Справа № К/9991/25860/11-С
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

Іменем України

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/25860/11

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Олексієнка
М.М.,

Винокурова
К.С.,

провівши в порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовом приватного виробничого
підприємства "Рембудмонтаж" до
Управління Пенсійного фонду України в
місті Рубіжному Луганської області
(далі - Управління ПФУ) про визнання дій
протиправними, визнання недійсними
розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
зобов'язання розглянути звернення та
надати відповідь на них,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою приватного
виробничого підприємства
"Рембудмонтаж" (далі - Підприємство) на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року Підприємство
пред'явило позов до Управління ПФУ, в
якому просило суд визнати
протиправними дії відповідача під час
формування розрахунків фактичних
витрат на виплату і доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах (далі -
пільгові пенсії), відповідно до пункту
"а" частини першої статті 13 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
"Про пенсійне забезпечення" (далі -
Закон № 1788-XII), визнати ці розрахунки
недійсними та зобов'язати відповідача
розглянути його звернення та надати на
них відповідь.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що 16 листопада 2010 року
отримав від Управління ПФУ лист із
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
від 13 жовтня 2010 року № 6092/03-6 за квітень
2010 року на суму 274, 11 грн; № 6092/03-6 за
травень 2010 року на суму 173,24 грн, № 6092/03-6
за червень 2010 року на суму 65,65 грн, та
від 1 листопада 2010 року № 6441/03-8 за
липень 2010 року на суму 65,69 грн.

Втім, ці розрахунки сформовані
безпідставно, всупереч вимогам
законодавства України, Конституції та
рекомендацій Ради Європи в галузі
адміністративного судочинства та
адміністративного права. У них не
зазначені порядок узгодження
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій, заходи захисту від
цих протиправних розрахунків,
конкретні правові підстави
призначення та відшкодування
пільгових пенсій, передбачені Законом
України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", а також відсутні
відомості про акти державного
управління, на підставі яких зазначені
розрахунки були сформовані. Окрім того,
відповідач не надав відповіді на його
звернення.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 17 січня 2011
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23 березня
2011 року, позовні вимоги задоволені
частково. Зобов'язано Управляння ПФУ
розглянути та надати відповідь на
звернення Підприємства № 32 від 24
лютого 2010 року. В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі Підприємство,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
ставить питання про скасування
ухвалених судами рішень та прийняття
нової постанови про задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
огляду на таке.

Судами встановлено, що у своєму позові
Підприємство фактично просить суд
зобов'язати Управління ПФУ розглянути
його звернення та відкликати надіслані
йому розрахунки для відшкодування
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій, вважаючи їх протиправними.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог в частині зобов'язання
Управління ПФУ відкликати надіслані
розрахунки для відшкодування витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, дійшов висновку, що
Підприємство зобов'язане
відшкодовувати ПФУ плату, яка покриває
витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій особам, пенсії яким
призначені відповідно до пункту "а"
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII
за списком № 1.

Цей висновок є правильним, оскільки
Порядок компенсації витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених
відповідно до пункту "а" частини першої
статті 13 Закону № 1788-XII, з набранням
Законом № 1058-IV чинності з 1 січня 2004
року не змінився.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV пенсійне
забезпечення застрахованих осіб, які
працювали або працюють на підземних
роботах, на роботах з особливо
шкідливими й особливо важкими умовами
праці за списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через
професійні та корпоративні фонди
особам, зазначеним в абзаці першому
цього пункту, пенсії призначаються за
нормами цього Закону в разі
досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-XII. У цьому
випадку розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-IV.
При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності зазначеним Законом.

Стосовно законності нарахування
Управлінням ПФУ Підприємству сум на
відшкодування витрат з виплати та
доставки пенсій, призначених на
підставі пункту "а" статті 13 Закону №
1788-XII, то обов'язок відшкодовувати їх
ґрунтується на абзаці четвертому
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, відповідно до
якого підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до ПФУ плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Саме у розмірі, який відповідав 2010 року,
- 80 відсотків відповідач нарахував
витрати позивачу.

Також колегія суддів погоджується з
висновком апеляційного суду про те, що
розрахунки фактичних витрат на виплату
і доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах, дійсно є формою
реалізації пенсійним органом своїх
владних управлінських функцій. Однак,
позивачем помилково обрано такий засіб
захисту порушеного права, як
зобов'язання відповідача у судовому
порядку відкликати такі розрахунки,
оскільки він не ґрунтується на
положеннях статей 105, 162 КАС України та
не передбачений жодним з
нормативно-правових актів у сфері
пенсійного забезпечення.

Ураховуючи наведене, суди правильно
застосували норми матеріального права
у справі, що розглядається.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що судові рішення є законними і
не підлягають скасуванню, оскільки
суди всебічно перевіривши обставини
справи, вирішили спір у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин; в судових рішеннях
повно відображені обставини, що мають
значення для даної справи, висновки
судів щодо встановлених обставин і
правові наслідки є правильними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні.

Керуючись статтями 222, 224, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного
виробничого підприємства
"Рембудмонтаж" залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від 17
січня 2011 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 23 березня 2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф. Весельська

М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров