Справа № 461/544/14-а
Суддя: Шинкар Т.І.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 року
Справа
№ 876/6782/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді
Шинкар Т.І.,

суддів
Ільчишин Н.В.,

Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівморепродукти»
постанову Галицького районного суду м.
Львова від 11 червня 2014 року у справі
№461/544/14-а за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Львівморепродукти» до Виконавчого
комітету Львівської міської ради,
третя особа: ЛМКП «Львівводоканал» про
визнання протиправними дій та
скасування пунктів Правил,-

В С Т А Н О В И В :

13.01.2014р. Товариства з обмеженою
відповідальністю «Львівморепродукти»
(далі-ТзОВ) звернулося з
адміністративним позовом в суд до
Виконавчого комітету Львівської
міської ради, просило визнати
протиправними дії Виконавчого
комітету Львівської міської ради щодо
затвердження місцевих правил
приймання стічних вод підприємств у
систему міської каналізації м. Львова в
частині встановлення формули плати за
скид наднормативно забруднених
стічних вод; визнати протиправним і
скасувати п. 7.2. «Порядок відбору проб»,
п.8.2. «Встановлення нормативу плати за
скид наднормативних забруднень», п.8.4.
«Визначення величин плати за скидання
стічних вод» Правил приймання стічних
вод підприємств у систему міської
каналізації Львова, затверджених
рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради №292 від
18.09.2002року.

В порядку ст.53 КАС України у справу в
якості третьої особи залучено ЛМКП
«Львівводоканал».

Постановою Галицького районного суду
м. Львова від 11 червня 2014 року в
задоволенні адміністративного позову
відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції ТзОВ оскаржило його в
апеляційному порядку. В апеляційній
скарзі апелянт просить постанову
Галицького районного суду м. Львова від
11 червня 2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
судом при винесенні постанови порушено
та невірно застосовано норми
матеріального та процесуального права.
Зазначає, що оскаржувані положення
Правил не відповідають вимогам чинних
нормативно-правових актів, що
призводить до порушення прав і
законних інтересів позивача, як
підприємства, яке користується
послугами ЛКП «Львівводоканал» по
прийманню стічних вод у зв'язку з чим,
ці положення мають бути визнані не
чинними. Зокрема, рішення виконавчого
комітету, яким були затверджені
Правила прийнято ще 12 років тому. Проте,
починаючи з 18.09.2002р. нормативна база в
Україні, яка врегульовувала дані
правовідносини, зазнала значних змін,
проте положення Правил не були
приведені у відповідність до цих змін.
Зазначає, що відповідач не довів
правомірності прийняття ним
оскаржуваного Рішення №292, що є
підставою задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні апелянт
апеляційну скаргу підтримав,
представник відповідача та третьої
особи щодо апеляції заперечили,
вважали рішення суду першої інстанції
законним.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали,
доводи апеляційної скарги в їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін з
наступних підстав.

Перевіряючи обґрунтованість та
законність рішення суду першої
інстанції колегія суддів виходить з
наступного.

Відповідно до Закону України «Про
місцеве самоврядування в Україні»
Місцеві Правила приймання
затверджують виконавчі органи
місцевих рад за поданням Водоканалів
після погодження з територіальними
органами Мінекоресурсів та
Міністерства охорони здоров'я України,
згідно п.1.6. Правил приймання стічних
вод підприємств у комунальні та
відомчі системи каналізації населених
пунктів України, затверджених наказом
Держбуду України від 19.02.2002р. №37.

Як встановлено судом першої інстанції,
оскаржуване Рішення виконавчого
комітету від 18.09.2002р. №292 прийняте на
підставі наказу Держбуду України від
19.02.2002р. №37 «Правила приймання стінних
вод підприємству комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України» та Інструкції про
встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
систему каналізації населених пунктів,
з врахуванням науково-технічного
висновку спеціалістів кафедри
гідравліки та сантехніки
Національного університету «Львівська
політехніка», висновку
науково-технічного аудиту (експертизи),
проведеного Державною академією
житлово-комунального господарства
Держжитлокомунгоспу України.
Зазначене рішення погоджене місцевими
органами Міністерства охорони здоров'я
та Міністерства екологічної безпеки
України.

Як вбачається з висновку
науково-технічного аудиту (експертизи)
Державної академії житлово -
комунального господарства Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства,
«Правила приймання стічних вод
підприємств у систему міської
каналізації Львова» розроблені згідно
з чинним законодавством України,
відповідно до державних Правил та
Інструкції, з урахуванням місцевих
особливостей водокористування та
після погодження з Державним
управлінням екології та природних
ресурсів у Львівській області та
місцевим органом Держсанепіднагляду
можуть бути представлені на
затвердження виконавчого комітету
Львівської міської ради.

Державна академія
житлово-комунального господарства
Держжитлокомунгоспу України була
розробником Державних Правил та
Інструкції, а отже її висновки як
найповніше і найдостовірніше
підтверджують відповідність Місцевих
Правил вищевказаній Інструкції.
Відповідно до п.5 цього висновку
Державна академія
житлово-комунального господарства
рекомендує виконавчому комітету
затвердити розроблені Правила.

Згідно із висновку, наданого
науково-технічним висновком
спеціалістів кафедри гідравліки та
сантехніки Національного університету
«Львівська політехніка», проект
«Правил приймання стічних вод
підприємств у міську систему
каналізації» відповідає вимогам
діючих нормативних документів: Водного
кодексу України, Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища», Закону України «Про
метрологію та метрологічну
діяльність», «Основних напрямів
державної політики України в галузі
охорони та використання природних
ресурсів та забезпечення екологічної
безпеки», «Правил користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України», «Правил охорони поверхневих
вод від забруднення зворотними
водами», «Правил приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації міст та селищ
України», «Порядку встановлення
нормативів збору за забруднення
навколишнього природного середовища і
стягнення цього збору», «Інструкції
про встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
системи каналізації населених
пунктів» і дозволу на спеціальне
водокористування, виданого для МКП
«Львівводоканал».

Матеріалами справи підтверджено, що
оскаржувані Правила погоджені
Львівською міською санітарно -
епідеміологічною станцією та
Державним управлінням екології та
природних ресурсів у Львівській
області.

Окрім того, судом першої інстанції
встановлено, що Рішення виконкому від
18.09.2002р. №292, яким затверджено Правила
приймання стічних вод підприємств у
систему міської каналізації Львова,
передбачає відбір проб стічних вод з
міської каналізації, зокрема з
контрольних колодязів, а не відкритої
водойми.

Державна екологічна інспекція у
Львівській області листом від 08.08.2012р.
інформувала, що Інспекція керується
зазначеними вище актами при здійсненні
контролю за стічними водами, які
скидаються у відкриті водойми (річки,
озера тощо). Порядок скиду стічних вод
підприємств у систему міської
каналізації та контроль за цими
скидами, вищевказані документи не
внормовують.

Згідно п.1.5 Державних Правил,
«Водоканали на підставі Державних
правил та Інструкції розробляють
місцеві правила приймання стічних вод
підприємств у систему каналізації
населеного пункту...», у яких
відображаються місцеві особливості
приймання стічних вод підприємств у
міську каналізацію.

Відповідність формули, затвердженої
рішенням виконавчого комітету, та
формули, затвердженої Інструкцією,
підтверджується висновком, викладеним
в листі завідувача відділу
економічного та науково - технічного
розвитку водопровідно-каналізаційного
господарства Державної академії
житлово-комунального господарства
Держжитлокомунгоспу України від
15.04.2004р. №9/18-1 «щодо відповідності
«Правил приймання стічних вод... м.
Львова» нормативним актам України.

Із листа від 18.05.2004р. №5/2-607
Держжитлокомунгосп України
вбачається, що Місцеві Правила
відповідають вимогам Державних Правил
та Інструкції, узгоджуються з вимогами
чинного законодавства, є вірними по
суті, прийняті органом, компетенція
якого визначена законом. Деякі
підвищені вимоги Місцевих Правил до
порушників цих Правил пов'язані із
складною екологічною ситуацією у місці
скидання очищених стічних вод м.
Львова у р. Полтву і надзвичайно
високими вимогами (найвищими в Україні)
до їх скиду з боку державних
природоохоронних органів, які можливо
виконати лише за умови жорсткого
дотримання підприємствами Львова
вимог Місцевих Правил. Ці підвищені
вимоги здійснені в межах компетенції
виконавчого органу місцевого
самоврядування (ст.ст. 28 та 30 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст.ст. 10 і 45 Водного кодексу
України, ст.19 Закону України «Про
охорону навколишнього природного
середовища»).

Не відповідає дійсності твердження
позивача, що плата Л всупереч п.4.2
Інструкції складає 1,25 ПІ, що на 25%
перевищує плату за скид
понаднормативних забруднень, оскільки
з врахуванням вимоги Інструкції, якщо
плата П складає 1,25 ПІ, то застосовуючи
математичний підхід, вона не може
перевищувати на 25% плати за скид
понаднормативних забруднень.

ЛМКП «Львівводоканал» відповідно до
ст. 45 Водного кодексу України,
встановлює підприємствам ліміт на скид
в систему міської каналізації, яким у
свою чергу встановлено допустимі
концентрації стічних вод на
каналізаційних випусках підприємств.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про
електроенергетику» водоканал, у
випадку споживання електричної
енергії понад договірну величину за
розрахунковий період сплачують
енергопостачальникам двократну
вартість різниці фактично спожитої і
договірної величини. Очищення стічних
вод (як у межах граничних норм, так і в
межах договірних концентрацій, які
передбачені лімітом) не тягне за собою
ані забруднення навколишнього
природного середовища (оскільки вміст
забруднень в такій воді прогнозований),
ані перевищення договірної величини
електрики (кількість необхідної
електроенергії для такого очищення
планова і в межах договору).

Витрати на очищення наднормативно
забруднених стічних вод визначено, як
витрати на надпланове використання
електроенергії з цією метою. Ці витрати
Підприємства зобов'язані сплачувати (у
т.ч. відповідно до Договору, укладеного
з Водоканалом) згідно з додатковим
рахунком.

Виходячи з наведеного колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції, що собівартість очищення
стічних вод залежить від умов їх скиду:
граничних норм та договірних
концентрацій.

Згідно з п.2.3 Інструкції про
встановлення та стягнення плати за
скид промислових та інших стічних вод у
системи каналізації населених пунктів,
нормативи плати за скид
понаднормативній забруднень
установлюються в місцевих правилах, у
яких, відповідно до державних Правил
(п.1.5) відображаються місцеві
особливості приймання стічних вод
Підприємств у міську каналізацію.

На виконання вимог п.2.3 Інструкції у
Місцевих правилах (п.8.2) зазначено, що
підприємства сплачують Водоканалу
плату за скид наднормативних
забруднень, яка нараховується за
нормативом плати за очищення 1 куб.м
стічних вод з вмістом забруднень у
межах допустимих концентрацій (Нп),
який встановлюється як частка від
тарифу за послуги водовідведення: Нп =
Чт х Ті, де Чт- частка собівартості
очищення стічних вод у виробничій
собівартості послуг водовідведення;
Ті- тариф, встановлений за послуги
водовідведення. Окільки тариф
встановлюється для 1 куб.м стічних вод,
то і ця частка (для технологічного
процесу транспортування і очищення
стічних вод у Львові) відповідає рівню
виробничої вартості очищення 1 куб.м
стічних вод.

Норматив плати встановлено як частку
від тарифу за послуги водовідведення.
Ця частка відповідає частці,
визначеній Інструкцією статті витрат
(виробнича собівартість очищення) у
базовому тарифі водовідведення.

При відсутності перевищень ДК,
підприємства сплачують за об'єм
фактичного скиду стічних вод згідно зі
встановленим тарифом, куди включено
повну виробничу собівартість
приймання стічних вод (і першу, і другу
частину), за груповим рахунком, який
виставляється Водоканалом щомісячно.

При допущенні перевищень ДК,
підприємства, крім цього, додатково
сплачують за об'єм фактичного скиду
стічних вод, пропорційно з визначеним
Кп за нормативом плати, встановленим
(відповідно до Державних Правил)
рішенням міськвиконкому від 18.09.1992р.
№292.

Колегія суддів погоджується з
запереченнями відповідача, що внесення
змін у Закон України «Про дозвільну
систему у сфері господарської
діяльності», Перелік документів
дозвільного характеру, Закон України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
не регулює питання відбору проб,
встановлення нормативу плати за скид
наднормативних забруднень, визначення
величини плати за скидання стічних вод,
що є предметом спору.

Щодо Постановою Кабінету Міністрів
України №869 від 01.06.2011р., то нею
врегульовані питання формування
тарифів на послуги централізованого
водопостачання та водовідведення. З її
прийняттям не вносились зміни у
Правила приймання стічних вод
підприємств у комунальні та відомчі
системи каналізації населених пунктів
України та Інструкцію про встановлення
та стягнення плати за скид промислових
та інших стічних вод у системи
каналізації населених пунктів.

Слід зауважити, що ні в Державні
правила, ні в Інструкцію не вносились
зміни, а тому і підстави для зміни
Місцевих правил, затверджених
рішенням Виконавчого комітету
Львівської міської ради №292 від
18.09.2002року, відсутні.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та
ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія судді погоджується з висновком
суду першої інстанції, що при прийнятті
оскаржуваних пунктів Правил
відповідачем дотримано вимоги чинного
законодавства та принципів,
передбачених ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу чи постанову без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Аналізуючи чинне законодавство та
обставини справи, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції обґрунтовано відмовив в
задоволенні позовних вимог. Доводи ж
апеляційної скарги висновків суду
першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 207, 212,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТзОВ
«Львівморепродукти» - залишити без
задоволення, а постанову Галицького
районного суду м. Львова від 11 червня 2014
року у справі №461/544/14-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
Т.І. Шинкар

Судді:
Н.В. Ільчишин

В.Я.Макарик

Повний текст Ухвали виготовлено
02.09.2014р.