Справа № 2а-1670/740/12
Суддя: Бухтіярова І.О.
Дата ухвалення: 2014-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2014 року м. Київ
К/800/26375/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Бухтіярової І.О., Костенка М.І.,
Приходько І.В.,розглянувши у
попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби

на постанову Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 01.04.2013 року

у справі № 2а-1670/740/12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Полтавський
регіональний агроторговий дім» (далі -
позивач, ТОВ «Полтавський регіональний
агроторговий дім»)

до Державної податкової інспекції у м.
Полтаві Полтавської області Державної
податкової служби (далі - відповідач,
ДПІ у м. Полтаві)

третя особа: товариство з обмеженою
відповідальністю «Газторг Україна»
(далі - третя особа, ТОВ «Газторг
Україна»)

про скасування податкового
повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Полтавський регіональний
агроторговий дім» звернулось у лютому
2012 року до суду з позовом до ДПІ у м.
Полтаві про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення від 20.09.2011 року №
.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.06.2012 року
у задоволенні адміністративного
позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2013 року
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 22.06.2012 року
скасовано та прийнято нову постанову,
якою позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду
апеляційної інстанції, відповідач
подав касаційну скаргу, в якій просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю. Вважає, що рішення суду
апеляційної інстанції прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Позивач у своїх запереченнях на
касаційну скаргу зазначає, що рішення
суду апеляційної інстанції є законним
та обґрунтованим, прийнятим з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, вважає касаційну
скаргу відповідача необґрунтованою, а
тому просить залишити касаційну скаргу
без задоволення, а рішення суду
апеляційної інстанції без змін.

Справу розглянуто у попередньому
судовому засіданні відповідно до ст. 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача
про обставини, необхідні для ухвалення
судового рішення судом касаційної
інстанції, дослідивши доводи
касаційної скарги, матеріали справи,
судові рішення, суд касаційної
інстанції дійшов висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що у вересні 2011 року
відповідачем проведено камеральну
перевірку податкової декларації
позивача з податку на додану вартість
за липень 2011 року, за результатами якої
складено акт від 20.09.2011 року №
386/15-2/31495409, яким зафіксовано
встановлені перевіркою порушення
позивачем вимог п. 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України (далі - ПК
України), в результаті чого занижено
податок на додану вартість за липень 2011
року на суму 121 727,00 гривень.

На підставі зазначеного акту
відповідачем прийнято податкове
повідомлення-рішення від 20.09.2011 року №
, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість за основним платежем у
розмірі 121 727,00 гривень та за штрафними
(фінансовими) санкціями в розмірі 30 431,75
гривня.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ТОВ «Полтавський регіональний
агроторговий дім», суд першої
інстанції виходив із того, що позивачем
неправомірно віднесено до податкового
кредиту суми податку на додану
вартість за податковими накладними,
виданими ТОВ «Газторг Україна»,
оскільки, всупереч вимогам п. 201.10 ст. 201
ПК України, останнім не здійснено їх
реєстрацію у реєстрі виданих та
отриманих накладних.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає такий висновок суду першої
інстанції помилковим та погоджується з
висновками суду апеляційної інстанції,
який скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позовні
вимоги, виходив з наступного.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулась раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату товарів/
пологу; дата отримання платником
податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст. 39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п. 193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

На підставі п. 201.10 ст. 201 ПК України
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що позивачем
віднесено до податкового кредиту суми
податку на додану вартість за
податковими накладними, виданими ТОВ
«ГАЗТОРГ Україна», за № 43 від 31.07.2011
року на суму 547 289,57 гривень, з яких
податок на додану вартість становить 91
214,93 гривень та № 123 від 31.07.2011 року на
суму 211 542,01 гривні, з яких податок на
додану вартість становить 35 257,00
гривень.

Крім того, судом апеляційної інстанції
досліджено, долучені позивачем до
матеріалів справи, копію податкової
декларації за звітний період липень 2011
року ТОВ «ГАЗТОРГ Україна», в якій були
задекларовані відповідні податкові
зобов'язання ТОВ «ГАЗТОРГ Україна» та
лист-інформація від 07.11.2012 року №
38826/10/15-310 ДПІ у Печерському районі м.
Києва ДПС про відсутність розбіжності
відповідно до бази співставлення РПН
та ЄРПН (податковий кредит) за даний
період.

Таким чином, колегія суддів касаційної
інстанції вважає, що судом апеляційної
інстанції в повній мірі спростовано
доводи податкового органу, підтримані
судом першої інстанції, про
невиконання обов'язку контрагента
позивача щодо реєстрації податкових
накладних № 43 та № 123, з огляду на, що
відповідач дійшов хибного висновку про
порушення позивачем вимог п. 201.10 ст. 201
ПК України, оскільки сума податку на
додану вартість в кожній із зазначених
податкових накладних становить менше
100 000,00 гривень., як це визначено пунктом
11 підрозділу 2 Прикінцевих Положень ПК
України.

За таких обставин та з урахуванням
вимог ч. 3 ст. 2, ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову.

Відповідно до п. 3 ст. 2201 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Отже, колегія суддів прийшла до
висновку, що в межах касаційної скарги
порушень судом апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права при вирішенні цієї справи не
допущено. Правова оцінка обставин у
справі дана вірно, а тому касаційну
скаргу слід відхилити, а оскаржуване
судове рішення залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 220-231 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Полтаві Полтавської
області Державної податкової служби -
відхилити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2013 року
у справі № 2а-1670/740/12 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути
переглянута з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя: підпис (підпис)
І. О. Бухтіярова Судді: підпис
(підпис) М. І. КостенкоПомічник судді
підпис (підпис) І. В. Приходько З
оригіналом згідно З оригіналом згідно
З оригіналом згідно