Справа № П/811/1492/14
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2014 року
справа №П/811/1492/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Брегея Р.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративний позов
приватного підприємства «Будівельна
компанія КВ2» (далі - Підприємство) до
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з заявою до
податкового органу про скасування
податкового повідомлення-рішення від 07
травня 2014 року, яким збільшено суми
грошових зобов'язань з податку на
додану вартість на 15908 грн. та накладено
штрафну санкцію - 3977 грн.

У судовому засіданні представник
Підприємства підтримав вимоги заяви.

Стверджував, що від укладення
договору стосовно надання послуг з
ТОВ «Омега Консалтинг Плюс» (далі -
Товариство) впродовж строку, який
перевірявся податковим органом,
настали реальні правові наслідки,
котрі обумовлювались ним.

На його думку, Підприємство
правомірно сформувало в деклараціях з
податку на додану вартість суми
податкового кредиту відповідного
звітного періоду, котрі сплачені
згаданому контрагенту.

Представник відповідача
заперечив щодо задоволення позову.

Зазначив, що правочин, котрий
уклало Підприємство з
Товариством, не спрямовувався на
реальне настання наслідків, які
обумовлювалися ним.

Доказом того, як вважає він, є
акт про неможливість проведення
перевірки діяльності вказаного
контрагента.

03 вересня 2014 року суд прийняв
рішення про завершення розгляду справи
у порядку письмового провадження
(а.с.123).

Суд, вислухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
матеріали справи, зробив висновок про
задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини, що
стали підставами звернення.

Так, 21 січня 2013 року ТОВ «Алютекс-К»
(далі - Товариство 2) та Підприємство
уклали догорів про постачання
продукції (секційних воріт) (а.с.68-71).

Упродовж травня 2013 року Підприємство
придбало у Товариства 2 продукцію на
загальну суму 152439,14грн. ( з урахуванням
ПДВ) (а.с.72-80).

За умовами договору Товариство 2
поставляло продукцію у місця її
установки (а.с.55).

Підприємство розрахувалось з
Товариством 2 за придбану продукцію у
безготівковій формі (а.с.115-119).

18 квітня 2013 року Підприємство уклало з
ПП «Украгротехнологія» (далі -
Підприємство 2) договір купівлі-продажу
воріт та надання послуг з їх монтажу
(а.с.86).

27 травня 2013 року Підприємство уклало з
ПП «Євротранс ПМ1» (далі -
Підприємство 3) договір купівлі-продажу
воріт та надання послуг з їх монтажу
(а.с.81-82).

28 травня 2013 року Підприємство та
Товариство уклали договір з надання
послуг стосовно підготовки до монтажу
та самого монтажу воріт (а.с.54).

Упродовж травня-серпня 2013 року
Товариство надало Підприємству
послуги з монтажу воріт на суму 95450 грн.
(з урахуванням ПДВ у
сумі 15908,34 грн.) (а.с.57-58).

Підприємство розрахувалось з
Товариством у безготівковій формі
28 травня 2013 року (а.с.60, 102-103).

У цей же день Товариство виписало
податкові накладні (а.с.61-62).

09 вересня та 31 жовтня 2013 року
Підприємство підписало з
Підприємством 2 та Підприємством 3 акти
здачі-прийняття виконаних робіт
стосовно монтажу воріт (а.с.83, 90).

Підприємство 2 та Підприємство 3
розрахувались з Підприємством у
безготівковій формі (а.с.106-111).

З 16 по 17 квітня 2014 року відповідачем
проведено невиїзну документальну
перевірку діяльності Підприємства по
взаємовідносинах з Товариством за
травень 2013 року (а.с.8-20).

Під час перевірки ревізори
досліджували первинні документи
бухгалтерського та податкового обліку
платника податків.

За її результатом ревізори склали
акт , у якому зазначили виявлені
порушення.

Так, вони зробили висновок, що правочин,
котрий уклало
Підприємство з Товариством, є
недійсним (нікчемним), так як не
спрямовувався на настання реальних
наслідків, які обумовлювалися ним.

На їх думку, доказом того є акт про
неможливість проведення перевірки
діяльності згаданого контрагента.

Керівник відповідача погодився з
висновками ревізорів та прийняв
податкове повідомлення-рішення від 07
травня 2014 року, яким Підприємству
збільшено суму грошових зобов'язань з
податку на додану вартість на 15908 грн.
та накладено штрафну санкцію - 3977 грн.
(а.с.21).

25 листопада 2013 року ДПІ у Печерському
районі м.Києва ДПС складено акт про
неможливість проведення зустрічної
звірки Товариства щодо підтвердження
господарських відносин із ПП «Сігма-К»
за період з 01 по 31 травня 2013
року (а.с.36-42).

Акт перевірки містить висновок про
відсутність факту реального вчинення
Товариством господарських відносин
впродовж строку, який перевірявся
податковим органом.

За результатом проведення перевірки
діяльності Товариства керівник
податкового органу не прийняв жодного
рішення негативного характеру
стосовно платника податків.

Юридична оцінка встановлених
судом обставин справи.

Перш за все, акт перевірки це
документ, в якому ревізор фіксує
обставини, котрі встановив, керуючись
виключно власним сприйняттям і
розумінням.

Надалі акт вивчає керівник
податкового органу, який і вирішує
питання про погодження з його
висновками.

У разі погодження з висновками, які
мають негативні наслідки стосовно
платника податків, посадова особа
зобов'язана прийняти відповідне
рішення (у письмовій формі), оскільки це
єдиний спосіб реалізації компетенції
суб'єкта владних повноважень.

Така правова позиція суду узгоджується
з системним аналізом приписів пунктів 2
та 4 статті 56 Податкового кодексу
України.

Зокрема, цією нормою права передбачено,
що податковий орган може прийняти,
окрім податкового
повідомлення-рішення, і інше рішення,
яке платник податків має право
оскаржити до контролюючого органу
вищого рівня або суду.

Судом встановлено, що за результатами
проведення перевірки діяльності
Товариства податкова інспекція не
прийняла жодних рішень та не
звернулася до суду з позовами про
визнання недійсними договорів, котрі
уклав платник податків, в тому числі і з
позивачем, нехтуючи наданими
повноваженнями, передбаченими
Податковим кодексом України, та
положеннями статті 228 Цивільного
кодексу України.

А тому, суд зробив висновок, що керівник
податкового органу не погодився з
висновками ревізорів про недійсність
правочинів, які уклало Товариство.

Отже, податковим органом враховані
податкові зобов'язання
Товариства з податку на додану
вартість за договором, котрий
укладений з Підприємством.

Проводячи перевірку діяльності
позивача, податкові ревізори
посилались на акт перевірки діяльності
згаданого контрагента як незаперечний
доказ недійсності його правочинів.

Однак, податкові ревізори допустили
помилку, оскільки думка особи (іншого
ревізора) не є доказом щодо
встановлення певних обставин.

Такими доказами можуть бути рішення
суду про недійсність договору, рішення
податкового органу щодо застосування
негативних наслідків стосовно
контрагента, яке останнім визнається
як законне, вирок суду, показання
свідків, тощо.

Таким чином, суд зробив висновок, що
відповідач не надав доказів стосовно
недійсності правочину, який уклало
Підприємство з Товариством.

Більше того, в судовому засіданні
позивач надав суду достатню кількість
доказів стосовно виконання ним та його
контрагентом зобов'язань за договором.

Зокрема, суд вбачає це, проаналізувавши
первинні документи бухгалтерського та
податкового обліку Підприємства
(податкові накладні, платіжні
доручення, акти виконаних робіт, докази
придбання воріт, які монтувались, та
докази сплати коштів за їх реалізацію
та монтаж).

Оскільки, податковий орган не
намагався перевірити обставини, які
зафіксовані у згаданих письмових
документах, тому суд не вправі ставити
їх під сумнів.

Якщо б суд почав проводити перевірку з
цих питань, то перейняв би на себе
повноваження відповідача, що є
недопустимим.

Окрім того, суд зазначає, що, коли
державні органи мають інформацію про
зловживання в системі оподаткування
конкретним платником податків, вони
повинні застосовувати відповідні
заходи саме до цього суб'єкта, а не
розповсюджувати негативні наслідки на
інших осіб при відсутності зловживань
з їх боку.

Отже, Підприємство включило до
податкового кредиту з податку на
додану вартість суми коштів за
договором, укладеним з Товариством,
відповідно до приписів статті 198
Податкового кодексу України (датою
виникнення права на податковий кредит
є дата сплати коштів, що підтверджено
податковою накладною).

За таких обставин рішення податкового
органу є протиправним.

А тому, його належить скасувати, а позов
- задовільнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовільнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міністерства доходів та
зборів в Кіровоградської області
від 07 травня 2014 року, яким
приватному підприємству «Будівельна
компанія КВ2» збільшено суму грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість на 15908 грн. та накладено
штрафну санкцію - 3977 грн.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь приватного
підприємства «Будівельна компанія КВ2»
судові витрати в сумі 182,70 грн.

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду
Р.І.Брегей