Справа № 488/1658/13-а
Суддя: Федусик А. Г.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 488/1658/13-а

Категорія: 6.2.1 Головуючий в 1 інстанції:
Безпрозванний В.В. Судова колегія
Одеського апеляційного
адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федусик А.Г.,

суддів - Танасогло Т.М. та Зуєвої Л.Є.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 та
представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову
Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 12 березня 2014 року по
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Миколаївської міської ради, за участю
третьої особи - Комунального
підприємства "Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації" про
визнання рішення недійсним та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом до
виконавчого комітету Миколаївської
міської ради (далі Виконком), за участю
третьої особи - Комунального
підприємства "Миколаївське міжміське
бюро технічної інвентаризації" (далі
КП) про визнання незаконним рішення
Виконкому за №106 від 25 березня 1988 року в
частині закріплення за ним та ОСОБА_1
земельної ділянки, що розташована в
АДРЕСА_1, а також з вимогою зобов'язати
відповідача поновити порушені права
позивача шляхом ухвалення рішення про
закріплення за позивачем земельної
ділянки, що знаходиться по АДРЕСА_1 із
врахуванням рішення Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 27 квітня
1981 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1
зазначав, що рішення Виконкому є
неправомірним, оскільки воно
суперечить рішенню Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 27 квітня
1981 року в частині визначення площі
земельної ділянки, яким позивачу та
його брату виділено земельну ділянку
більшою площею ніж площа, зазначена в
спірному рішенні Виконкому.

Постановою Корабельного районного
суду м.Миколаєва від 12 березня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду,
ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій
зазначається, що вказана постанова
ухвалена з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а тому підлягає скасуванню з
ухваленням нового рішення про
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
розглянувши матеріали справи та
перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах доводів апеляційної скарги,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з таких
підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 квітня 1981 року було
встановлено порядок користування
земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1,
шляхом виділення у користування
співвласника домоволодіння ОСОБА_1
земельної ділянки зі сторони будинку
площею 350 кв.м., в тому числі під
будівлями 35 кв.м., під садом 152 кв.м., та
виділення іншому співвласнику -
позивачу ОСОБА_1 земельної ділянки з
правої сторони будинку площею 1081кв.м., в
тому числі під будівлями 126 кв.м., під
садом 782 кв.м.. В загальному
користуванні ОСОБА_1 та позивача
залишено двір площею 346 кв.м..

Також, рішенням Виконкому від 25 березня
1988 року за № 106 "Про закріплення
земельних ділянок, надання
землекористувачам земельних ділянок у
тимчасове користування у кварталах
індивідуальної забудови" за позивачем
та його братом ОСОБА_1 закріплено у
користування земельну ділянку, що
розташована по АДРЕСА_1, площею 1518 кв.м.
та надано у тимчасове користування 600
кв.м. земельної ділянки.

Винесення зазначеного рішення
Виконкому та закріплення, зокрема, за
позивачем земельної ділянки площею
меншою, ніж, нібито, визначено рішенням
Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 квітня 1981 року, і
стало підставою для звернення ОСОБА_1 з
позовом до суду.

Вирішуючи спірне питання та
відмовляючи в задоволенні вимог, суд
першої інстанції виходив з того, що
згідно наявної в матеріалах справи
копії інвентаризаційної справи КП
загальна площа земельної ділянки по
АДРЕСА_1 станом на 20 серпня 1957 року, 27
листопада 1967 року, 15 січня 1987 року та 13
березня 1987 року складає 1441 кв.м., а тому
суд першої інстанції вважав, що спірним
рішенням законні права позивача
порушені не були оскільки позивачу та
його брату, ОСОБА_1, було виділено
земельну ділянку в більшому розмірі,
ніж передбачено технічною
документацією та визначено фактичним
користуванням.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції та
вважає їх правильними з огляду на
наступне.

Згідно ч.2, 3 ст.2 КАС України до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 4 ст.11 Земельного кодексу
Української РСР (в редакції дійсній на
час винесення спірного рішення) (далі
ЗК) міські Ради народних депутатів, їх
виконавчі комітети в межах і в порядку,
встановлених цим Кодексом та іншими
законодавчими актами, на території
міста: надають у користування, а також
вилучають земельні ділянки для
державних або громадських потреб
відповідно до статей 16, 37, 38 цього
Кодексу; видають землекористувачам
документи на право користування
землею.

Відповідно до ст.16 ЗК надання земельних
ділянок у користування здійснюється в
порядку відведення.

Відведення земельних ділянок
провадиться на підставі постанови Ради
Міністрів УРСР або рішення виконавчих
комітетів обласної, районної, міської,
селищної і сільської Рад народних
депутатів в порядку, встановлюваному
законодавством Союзу РСР і Української
РСР.

У постановах або рішеннях про надання
земельних ділянок вказується мета, для
якої вони надаються, і основні умови
користування землею.

Враховуючи наведені норми чинного
законодавства, а також приймаючи до
уваги, що Виконкомом правомірно та на
виконання наданих йому законодавством
повноважень було, зокрема, закріплено
за позивачем та його братом ОСОБА_1 у
користування відповідну земельну
ділянку площею 1518 кв.м., колегія суддів
приходить до висновку, що рішення
відповідача від 25 березня 1988 року за
№106 "Про закріплення земельних ділянок,
надання землекористувачам земельних
ділянок у тимчасове користування у
кварталах індивідуальної забудови"
винесене без порушень прав позивача.

Посилання позивача на рішення
Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 квітня 1981 року, яким,
на думку ОСОБА_1, йому та його брату
виділено земельну ділянку в
користування загальною площею - 1777
кв.м., як на підставу звільнення від
доказування (у відповідності до ч.1 ст.72
КАС України) розміру земельної ділянки,
яка правомірно знаходиться у
користуванні позивача, колегія суддів
вважає неспроможними, оскільки, із
сутності рішення Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 27 квітня
1981 року та змісту позовних вимог за тим
спором вбачається, що вказаним
рішенням було встановлено порядок
користування спірною земельною
ділянкою, яка фактично знаходилася у
користуванні позивача і його брата, а
саме судове рішення, в розумінні
положень ЗК України, не є актом, яким
було виділено сторонам цю земельну
ділянку, визначено її площу, кордони та
межі.

Крім того, матеріали справи містять
копії інвентаризаційної справи КП, з
якої вбачається, що загальна площа
земельної ділянки по АДРЕСА_1 станом на
20 серпня 1957 року, 27 листопада 1967 року, 15
січня 1987 року та 13 березня 1987 року
складає 1441 кв.м., що в свою чергу
унеможливлює користування позивачем
та його братом земельною ділянкою за
вказаною адресою у більшому розмірі.

Також, колегія погоджується з
аргументами суду першої інстанції щодо
арифметичних підрахунків площі
земельної ділянки, зазначених в
рішенні Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 квітня 1981 року,
відповідно до яких сумарна площа землі
під забудовою (35 + 126), під садом (152 + 782) та
у загальному користуванні (346) складає
1441 кв.м., що в повній мірі відповідає
матеріалам інвентаризаційної справи
домоволодіння.

А тому, враховуючи все вищенаведене
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання
незаконним рішення Виконкому за №106
від 25 березня 1988 року в частині
закріплення за ним та ОСОБА_1 земельної
ділянки, що розташована в АДРЕСА_1
зобов'язання відповідача поновити
порушені права позивача шляхом
ухвалення рішення про закріплення за
позивачем земельної ділянки, що
знаходиться по АДРЕСА_1 із врахування
рішення Корабельного районного суду
м.Миколаєва від 27 квітня 1981 року є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Отже, підсумовуючи все вищевикладене
та оцінюючи всі доводи сторін, колегія
суддів приходить до висновку, що
постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству.

Колегія суддів не може погодитися з
посиланням апелянта на порушення судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, тому що всі
процесуальні норми, передбачені
адміністративним судочинством були
виконані без порушень прав кожної
сторони при розгляді справи.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без
задоволення, а постанову Корабельного
районного суду м.Миколаєва від 12
березня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
чинності негайно після її
проголошення, але може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий: А.Г. Федусик Суддя:
Суддя: Т.М. Танасогло Л.Є. Зуєва