Справа № 810/4798/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/4798/14

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2014 року 810/4798/14

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Бориспільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області до Приватного акціонерного товариства «Альба Україна» про стягнення податкового боргу,

в с т а н о в и в:

6 серпня 2014 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась Бориспільська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Київській області (ДПІ, Інспекція) з позовом до Приватного акціонерного товариства «Альба Україна» (ПрАТ «Альба Україна», товариство) про стягнення податкового боргу у розмірі 31904397,30 грн. із рахунків у банках, обслуговуючих такого платника.

Зазначали, що податковий борг відповідача виник внаслідок несплати самостійно визначених сум грошового зобов'язання згідно поданих податкових декларацій з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) та податку на додану вартість, з урахуванням часткової сплати заборгованості.

Ухвалою суду від 13 серпня 2014 року відкрито скорочене провадження у справі.

Відповідач, якому надіслано копію позовної заяви з додатками, отримав ухвалу про відкриття скороченого провадження в цій справі, але жодних заперечень проти позову та необхідних документів або заяви про визнання позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Приватне акціонерне товариство «Альба Україна» як суб’єкт підприємницької діяльності зареєстроване виконавчим комітетом Бориспільської міської ради Київської області 29 березня 1995 року, перебуває на податковому обліку у Бориспільській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління Міндоходів у Київській області (а.с.10, 11).

На підтвердження наявності у товариства заявленої до стягнення заборгованості податковим органом надано та судом досліджено довідку про наявність (відсутність) заборгованості (а.с.39), розрахунок суми боргу (а.с.40), податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) від 11 лютого 2014 року (а.с.41-43), податкові декларації з податку на додану вартість від 20 травня 2014 року, від 20 червня 2014 року та від 18 липня 2014 року (а.с.44-52), корінець податкової вимоги форми «Ю» від 2 червня 2014 року №95-25 (а.с.53), зворотній бік облікових карток платника податку – відповідача (а.с.54-60).

Як вбачається із таких документів, податковий борг виник внаслідок несплати самостійно визначених відповідачем зобов'язань згідно поданих податкових декларацій:

- з податку на додану вартість від 20 травня 2014 року за квітень 2014 року, згідно якої сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, складає 13196728,00 грн.;

- з податку на додану вартість від 20 червня 2014 року за травень 2014 року, згідно якої сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, складає 17305634,00 грн.;

- з податку на додану вартість від 18 липня 2014 року за червень 2014 року, згідно якої сума податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду, складає 1319683,00 грн., з урахуванням наявної переплати.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить із такого.

Як передбачає стаття 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами пункту 16.1.14 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов'язується сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням у пункті 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація (розрахунок) – це документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України врегульовано, що грошовим зобов'язанням платника податків є сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового боргу та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

За нормами пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачає пункт 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання;

У силу підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня.

За змістом пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

За правилами пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

За нормами пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Право податкового органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини, передбачено підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України.

Приватне акціонерне товариство «Альба Україна» на пропозицію суду надати заперечення проти позову та докази, що їх підтверджують, викладену в ухвалі про відкриття скороченого провадження в адміністративній справі, жодних заперечень проти позову або доказів, що спростовують твердження позивача, - не надало.

За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а податковий борг у розмірі 31904397,30 грн. таким, що підлягає стягненню.

Відповідно до частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 86, 94, 1832, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Альба Україна» до відповідного бюджету податковий борг з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, у сумі 31904397 (тридцять один мільйон дев’ятсот чотири тисячі триста дев’яносто сім) грн. 30 коп.

Постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Скрипка І.М.