Справа № 2-а-7490/11
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2-а-7490/11

Категорія: 10.3.1 Головуючий в 1 інстанції:
Коваленко І.В.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Ленінському районі м.
Миколаєва на постанову Ленінського
районного суду м. Миколаєва від 31
травня 2011 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва про
виплату щомісячної державної
соціальної допомоги до пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

14 жовтня 2008 року ОСОБА_1 звернулася до
суду з позовом до Ленінського
районного суду м.Миколаєва про
визнання неправомірною бездіяльність,
зобов'язання відповідача здійснити
нарахування недоотриманої державної
соціальної допомоги за 2006 - 2007 роки та
стягнення з нього 2733,30 грн.

В обгрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_1 відповідно до Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»
належить до соціальної категорії
громадян «діти війни» та має право на
одержання допомоги в розмірі,
встановленому статтею 6 цього Закону.
Проте, вказана допомога їй в 2006 - 2007
роках не нараховувалася і не
виплачувалася, що є порушенням її
конституційних прав на соціальний
захист. У зв'язку із цим, просила суд
визнати неправомірною бездіяльність,
зобов'язати відповідача здійснити
нарахування недоотриманої державної
соціальної допомоги за 2006 - 2007 роки та
стягнення з нього 2733,30 грн.

Справа розглядалася Ленінським
районним судом м.Миколаєва 03.04.2009, однак
постанова суду буда скасована ухвалою
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 17.12.2010, а
справу направлено на новий розгляд до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва.

Постановою Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 травня 2011 року
адміністративний позов ОСОБА_1
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Ленінському районі м. Миколаєва
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з
підвищенням її на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком відповідно
до статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни»,
виходячи з розміру мінімальної пенсії
за віком, встановленого частиною
першою статті 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та провести відповідні
виплати з 09.07.2007 по 31.12.2007, з урахуванням
виплачених сум. У задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим у
справі судовим рішенням Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва подало апеляційну
скаргу, в якій постанову суду першої
інстанції вважає прийнятою з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, просить її
скасувати та прийняти по справі нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову у повному обсязі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС
України суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість ухвали суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що ОСОБА_1 народилася
ІНФОРМАЦІЯ_1 і отримує пенсію за віком,
згідно матеріалів справи позивач
відноситься до соціальної категорії
«Діти війни» і має право користуватися
пільгами відповідно до посвідчення
НОМЕР_1 від 11.05.2000 року.

Згідно з ст.6 вказаного Закону, в
редакції від 19.12.2006 року, дітям війни
пенсії або щомісячне довічне грошове
утримання чи державна соціальна
допомога, що виплачується замість
пенсії, підвищуються на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік» від
20 грудня 2005 року, який набрав чинності з
1 січня 2006 року, встановлено, що з метою
приведення окремих норм законів у
відповідність із цим Законом зупинити
на 2006 рік дію статті 6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2006 рік» від 19 січня 2006 року,
пункт 17 статті 77 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2006 рік»
було виключено. Статтю 110 Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2006 рік» викладено у наступній
редакції: «Установити, що пільги дітям
війни, передбачені абзацом сьомим
статті 5 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», запроваджуються з
1 січня 2006 року, а статтею 6, - у 2006 році
поетапно, за результатами виконання
бюджету у першому півріччі, у порядку,
визначеному Кабінетом Міністрів
України за погодженням з Комітетом
Верховної Ради України з питань
бюджету». При цьому, порядок надання
пільг, передбачених статтею 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», у 2006 році Кабінетом Міністрів
України розроблено не було.

Таким чином, у 2006 році позивач не мав
правових підстав для нарахування
підвищення пенсії на 30 відсотків
мінімальної пенсії за віком як дитина
війни, а тому колегія суддів вважає, що
у задоволенні позовних вимог в цій
частині, суд першої інстанції вірно
відмовив.

Статтею 111 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2007 рік»
встановлено, що підвищення до пенсії
або щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії відповідно до статті 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» виплачується особам, які є
інвалідами (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту»), у розмірі 50 % від
розміру надбавки, встановленої для
учасників війни.

Рішенням Конституційного Суду України
№6-рп/2007 від 09.07.2007 року ст. 111 вказаного
Закону визнано такою, що не відповідає
Конституції України (є
неконституційною).

Частиною 2 ст. 152 Конституції України
передбачено, що закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

Таким чином висновки суду першої
інстанції щодо перерахунку та
стягнення щомісячної доплати за
статусом «діти війни» за 2007 рік
відповідають нормам матеріального
права, оскільки правові положення, які
передбачають виплату підвищення у
розмірі 30% надбавки до мінімальної
пенсії за віком є чинними з 09.07.2007 року.

Колегія суддів приходить до висновку,
що з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року позивач
мав право на перерахунок підвищення у
розмірі 30% надбавки до мінімальної
пенсії за віком.

Разом з тим, колегія суду вважає, що з
врахуванням того, що суд не наділений
повноваженнями здійснювати
нарахування, перерахунок пенсій,
підвищення до пенсії та надбавок,
визначаючи конкретний розмір, тому
позов в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 2733,30
грн. задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не приймає до уваги
доводи апеляційної скарги про
відсутність фінансування зазначених
виплат у держави, що призводить до
неможливості виплат пенсій в повному
обсязі, оскільки звуження змісту та
обсягу прав шляхом прийняття нових
Законів, внесення змін до чинного
законодавства за ст. 22 Конституції
України не допускається.

На підставі правових положень, які
передбачають виплату надбавки до
пенсії громадянам, що мають право на
одержання підвищеної пенсії, органи
державної влади не вправі відмовити у
її виплаті в повному обсязі.

Таким чином, з урахуванням
вищевикладеного, колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції при
розгляді справи і ухваленні рішення
порушень норм матеріального та
процесуального права не допустив,
висновки суду відповідають обставинам
справи, доводи, наведені в апеляційній
скарзі є не суттєвими і правильність
висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 197, 199, 200, 205, 206, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в Ленінському
районі м. Миколаєва - залишити без
задоволення.

Постанову Ленінського районного суду
м. Миколаєва від 31 травня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О. Скрипченко

Суддя
О.С. Золотніков

Суддя
Ю.В. Осіпов