Справа № 810/4643/14
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
810/4643/14

Суддя Київського окружного
адміністративного суду Лисенко В.І.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління
Держземагентства у Переяслав -
Хмельницькому

районі Київської
області,

третя особа ОСОБА_2,

про зобов'язання
вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулась
ОСОБА_1 з позовом до Управління
Держземагентства у Переяслав -
Хмельницькому районі Київської
області (далі - Управління), третя особа
- ОСОБА_2, про визнання недійсними та
скасування виданих ОСОБА_2, Державних
актів на право власності на земельну
ділянку серії ЯЛ № 644567,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00482, серії ЯЛ № 644568,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00483, серії ЯЛ № 644569,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00484.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що їй належить на праві
приватної власності земельна ділянка
НОМЕР_1 загальною площею 3,5321 га, що
розташована на території
Помоклівської сільської ради. У лютому
2014 року їй стало відомо, що Управлінням
Держземагентства у Переяслав -
Хмельницькому районі Київської
області видано державні акти на право
власності на земельну ділянку НОМЕР_1
на ім'я іншої особи. Вважаючи такі дії
відповідача протиправними та такими,
що порушують її право на володіння,
користування та розпорядження
належною їй земельною ділянкою,
просить суд визнати недійсними та
скасувати дані державні акти.

Відповідач надав письмові пояснення по
справі, за змістом яких визнав позовні
вимоги ОСОБА_1 та зазначив, що під час
виготовлення державного акту на право
власності на земельну ділянку,
розробником технічної документації (ПП
«Геобудсервіс»), було допущено помилку,
внаслідок якої ОСОБА_2 видано державні
акти на земельну ділянку НОМЕР_1, яка
належить позивачу.

Сторони в судове засідання не
з'явились, про дату, час та місце
розгляду справи були повідомлені
належним чином.

Від позивача та відповідача до суду
надійшли клопотання про розгляд справи
за їх відсутності. Третя особа про
причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до частини шостої статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

За таких обставин, суд дійшов висновку
про розгляд справи за відсутності
сторін та у порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з таких
підстав.

Судом встановлено, що на підставі
Розпорядження Переяслав - Хмельницької
райдержадміністрації від 25.10.2002 № 693
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, передані у
приватну власність три земельні
ділянки загальною площею 3, 5321 га,
цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які розташовані на
території Помоклівської сільської
ради, про що видано Державний акт на
право приватної власності на землю
серії Р2 № 444981, зареєстрований 26.11.2002 у
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 388.

Як зазначила позивачка у позовній
заяві, у лютому 2014 року їй стало відомо,
що на її земельну ділянку видані іншій
особі державні акти на право приватної
власності.

12 лютого 2014 року ОСОБА_1 звернулась із
заявою до відповідача про надання
інформації з приводу виготовлення
Управлінням державних актів на право
власності на належні їй земельні
ділянки НОМЕР_1, загальною площею 3, 5321
га на ім'я іншої особи.

24 лютого 2014 року Управління надало
відповідь на звернення ОСОБА_1, за
змістом якої зазначило, що при
виготовленні державного акту на право
власності на земельну ділянку для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва на
території Помоклівської сільської
ради Переяслав - Хмельницького району
Київської області на ім'я іншої особи
розробником технічної документації
було допущено помилку, а саме: за даною
особою згідно із схемою поділу
рахувались земельні ділянки за НОМЕР_2
та НОМЕР_3, а державні акти виготовлені
на земельні ділянки за НОМЕР_1, які
належать ОСОБА_1

Судом встановлено, що ОСОБА_2 передані у
власність земельні ділянки площею 2,7522
га, 0,3700 га та 0,4100 га, які розташовані на
території Помоклівської сільської
ради Переяслав - Хмельницького району
Київської області, цільове
призначення - ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
про що виданий Державний акт серії ЯЛ №
644567, зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00482, Державний акт серії ЯЛ № 644568,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00483, Державний акт серії ЯЛ № 644569,
зареєстрований в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00484.

З вказаних державних актів убачається,
що межі земельних ділянок переданих у
власність ОСОБА_2 повністю збігаються з
межами земельної ділянки НОМЕР_1, яка
належнить на праві власності ОСОБА_1
відповідно до Державного акту на право
приватної власності на землю серії Р2 №
444981, зареєстрованого 26.11.2002 у Книзі
записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 388.

Вважаючи державні акти на право
власності на земельну ділянку, видані
ОСОБА_2 такими, що видані помилково та
вважаючи, що цим порушено її право
власності, позивач звернулась до суду з
даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спірні правовідносини врегульовано
Земельним кодексом України від 25.10.2001 №
2768-ІІІ, Законом України «Про місцеве
самоврядування в Україні» та іншими
законодавчими актами, в редакціях,
чинних на момент виникнення спірних
правовідносин.

Згідно із частною першою статті 10
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
Законами.

Відповідно до частини першої статті 116
Земельного кодексу України громадяни
та юридичні особи набувають права
власності та права користування
земельними ділянками із земель
державної або комунальної власності за
рішенням органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування в
межах їх повноважень, визначених цим
Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 122 Земельного кодексу України
визначено повноваження органів
виконавчої влади та органів місцевого
самоврядування щодо передачі
земельних ділянок у власність або у
користування.

Так, частиною першою статті 122
Земельного кодексу України
передбачено, що сільські, селищні,
міські ради передають земельні ділянки
у власність або у користування із
земель комунальної власності
відповідних територіальних громад для
всіх потреб.

Відповідно до частини третьої статті 122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їх території
передають земельні ділянки із земель
державної власності у власність або у
користування у межах сіл, селищ, міст
районного значення для всіх потреб та
за межами населених пунктів для: а)
сільськогосподарського використання;
б) ведення водного господарства, крім
випадків, передбачених частиною сьомою
цієї статті; в) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини шостої цієї
статті, крім випадків, визначених
частиною сьомою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 123
Земельного кодексу України надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 126
Земельного кодексу України право
власності на земельну ділянку
посвідчується державним актом.

З аналізу даних норм законодавства
можна зробити висновок, що управління
та розпорядження державним і
комунальним майном є
організаційно-правовою діяльністю
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, які
здійснюють її шляхом прийняття актів з
дотриманням встановленої процедури.

Державний акт на право власності на
земельну ділянку є документом, що
посвідчує право власності й видається
на підставі відповідних рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень.

Як убачається з Державного акту на
право приватної власності на землю
серії Р2 № 444981, зареєстрованого 26.11.2002 у
Книзі записів державних актів на право
приватної власності на землю за № 388 на
підставі Розпорядження Переяслав -
Хмельницької райдержадміністрації від
25.10.2002 № 693, ОСОБА_1 передані у приватну
власність земельні ділянки 2,7522 га, 0,3700
га та 0,4100 га, загальною площею 3, 5321 га,
цільове призначення - ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, які розташовані на
території Помоклівської сільської
ради, діл.НОМЕР_1.

Відповідно до статті 152 Земельного
кодексу України держава забезпечує
громадянам та юридичним особам на
рівні умови захисту прав власності на
землю.

Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь - яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
не земельні ділянки здійснюється
шляхом: а) визнання прав; б) відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав; в)
визнання угоди недійсною; г) визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; ґ) відшкодування
заподіяних збитків; д) застосування
інших, передбачених законом, способів.

Згідно із частиною першою статті 153
Земельного кодексу України власник не
може бути позбавлений права власності
на земельну ділянку, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами України.

Як убачається з письмових пояснень
відповідача, які були надані під час
іншого судового розгляду, Управлінням
були видані державні акти на земельні
ділянки, які належать позивачу, на ім'я
ОСОБА_2 внаслідок допущення помилки
розробником технічної документації.
Також, в письмових поясненнях
зазначено, що ОСОБА_2 з'являвся до
Держземагентства та в усному порядку
повідомив, що проти скасування
вказаних державних актів не заперечує,
але при умові, що розробника технічної
документації (ПП «Геобудсервіс») буде
судом зобов'язано виправити допущену
помилку та безкоштовно розробити
технічну документацію на належні йому
земельні ділянки НОМЕР_2 та НОМЕР_3.

Факт належності ОСОБА_1 саме земельної
ділянки НОМЕР_1 підтверджується
довідкою виконавчого комітету
Помоклівської сільської ради
Переяслав - Хмельницького району
Київської області від 16.06.2014 № 226. При
цьому, в довідці зазначено, що за
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, була закріплена
земельна ділянка НОМЕР_2, яка й
підлягала передачі у власність ОСОБА_2.

Таким чином, внаслідок допущення
помилки при виготовленні технічної
документації на земельні ділянки,
набуті ОСОБА_2 у порядку спадкування, що
визнається відповідачем та третьою
особою, було порушено право позивача на
вільне володіння, користування та
розпорядження належним їй майном.

Відповідно до частини першої статті 155
Земельного кодексу України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним.

Відповідно до частини другої статті 158
Земельного кодексу України земельні
спори з приводу володіння,
користування і розпорядження
земельними ділянками, що перебувають у
власності громадян і юридичних осіб, а
також спори щодо розмежування
територій сіл, селищ, міст, районів та
областей вирішуються виключно судом.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Критерії оцінки правомірності рішень,
дій чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень зазначені у частині третій
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Так, суд повинен перевірити, чи
прийняті вони на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення; добросовісно;
розсудливо.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
суд дійшов висновку, що відповідач
своїми діями з видачі ОСОБА_2 державних
актів на право власності на земельні
ділянки НОМЕР_1, які належать позивачу,
порушив її права на вільне володіння,
користування та розпорядження
належним їй майном.

А відтак, видані відповідачем державні
акти є незаконними та підлягають
скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки позивач звільнена від сплати
судового збору, судові витрати (судовий
збір) стягненню з відповідача не
підлягають

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати:

- Державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий ОСОБА_2 серії
ЯЛ № 644567 на право власності на земельну
ділянку, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00482;

- Державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий ОСОБА_2 серії
ЯЛ № 644568, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00483;

- Державний акт на право власності на
земельну ділянку виданий ОСОБА_2 серії
ЯЛ № 644569, зареєстрований в Книзі
записів реєстрації державних актів на
право власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди від 24.02.2011 за №
00484.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Лисенко В.І.