Справа № 638/7381/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Справа № 638/7381/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за
апеляційними скаргами ОСОБА_1,
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова на
постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 08.07.2014р. по справі
№ 638/7381/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Дзержинському районі
м.Харкова

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання здійснити перерахунок
пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова, в
якому, у урахуванням наданих уточнень,
просила:

- поновити пропущений процесуальний
строк згідно діючого законодавства
України;

- скасувати протиправне рішення в якому
надано перевагу положенням Закону
України «Про державну службу», які щодо
спірних відносин є загальними,
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м. Харкова № 171/К-11
від 22.04.2014 року, про відмову
перерахувати призначену пенсію
державного службовця з 27.11.2008 року (з
моменту виходу на пенсію), з
врахуванням винагороди за вислугу
років, суми матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, суми
індексації заробітної плати, премій та
премій до державних, професійних свят
та ювілейних дат, (графи «премії»,
«премії до державних, професійних свят
та ювілейних дат», «Інші виплати»),
зазначених у довідках Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м.Харкова про складові
заробітної плати за останні 24
календарні місяці роботи перед
зверненням за пенсією № 64/20-30-05-49 від
27.12.2013 року, № 65/20-30-05-49 від 27.12.2013 року,
які фактично вважають недійсними
довідки про складові заробітної плати
за той самий період перед зверненням за
пенсією № 256/05-060 від 26.11.2008 року, №257/05-060
від 27.11.2008 року, № 258/05- 060 від 27.11.2008 року
і в які не були внесені всі вище вказані
виплати (графи «премії», «премії до
державних, професійних свят та
ювілейних дат», «Інші виплати»), які
враховуються при розрахунку пенсії та
з яких сплачено страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування;

- зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі
м.Харкова використати, крім положень
Закону України «Про державну службу»,
спеціальні норми, що визначають
виплати (доходи) для обчислення пенсій
та поновити порушенні правила
застосування норм права; розрахувати з
27.11.2008 року (з моменту виходу на пенсію)
та установити розмір пенсії державного
службовця з використанням нових
довідок про складові заробітної плати
за останні 24 календарні місяці роботи
перед зверненням за пенсією №64/20-30-05-49
від 27.12.2013 року, №65/20-30-05-49 від 27.12.2013
року, з врахуванням наявного стажу
держслужби на час оформлення пенсії
(при повних 14 років), у розрахунку
розмір пенсії на державній службі
залишити тим же - 84 відсотки, а саме
такий був встановлений при призначенні
пенсії, згідно частини другої статті 37
Закону України «Про державну службу» (в
редакції, діючій на час призначення
пенсії) та виплатити мені різницю
пенсії після перерахунку за
вищевказаний період; урахувати при
розрахунку пенсії суму винагороди за
вислугу років, згідно довідки про
складові заробітної плати за останні 24
календарних місяці роботи перед
зверненням за пенсією від 27.12.2013 року №
65/20-30-05-49.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач перебуває на обліку в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова та
отримує пенсію державного службовця
відповідно до Закону України "Про
державну службу". При призначенні
пенсій відповідачем помилково не
врахована до середньомісячного
розміру заробітної плати суми
винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати, з яких проводилися відрахування
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування. Не
погодившись із вказаними діями,
позивач звернувся до відповідача із
заявою про перерахунок пенсії, на яку
отримав відмову. В обґрунтування
підстав відмови в проведення
перерахунку пенсії, відповідач вказує,
що зазначені виплати згідно до ст. 37
Закону України "Про державну службу" не
є складовими заробітної плати
державного службовця. Позивач, не
погоджуючись із вказаними діями
відповідача, звернувся до суду із
вказаним позовом. Вказує, що вказані
виплати є складовою заробітної плати,
на які були нараховані страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування. Посилаючись на
норми Закону України "Про державну
службу", Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
оплату праці" вважає, що суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове пенсійне страхування,
враховується в заробіток для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Ухвалою Дзержинського районного суду
м. Харкова від 23.06.2014 року залишено без
розгляду позовні вимоги за період з
27.11.2008 року по 11.11.2013 року.

Постановою Дзержинського районного
суду м. Харкова від 08.07.2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
Фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова в частині відмови позивачу в
здійсненні перерахунку розміру пенсії
як державному службовцю за період
12.11.2013 року по 12.05.2014 року
неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Дзержинському районі
м.Харкова здійснити перерахунок пенсії
позивачу з сум виплат матеріальної
допомоги та допомоги на
соціально-побутові питання та
індексування заробітної плати,
зазначених в главі «інші виплати»
довідок, які видані Державною
податковою службою у Дзержинському
районі м. Харкова за останні 24
календарні місяці перед виходом на
пенсію за № 64/20-30-05-49,65/20-30-05-49 від 27.12.2013
року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись із апеляційною скаргою,
позивачем та відповідачем подано
апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі позивач,
посилаючись на незаконність та
необґрунтованість оскаржуваної
постанови, просила скасувати
оскаржувану постанову в частині
залишення без розгляду позовних вимог
за період з 27.11.2008 року по 11.11.2013 року, та
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі м.
Харкова правильно розрахувати (так як
пенсія вже була призначена) та
установити розмір пенсії державного
службовця з використанням нових
довідок про складові заробітної плати
за останні 24 календарні місяці роботи
перед зверненням за пенсією № 64/20- 30-05-49
від 27.12.2013 року, № 65/20-30-05-49 від 27.12.2013
року, з врахуванням наявного стажу
держслужби на час оформлення пенсії
(при повних 14 років), у розрахунку
розмір пенсії на державній службі
залишити тим же - вісімдесят чотири
відсотки, а саме такий був встановлений
при призначенні пенсії, згідно частини
другої статті 37 Закону України «Про
державну службу», в редакції, діючій на
час призначення пенсії.

Відповідач в апеляційній скарзі
посилаючись на прийняття оскаржуваної
постанови з порушенням норм
матеріального права, просив скасувати
оскаржувану постанову та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлялись.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга позивача підлягає
задоволенню частково, а апеляційна
скарга відповідача не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач працював у
Державній податковій інспекції у
Дзержинському районі м. Харкова.

27.11.2008 року позивачу була призначена
пенсія державного службовця
відповідно до статті 37 Закону України
"Про державну службу" в зв'язку з
досягненням пенсійного віку.

Державною податковою інспекцією у
Дзержинському районі м. Харкова надано
позивачу довідки від 27.12.2013 року №
64/20-30-05-49 та №65/20-30-05-49 про складові
заробітної плати для здійснення
перерахунку пенсії.

На підставі вказаних довідок, позивач
зазначив, що 30.12.2013 року звернувся до
Управління Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова із
заявою про перерахунок раніше
призначеної пенсії. Вказана обставина
відповідачем ані під час розгляду
справи у суді першої інстанції, ані під
час її апеляційного перегляду не
оскаржувалась.

Листом від 22.04.2014 року №171/К-11
відповідач відмовив в здійсненні
перерахунку пенсії.

Позивач, не погодившись із вказаною
відмовою відповідача, звернувся до
суду із даним позовом.

Як було встановлено під час судового
розгляду, фактичною підставою для
відмови позивачу у проведенні
перерахунку пенсії, слугували висновки
відповідача про те, що суми винагороди
за вислугу років, матеріальної
допомоги на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, в зв'язку з чим, не
включається до заробітку, що
враховується при перерахунку пенсії
державним службовцям.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції виходив з того, що
позивач має право на перерахунок з
12.11.2013 року пенсії з сум виплат
матеріальної допомоги та допомоги на
соціально-побутові питання та
індексування заробітної плати,
зазначених в главі «інші виплати»
довідок, які видані Державною
податковою службою у Дзержинському
районі м. Харкова за останні 24
календарні місяці перед виходом на
пенсію за №64/20-30-05-49, 65/20-30-05-49 від 27.12.2013
року.

Колегія суддів частково погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про
державну службу" (у редакції, яка була
чинна на час призначення пенсії), на
одержання пенсії державних службовців
мають право особи, які досягли
встановленого законодавством
пенсійного віку, за наявності
страхового стажу для чоловіків - не
менше 25 років, для жінок - не менше 20
років, у тому числі стажу державної
служби - не менше 10 років, та які на час
досягнення пенсійного віку працювали
на посадах державних службовців, а
також особи, які мають не менше 20 років
стажу роботи на посадах, віднесених до
категорій посад державних службовців, -
незалежно від місця роботи на час
досягнення пенсійного віку. Пенсія
державним службовцям призначається в
розмірі 80 відсотків від сум їх
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, а
особам, які на час звернення за
призначенням пенсії не є державними
службовцями, - у розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі. За кожний
повний рік роботи понад 10 років на
державній службі пенсія збільшується
на один відсоток заробітку, але не
більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Таким чином, колегія суддів зазначає,
що відповідно до вказаних нормативних
актів пенсія позивача повинна
обчислюватись із заробітної плати, яку
вона фактично отримувала на день
звільнення, в тому числі з урахуванням
винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати, на які нараховувалися страхові
внески на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування.

Постановою Управління Пенсійного
фонду України від 30.10.08 р. № 19-11 "Про
затвердження форм довідок про
заробітну плату, що подаються для
призначення (перерахунку) пенсії
відповідно до Закону України "Про
державну службу", зареєстрованою в
Міністерстві юстиції України 04.12.08 р. за
N1161/15852, було передбачено обов'язкові
реквізити довідки про заробітну плату,
в тому числі встановлено складові
заробітної, які враховуються під час
призначення (перерахунку) пенсії. Дана
постанова зареєстрована в
Міністерстві юстиції України 04.12.08 року
за № 1161/15852.

Між тим, постановою Управління
Пенсійного фонду України від 14.02.11 р. №
5-1 "Про виконання рішення окружного
адміністративного суду міста Києва по
справі № 2а-4753/2670" затверджена нова
форма довідки про складові заробітної
плати, яка подається для призначення
пенсії відповідно до Закону України
"Про державну службу" (далі - форма № 5-1),
якою передбачено, що матеріальна
допомога на оздоровлення і допомога на
вирішення соціально-побутових питань
(графа 5) є складовими заробітної плати.
При цьому чітко передбачено, що із усіх
виплат, які вказані в цій довідці
нараховуються і сплачуються страхові
внески, а з 01.01.11 р. - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Положеннями ст. 66 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" врегульовано
види оплати праці, що враховуються при
обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 вказаної статті
Закону передбачено, що до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат па оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" визначає виплати (доходи),
що враховуються в заробітну плату
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії. Так, зокрема, до
такого доходу (заробітної плати)
враховуються: суми виплат, отримуваних
застрахованою особою після набрання
чинності цим Законом, з яких згідно з
цим Законом були фактично нараховані
(обчислені) та сплачені страхові
внески; суми виплат, отримуваних
застрахованою особою до набрання
чинності цим Законом, у межах сум, на
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, нараховувалися внески на
державне соціальне страхування або
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Колегія суддів зазначає, що вказана
правова позиція узгоджується із
правовою позицією Верховного Суду
України, яка викладена у постанові від
20.02.12 р. по справі №21-430а11.

В силу ч.2 ст. 161 КАС України, при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України,
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Таким чином, беручи до уваги, що
відповідно до наданих позивачем
довідок вбачається, що на суми
виплаченої винагороди за вислугу
років, матеріальної допомоги на
оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати були
нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, колегія суддів дійшла
висновку, що вказані виплати повинні
бути враховані до середньомісячного
розміру заробітної плати позивача, та,
як наслідок, повинні враховуватись при
визначенні розміру призначеної
позивачу на підставі ст. 37 Закону
України "Про державну службу" пенсії.

Оцінюючи дії відповідача на
відповідність критеріям зазначеним в
ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів
прийшла до висновку, що відмова
відповідача у перерахунку позивачу
пенсії є незаконною та
необґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості відмови
у перерахунку позивачу пенсії, що є
предметом оскарження позивачем.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції щодо наявності у позивача
права на перерахунок пенсії з
урахуванням вищенаведених виплат.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на відсутність у позивача права
на перерахунок пенсії відповідно до
наданих довідок є безпідставними з
вищезазначених підстав.

Доводи апеляційної скарги позивача
щодо неправомірного залишення без
розгляду частини позовних за період
27.11.2008 року по 11.11.2013 року, колегія
суддів вважає необґрунтованими,
оскільки вказана частина вимог була
залишена без розгляду на підставі
ухвали Дзержинського районного суду м.
Харкова від 23.06.2014 року, яка на даний час
є чинною.

Разом з тим, колегія суддів дійшла
висновку, що суд першої інстанції,
надійшовши вірного висновку про
наявність у позивача права на
перерахунок пенсії, порушив норми
процесуального права, що виявилось у
наступному.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач 04.07.2014 року надала до суду
уточнення до апеляційної скарги.

Згідно положень ч. 1 ст. 51 КАС України
встановлено, що крім прав та обов'язків,
визначених у статті 49 цього Кодексу,
позивач має право в будь-який час до
закінчення судового розгляду
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог або відмовитися від
адміністративного позову.

Позивач може протягом всього часу
судового розгляду збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. До початку
судового розгляду справи по суті
позивач може змінити підставу або
предмет адміністративного позову,
подавши письмову заяву, яка
приєднується до справи. Заява про зміну
позовних вимог повинна відповідати
вимогам, які встановлені цим Кодексом
для позовних заяв. У разі
невідповідності такої заяви вимогам
статті 106 цього Кодексу суд своєю
ухвалою повертає її позивачу. Ухвала
суду, прийнята за результатами
розгляду питання про прийняття заяви
про зміну позовних вимог, окремо не
оскаржується (ч. 1 ст. 137 КАС України).

В свою чергу, як вбачається з
матеріалів справи, судом першої
інстанції при розгляду справи не було
вирішено питання щодо прийняття або
відмови у прийнятті наданих позивачем
уточнень.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
порушенням судом першої інстанції при
розгляді справи норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку,
що оскаржувана постанова підлягає
скасуванню з прийняттям нового рішення
по суті позовних вимог.

Додатково колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що з урахуванням
положень 37 Закону України "Про державну
службу" (у редакції, яка була чинна на
час призначення пенсії), пенсія
позивачу була призначена в розмірі 84
відсотків від суми заробітної плати.

У 2013 році позивач звернулась із заявою
про перерахунок пенсії з метою
виправлення помилки щодо неврахування
певних сум при визначенні складових
заробітної плати при призначенні
пенсії.

Статтею 58 Конституції України
визначено, що закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії у часі. Крім того, нормами
чинного законодавства визначено, що не
допускається погіршення положення
пенсіонера.

Таким чином, оскільки зміни до ст. 37
Закону України "Про державну службу"
внесені вже після призначення пенсії
позивачці, то застосування їх в новій
редакції до нарахування пенсії є
неприпустиме, оскільки буде допущено
звуження змісту та обсягу її
конституційних прав.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до
уваги необґрунтованість відмови
відповідача у проведенні позивачу
перерахунку пенсії з урахуванням
винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати не зазначені в переліку
складових заробітної плати, з
урахуванням ухвали Дзержинського
районного суду м. Харкова від 23.06.2014
року про залишення без розгляду
частини позовних вимог, колегія суддів
дійшла висновку, що заявлені позовні
вимоги підлягають задоволенню
частково.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, серед
іншого, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Дзержинського районного
суду м. Харкова від 08.07.2014 року по справі
№638/7381/14-а не відповідає вимогам ст.159
КАС України, а тому відповідно до вимог
ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС України підлягає
скасуванню, з прийняттям нової
постанови про часткове задоволення
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова
залишити без задоволення.

Постанову Дзержинського районного
суду м. Харкова від 08.07.2014р. по справі
№638/7381/14-а - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні
вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі
м.Харкова про визнання дій
неправомірними та зобов'язання
здійснити перерахунок пенсії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління
Пенсійного фонду України в
Дзержинському районі м.Харкова про
відмову здійснити ОСОБА_1 перерахунок
пенсії державного службовця,
призначеної на підставі ст.37 Закону
України «Про державну службу», з
урахуванням довідок Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова від 27.12.2013 року №
64/20-30-05-49 та №65/20-30-05-49.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дзержинському районі
м.Харкова з 12 листопада 2013 року
здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії
державного службовця, призначеної на
підставі ст.37 Закону України «Про
державну службу», виходячи із розміру
84% від сплаченої заробітної плати з
врахуванням нарахованих та виплачених
сум винагороди за вислугу років,
матеріальної допомоги на оздоровлення
та вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати згідно довідок Державної
податкової інспекції у Дзержинському
районі м. Харкова від 27.12.2013 року №
64/20-30-05-49 та №65/20-30-05-49 та провести
відповідні виплати.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.