вартість».

Згідно підпункту 7.7.1. підпункту 7.7.
статті 7 Закону України «Про додану
вартість» сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Підпунктом 7.7.2. передбачалось якщо у
наступному податковому періоді сума,
розрахована згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення
після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Відповідно до підпункту «а» підпункту
7.7.11 вказаного Закону не має права на
отримання бюджетного відшкодування
особа, яка була зареєстрована як
платник цього податку менш ніж за 12
календарних місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява на
бюджетне відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів за
рішенням Кабінету Міністрів України),
та/або мала обсяги оподатковуваних
операцій за останні 12 календарних
місяців менші, ніж заявлена сума
бюджетного відшкодування (крім
нарахування податкового кредиту
внаслідок придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Проаналізувавши вказану правову норму,
суд першої інстанції вірно дійшов
висновку, що лише для такого суб'єкта
господарювання, який придбав основні
фонди, набуття права на отримання
бюджетного відшкодування законодавець
не пов'язує ні з його реєстрацією в
якості платника податку на додану
вартість не менше ніж за 12 календарних
місяців до моменту подання заяви про
бюджетне відшкодування, ні з наявністю
обсягів оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців не
менших, ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування.

Відповідно до Державного
класифікатора України, затвердженого
наказом Держстандарту України від
19.08.1997 року №507 (Класифікація основних
фондів ДК 013-97) під терміном «основні
фонди» слід розуміти матеріальні
цінності, що використовуються у
господарській діяльності платника
податку протягом періоду, який
перевищує 365 календарних днів з дати
введення в експлуатацію таких
матеріальних цінностей, та вартість
яких поступово зменшується у зв'язку з
фізичним або моральним зносом.

Основні фонди підлягають розподілу за
такими групами: група 1 - будівлі,
споруди, їх структурні компоненти та
передавальні пристрої, в тому числі
жилі будинки та їх частини (квартири і
місця загального користування); група 2
- автомобільний транспорт та вузли
(запасні частини) до нього; меблі;
побутові електронні, оптичні,
електромеханічні прилади та
інструменти, включаючи
електронно-обчислювальні машини, інші
машини для автоматичного оброблення
інформації, інформаційні системи,
телефони, мікрофони та рації, інше
конторське (офісне) обладнання,
устаткування та приладдя до них; група 3
- будь-які інші основні фонди, не
включені до груп 1 і 2.

Одиницею обліку основних фондів є
інвентарний об'єкт, включаючи усі
пристрої і приладдя або окремий
конструктивно відокремлений предмет,
призначений для виконання окремих
самостійних функцій, або ж
відокремлений комплекс, що складається
з конструктивно з'єднаних предметів,
які є єдиними і орієнтовані на сумісне
використання під час виконання певної
роботи.

Інструкцією про застосування Плану
рахунків бухгалтерського обліку
активів, капіталу, зобов'язань і
господарських операцій підприємств і
організацій, затвердженою наказом
Міністерства фінансів України від
30.11.1999 року № 291, зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 21.12.1999
року за № 893/4186 встановлено, що для
обліку витрат на придбання або
створення матеріальних і
нематеріальних необоротних активів
призначений рахунок 15 «Капітальні
інвестиції», для обліку й узагальнення
інформації про наявність та рух
об'єктів і майнових комплексів, що
віднесені до складу основних засобів -
рахунок 10 «Основні засоби». До основних
засобів належать матеріальні активи,
які підприємство утримує з метою
використання їх у процесі виробництва
або постачання товарів і послуг,
надання в оренду іншим особам,
очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких
більше одного року.

Наказом Міністерства фінансів України
«Про затвердження Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 18
«Будівельні контракти» від 28.04.2001 року
№ 205 визначено, що будівництво - це
спорудження нового об'єкта,
реконструкція, розширення, добудова,
реставрація і ремонт об'єктів,
виконання монтажних робіт, тобто
будівництво є процесом у результаті
якого створюються основні фонди
(засоби) або товари.

Методологічні засади формування в
бухгалтерському обліку інформації про
основні засоби визначені в Положенні
(стандарті) бухгалтерського обліку 7
«Основні засоби», затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№92 від 27 квітня 2000 року.

Відповідно до якого за дебетом рахунку
10 «Основні засоби»відображається
надходження (придбаних, створених,
безоплатно отриманих) основних засобів
на баланс підприємства, які
обліковуються за первісною вартістю,
сума витрат, яка пов'язана з
поліпшенням об'єкта (модернізація,
модифікація, добудова, дообладнання,
реконструкція тощо), що призводить до
збільшення майбутніх економічних
вигод, первісно очікуваних від
використання об'єкта; сума дооцінки
вартості об'єкта основних засобів, за
кредитом - вибуття основних засобів
внаслідок продажу, безоплатної
передачі або невідповідності
критеріям визнання активом, а також у
разі часткової ліквідації об'єкта
основних засобів, сума уцінки основних
засобів.

З викладеного вбачається, що основним
критерієм віднесення матеріальних
цінностей (будинків, споруд, машин,
устаткування, витрат на поліпшення,
модернізацію цих об'єктів) до основних
фондів є введення їх в експлуатацію та
відображення у бухгалтерському обліку
на рахунку 10 «Основні засоби».

Таким чином, платник податків має
право на бюджетне відшкодування у разі
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів та якщо
платник цього податку зареєстрований
як платник податку не менш ніж за 12
календарних місяців до місяця, за
наслідками якого подається заява на
бюджетне відшкодування, має обсяги
оподатковуваних операцій за останні 12
місяців менші, ніж заявлена сума
бюджетного відшкодування.

Позивач зареєстрований у жовтні 1996
року, здійснює через укладення
договорів проектну, кошторисну,
землевпорядну, екологічну
документацію та спорудження
(будівництво) шахти «Любельська»
(основних засобів), яка ще не здана в
експлуатацію.

Доводи позивача про те, що одержані
підприємством послуги від ДВАТ
«Луганськдіпрошахт», ВАТ «Інститут
Дніпродіпротранс», ДП «Львівський
науково- дослідний та проектний
інститут землеустрою», Українським
науково-дослідним інститутом
екологічних проблем, а також аванс за
договором підряду з ПП «Т.Н.Д.» були
використані підприємством в
господарській діяльності та
безпосередньо пов'язані зі
спорудженням основних фондів не
спростовують встановленого судом
факту, що відповідно до даних
бухгалтерського обліку ДП
«Сі-Сі-Ай-Любеля» не відбулося змін на
балансі підприємства щодо надходження
(придбання, створення) основних фондів.

Крім того, позивачем не спростовується,
а підтверджується той факт, що він
бажає отримати бюджетне відшкодування
за оплачені кошти, що надані авансом,
тобто за роботи, які ще не виконані
підрядником ПП «Т.Н.Д.», а виготовлення
проектної документації згідно інших
договорів не відноситься до основних
фондів.

Враховуючи вище наведене, суд
апеляційної інстанції не вбачає
порушень судом першої інстанції норм
матеріального права, на які
посилається у апеляційній скарзі
відповідач, та вважає, що суд повно
встановив обставини у справі, яким
надав правову оцінку на підставі
законодавства, яке врегульовує спірні
відносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Надані докази, які є у справі, були
оцінені колегією суддів за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Крім того, було оцінено
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, що відповідає
вимогам ст. 86 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються встановленими судом
першої інстанції обставинами, наявними
в матеріалах справи доказами та
нормами права, зазначеними в
мотивувальній частині оскаржуваного
рішення суду.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає скаргу
без задоволення, а постанову суду -без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства «Сі-Сі-Ай-Любеля»
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 4 травня 2011
року у справі №2а-11521/10 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

М.П. Кушнерик

Ухвала у повному обсязі складена 26.08.2014
року.