Справа № 2а-1970/3523/12
Суддя: Клюба В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р.
Справа № 9104/180200/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого
судді Клюби В. В.

суддів:
Кухтея Р. В., Яворського І. О.

з участю секретаря судового
засідання Сідельник Г. М.

представника особи, яка
подала

апеляційну скаргу
(відповідача) Лось О. Р.

представника позивача
Ляшка В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м. Львові
апеляційну скаргу Тернопільської
митниці на постанову Тернопільського
окружного адміністративного суду від 01
листопада 2012 року по справі №2а - 1970/3523/12
за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агротех» до
Тернопільської митниці про скасування
податкових повідомлень - рішень, -

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Агротех» звернулося
до Тернопільського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської митниці і просило
визнати нечинним та скасувати
податкові повідомлення - рішення форми
«Р» Тернопільської митниці: №56 від 05
серпня 2012 року про визначення суми
грошового зобов'язання щодо мита на
товари, які ввозяться на митну
територію України на суму 122 636 гривень
06 коп. та №57 від 05 серпня 2012 року про
визначення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість на товари,
які ввозяться на митну територію
України на загальну суму 24 527 гривень 99
коп..

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оспорювані повідомлення - рішення
прийняті відповідачем на підставі акта
перевірки, згідно якого позивачем ніби
- то невірно зазначено класифікацію
товару при ввезенні на митну територію
України. Проте, вважає такі висновки
безпідставними, оскільки при першому
оформленні товару згідно вантажних
митних декларацій митним органом було
класифіковано товар за кодом,
заявленим декларантом (позивачем). Так
як митний орган, приймаючи вантажні
митні декларації, відніс товар до
певного коду товарної номенклатури та
пропустив товар на митну територію
України у вільний обіг, в подальшому у
митного органу відсутні правові
підстави для прийняття рішень про
донарахування податкових зобов'язань.

Відповідач подав до суду першої
інстанції письмові заперечення проти
позову, згідно змісту яких право
митного органу самостійно
класифікувати товари під час або після
їх митного оформлення, а разі у разі
виявлення порушень, і після цього,
передбачено статтею 69 Митного кодексу
України. Крім цього статтею 345 Митного
кодексу України передбачено право
митного органу на проведення
документальних перевірок дотримання
законодавства України з питань митної
справи. В ході проведення у межах
визначених повноважень перевірки
виявлено факти невірної класифікації
товару «Гекмоглобін крові свиней «DAKA»
аерозольної сушки» та «Плазма крові
свиней «DAKA» аерозольної сушки» за
кодами, які передбачаю нульову ставку
ввізного мита. Проте товари підлягали
класифікації за кодом, який передбачає
ставку мита п'ять відсотків. Такі дії
позивача призвели до заниження
податкових зобов'язань за ввізним
митом та податком на додану вартість. У
зв'язку з цим та у відповідності до ст. 54
Митного кодексу України позивачу
визначено суму грошових зобов'язань.
Виходячи із викладених мотивів вважає,
що підстави для задоволення
адміністративного позову відсутні.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агротех»
до Тернопільської митниці про
скасування податкових повідомлень -
рішень задоволено в повному обсязі:
визнано протиправними та скасовано
оспорювані податкові повідомлення -
рішення від 05 серпня 2012 року №№56, 57.

Відповідач не погодився із таким
судовим рішенням суду першої інстанції
і в порядку апеляційного оскарження
подав на вказану постанову суду першої
інстанції до Львівського апеляційного
адміністративного суду апеляційну
скаргу, у якій з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального права та процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи, просить скасувати
оскаржувану постанову і прийняти нову
постанову про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Окрім цього, обґрунтовуючи доводи
апеляційної скарги, посилається на ті
обставини, що судом першої інстанції не
були враховані положення Митного
кодексу України щодо виключної
компетенції митних органів по
прийняттю рішень про класифікацію
товарів за УКТЗЕД. Не було враховано
судом першої інстанції і те, що
перевірку проведено у відповідності до
визначеної компетенції, а податкові
повідомлення - рішення прийняті на
підставі результатів і висновків
перевірки та у відповідності до вимог
законодавства.

В судовому засіданні представник
особи, яка подала апеляційну скаргу,
підтримала викладені в апеляційній
скарзі доводи і вважає, що із
зазначених підстав постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню
апеляційним судом із прийняттям нової
постанови про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Представник позивача вважає постанову
суду першої інстанції законною і
обґрунтованою, а доводи апеляційної
скарги відповідача такими, що не
спростовують висновків суду першої
інстанції, а тому не заслуговують на
увагу.

Вислухавши суддю - доповідача та доводи
представників сторін, дослідивши
наявні в справі матеріали та докази,
перевіривши доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, правильність правової
оцінки судом першої інстанції обставин
справи та застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів апеляційного суду
приходить до висновку, що апеляційна
скарга до задоволення не підлягає з
наступних підстав.

Постановляючи оскаржуване судове
рішення та умотивовуючи свої висновки,
суд першої інстанції виходив з того, що
митні органи, приймаючи вантажні митні
декларації, віднесли товар до певного
коду товарної номенклатури та
пропустили на митну територію України,
а тому в подальшому митні органи не
мають правових підстав для прийняття
податкових повідомлень - рішень про
донарахування податкових зобов'язань.
Крім цього, комісією по перевірці
здійснення службової діяльності
посадовими особами під час митного
контролю та митного оформлення товарів
«Гемоглобін крові свиней «DAKA»
аерозольної сушки» та «Плазма крові
свиней «DAKA» аерозольної сушки»
встановлено, що посадовими особами
митного органу не в повній мірі було
вжито заходів для забезпечення
контролю за правильністю класифікації
товарів, а також в ході перевірки не
встановлено обставин, які б свідчили
про наявність змови між декларантом і
митними органами про заниження митних
платежів. Також, за висновком суду
першої інстанції, Рішення відділу
митних платежів про визначення коду
товару від 20 червня 2012 року не може бути
застосоване до спірних правовідносин,
які існували із травня 2011 року до
червня 2012 року, оскільки нове рішення
не може поширюватися на процедуру
митного оформлення товарів, яку було
здійснено до прийняття такого рішення.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується із такими висновками суду
першої інстанції з урахуванням
наступного.

Як було встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій і
підтверджується матеріалами справи,
позивачем на умовах контракту №201010 від
20 жовтня 2010 року протягом 2010 - 2011 років
ввезено на митну територію України
«Гемоглобін крові свиней «DAKKA»
аерозольної сушки», що підтверджується
вантажними митними деклараціями:
№403020000/2011/001047 від 25 травня 2011 року,
№403020000/2011/001123 від 03 червня 2011 року,
№403020000/2011/001503 від 18 липня 2011 року,
№403020000/2012/000084 від 17 січня 2012 року,
№403020000/2012/001215 від 21 травня 2012 року.
Також, згідно з вищевикладеним
контрактом та протягом цього ж періоду
позивачем ввозилася «Плазма крові
свиней «DAKKA» аерозольної сушки», за
вантажними митними деклараціями:
№403020000/2011/001171 від 10 червня 2011 року,
№403020000/2011/001215 від 18 липня 2011 року,
№403020000/2012/000740 від 28 березня 2012 року,
№403020000/2012/001181 від 16 травня 2012 року.

Щодо митного оформлення товару «Плазма
крові свиней «DAKKA» аерозольної сушки»
за вантажною митною декларацією
№700000012/2011/003095 від 12 березня 2011 року,
митний орган погодився із визначеною
декларантом класифікацією та
кодуванням товару згідно УКТЗЕД за
кодом .

Крім цього, у зв'язку з виникненням у
митного органу сумніву щодо заявленого
позивачем коду товару
«Гемоглобін крові свиней «DAKKA»
аерозольної сушки» за вантажною митною
декларацією №700000012/2011/003095 від 12 березня
2011 року надіслано запит до Східної
митниці щодо вирішення питання
класифікації та кодування вказаного
товару. Згідно відтиску штампу КТБ №700 -
0640 - 11 на вантажній митній декларації
№700000012/2011/003095 від 12 березня 2011 року
митним органом підтверджено заявлений
позивачем код товару згідно
УКТЗЕД.

25 червня 2012 року відділом митних
платежів прийнято класифікаційне
рішення №КТ - 403 - 0010 - 2012, відповідно до
якого встановлено код товарів
Гекмоглобін крові свиней «DAKA»
аерозольної сушки» та «Плазма крові
свиней «DAKA» аерозольної сушки» згідно
УКТЗЕД , який передбачає
п'ятивідсоткову ставку оподаткування
ввізним митом.

Також, згідно з наказом від 09 липня 2012
року №253 відповідачем із 16 по 20 липня 2012
року проведено невиїзну документальну
перевірку щодо правильності
класифікації вищевказаних товарів, які
ввозилися позивачем на митну територію
України. Згідно висновків перевірки
позивачем порушено вимоги Закону
України «Про митний тариф», оскільки
було застосовано невірну ставку
ввізного мита внаслідок зазначення у
вантажних митних деклараціях невірних
відомостей у графі 33 щодо коду товару.
Внаслідок цього за висновком митного
органу було занижено до сплати ввізне
мито та податок на додану вартість.

На підставі висновків перевірки
відповідачем 05 серпня 2012 року винесені
податкові повідомлення - рішення форми
«Р»: №56, яким позивачу визначено суму
грошового зобов'язання за платежем
«мито на товари, що ввозяться на
територію України, в сумі 122 636 гривень 06
коп., з яких: 84 654 гривні 63 коп. - за
основним платежем та 37 981 гривня 43 коп. -
за штрафними санкціями; №57 яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання за платежем «податок на
додану вартість з товарів, увезених на
територію України суб'єктами
підприємницької діяльності» в сумі 24 527
гривень 99 коп., з яких: 16 930 гривень 91 коп.
- за основним платежем та 7 597 гривень 08
коп. - за штрафними санкціями.

Даючи правову оцінку оскаржуваному
судовому рішенню та доводам особи, яка
подала апеляційну скаргу, колегія
суддів апеляційного суду виходить із
такого.

У відповідності до ст. 4 Митного кодексу
України від 11 липня 2002 року, що діяв на
час існування спірних правовідносин,
митне регулювання здійснюється на
основі принципів єдиного порядку
переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України,
додержання прав та охоронюваних
законом інтересів фізичних та
юридичних осіб.

Згідно ст. ст. 312, 313, 314 Митного кодексу
України від 11 липня 2002 року, що діяв на
час існування спірних правовідносин,
ведення УКТЗЕД здійснює спеціальний
уповноважений центральний орган
виконавчої влади в галузі митної
справи в порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України. Митні
органи класифікують товари, тобто
відносять товари до класифікаційних
групувань, зазначених в УКТЗЕД. Рішення
митних органів щодо класифікації
товарів для митних цілей є
обов'язковими для підприємств і
громадян. З метою встановлення
достовірних відомостей про товари та
їх відповідність опису
класифікаційних групувань УКТЗЕД
митні органи можуть вимагати від
суб'єктів зовнішньоекономічної
діяльності та громадян зразки товарів
та техніко - технологічну документацію
на такі товари для проведення
експертизи.

Відповідно до ст. ст. 1, 40 Митного
кодексу України від 11 липня 2002 року
пропуском товарів через митний кордон
України є дозвіл митного органу на
переміщення товарів і транспортних
засобів через митний кордон України з
урахуванням заявленої мети такого
переміщення після проведення митних
процедур. Усі товари, що переміщуються
через митний кордон України,
підлягають митному контролю.

При цьому, у випадку прийняття митними
органами вантажних митних декларацій,
віднесення товару до певного коду
товарної номенклатури та пропуску
товару на митну територію України у
вільний обіг, в подальшому у митного
органу відсутні правові підстави для
прийняття податкових повідомлень -
рішень про донарахування податкових
зобов'язань у зв'язку з виявленими
помилками класифікації товару.

Згідно із ст. 69 Митного кодексу України
від 11 липня 2002 року, чинного нас
існування правовідносин, незалежно від
закінчення операцій митного контролю,
оформлення та пропуску товарів і
транспортних засобів митний контроль
за ними може здійснюватися, якщо є
достатні підстави вважати, що мають
місце порушення законодавства України
чи міжнародного договору України,
укладеного в установленому законом
порядку, контроль за виконанням яких
покладено законом на митні органи.
Такий контроль здійснюється на
підставі письмового розпорядження
керівника митного органу або особи, яка
його заміщує.

Також, відповідно до ст. 345 Митного
кодексу України митні органи мають
право здійснювати митний контроль
шляхом проведення документальних
виїзних та документальних невиїзних
перевірок дотримання законодавства
України з питань митної справи щодо
класифікації згідно УКТЗЕД товарів,
щодо яких проведено митне оформлення.

Крім цього, згідно ст. 69 Митного кодексу
України, який набрав чинності із 01
червня 2012 року, штрафи та інші санкції у
зв'язку з неправильною класифікацією
товарів застосовуються митними
органами у випадку, якщо митним органом
рішення про класифікацію цих товарів
було прийнято на підставі
недостовірних документів, наданої
недостовірної інформації.

У даному випадку позивачем під час
митного оформлення товарів митному
органу були надані усі необхідні
документи і митним органом було
підтверджено заявлений позивачем код
товару. Також колегія суддів
апеляційного суду враховує і ті
обставини, що згідно з висновком
Донецької служби з експертного
забезпечення митних органів №17 - 81 від
10 березня 2011 року підтверджено опис
товарів у графі 31 вантажних митних
декларацій, що у свою чергу було
підставою для підтвердження митним
органом заявленого позивачем коду
товару. Пропуск товару на митну
територію України у вільний обіг є
суттєвою обставиною, яку слід
враховувати при вирішенні даного
спору.

Хоча відповідно до положень митного
законодавства України рішення митних
органів щодо класифікації товарів для
митних цілей є обов'язковими, виходячи
із вищезазначених фактичних обставин
справи та доказів, колегія суддів
апеляційного суду вважає, що прийняте
рішення про визначення коду товару у
даному випадку не є підставою для
визначення позивачу грошових
зобов'язань по платежах до бюджету.

З огляду на встановлені судом фактичні
обставини справи та докази,
представлені сторонами на
підтвердження обставин, якими вони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, положення відповідних
нормативно - правових актів, колегія
суддів апеляційного суду вважає, що
висновок суду першої інстанції щодо
протиправності оспорюваних податкових
повідомлень - рішень є законним та
обґрунтованим, оскільки в судовому
засіданні не встановлено наявності
законних підстав для їх прийняття.
Тобто, оспорювані рішення не
відповідають критеріям, встановленим
ст. 2 ч. 3 Кодексу адміністративного
судочинства України, оскільки прийняті
за відсутності підстав, передбачених
законом, без урахування усіх обставин,
що мають значення для прийняття
рішення.

Доводи апеляційної скарги позивача
ґрунтуються на обставинах, якими
позивач обґрунтовував свої позовні
вимоги і яким судом першої інстанції
було дано належну правову оцінку, тому
ці доводи не можуть бути покладені в
основу судового рішення апеляційного
суду.

Відповідно до ст. 159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим, тобто ухваленим
відповідно до норм матеріального права
з дотриманням процесуальних норм, та на
підставі повно і всебічно з'ясованих
обставин справи.

Згідно ст. 200 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд апеляційної
інстанції залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення - без
змін, якщо визнає, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Виходячи із змісту вищевказаних статей
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів апеляційного
суду вважає, що доводи апеляційної
скарги не дають підстав для висновку
про неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин справи,
невідповідність висновків суду першої
інстанції фактичним обставинам справи,
а також про порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Тому підстав для скасування постанови
суду першої інстанції і відповідно - до
задоволення апеляційної скарги
апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 159, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільської
митниці залишити без задоволення, а
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 01 листопада
2012 року по справі №2а - 1970/3523/12 за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Агротех»
до Тернопільської митниці про
скасування податкових повідомлень -
рішень, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання законної сили, а у
випадку складення ухвали в повному
обсязі відповідно до ст. 160 ч. 3 Кодексу
адміністративного судочинства України
- у цей же строк з дня складення ухвали
суду в повному обсязі безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
В. В.
Клюба

Судді:
Р. В. Кухтей

І. О.
Яворський

Ухвалу у повному обсязі
складено 02 вересня 2014 року.