Справа № 803/1475/14
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 року Справа № 803/1475/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

при секретарі судового засідання
Шаблій Л.П.,

за участю представника позивача
Мандзирохи А.О.,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
Ковельської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області до ОСОБА_3 про стягнення
податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Ковельська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Волинській
області (далі - Ковельська ОДПІ)
звернулася з адміністративним позовом
до ОСОБА_3 про стягнення податкового
боргу у сумі 711857,54 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав,
що до нього надійшли подання
Ягодинської митниці про здійснення
заходів з погашення ОСОБА_3 податкового
боргу, що виник на підставі податкових
повідомлень форми «Р» від 09 листопада
2010 року № 33 та № 34, якими за матеріалами
позапланової документальної перевірки
Ягодинською митницею стану дотримання
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3
законодавства з питань митної справи
визначено грошові зобов'язання із
ввізного мита та податку на додану
вартість (ПДВ). Зазначені зобов'язання
вважає узгодженими на підставі ухвали
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Ягодинської
митниці про визнання протиправними та
скасування податкових повідомлень від
09 листопада 2010 року № 33 та № 34.

Позивач вказав, що оскільки ОСОБА_3
протягом 10 днів з дня узгодження у
судовому порядку грошові зобов'язання
не сплатила, то вони набули статусу
податкового боргу.

Вжиті заходи - надіслання податкової
вимоги від 05 грудня 2012 року № 162, не
спричинили погашення податкового
боргу. Відтак, позивач просив стягнути
його у примусовому порядку.

Відповідач у письмовому запереченні
проти позову його вимог не визнала
(а.с.47, 54-56). В обґрунтування заперечення
вказала, що у період з 11 червня 2009 року
по 16 березня 2011 року була зареєстрована
як суб'єкт підприємницької діяльності.

09 листопада 2010 року за порушення вимог
статті 17 Закону України «Про Єдиний
митний тариф», пункту 4.3 статті 4 Закону
України «Про податок на додану
вартість» Ягодинською митницею
прийняті податкові повідомлення № 33 та
№ 34, якими їй визначено грошові
зобов'язання на загальну суму 711857,54 грн.
Проте зазначені рішення були визнані
протиправними та скасовані постановою
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року. Судом зроблено висновок про
відсутність порушень чинного
законодавства фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та
протиправність рішень Ягодинської
митниці. Ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року на підставі
статті 203 КАС України вказану постанову
суду визнано нечинною, провадження у
справі закрито з тих підстав, що 16
березня 2011 року припинено
підприємницьку діяльність ОСОБА_3
Водночас, висновки суду першої
інстанції про безпідставність рішень
Ягодинської митниці підтверджено
судами апеляційної та касаційної
інстанцій.

З наведених підстав вважає, що
обставини протиправності рішень
Ягодинської митниці про визначення
грошових зобов'язань від 09 листопада 2010
року № 33 та № 34 не потребують
доказування, а стягнення податкового
боргу за протиправними рішеннями
суперечить нормам статті 19 Конституції
України.

Також позивач вказує, що із втратою
статусу суб'єкта підприємницької
діяльності припинено її обов'язок як
платника податків щодо сплати податків
і зборів.

З наведених підстав у задоволенні
позову просила відмовити.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримує та просить
його вимоги задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у задоволенні
позову просить відмовити з викладених
у письмовому запереченні проти позову
підстав.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши письмові докази, суд
приходить до переконання, що в
задоволенні позову слід відмовити з
таких мотивів і підстав.

З розрахунку заборгованості з податків
і платежів до бюджету станом на 14 липня
2014 року (а.с.4) слідує, що за ОСОБА_3
рахується податковий борг у сумі 711857,54
грн., в тому числі 118642,92 грн. з ПДВ та
593214,62 грн. з ввізного мита.

З метою погашення податкового боргу
Ягодинською митницею надіслано в
адресу Любомльської міжрайонної
державної податкової інспекції (далі -
Любомльська МДПІ) подання від 27
листопада 2012 року №50 та № 51 (а.с.5-7) та
від 04 лютого 2013 року № 3 та № 4 (а.с.8-10)
про стягнення з фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 податкового
боргу за вказаними платежами на
вказану суму.

З матеріалів справи слідує, що
Любомльською МДПІ 13 грудня 2012 року
платнику податків ОСОБА_3 надіслано
податкову вимогу від 05 грудня 2012 року №
162 про наявність у неї податкового
боргу на загальну суму 711857,54 грн. (118642,92
грн. з ПДВ та 593214,62 грн. з ввізного мита) -
а.с.11-13.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1
Податкового кодексу України (ПК
України) відносини, що виникають у
сфері справляння податків і зборів,
регулює зазначений Кодекс (починаючи з
01 січня 2011 року - з дня набрання ним
чинності).

За правилами пункту 59.1, 59.3 статті 59 ПК
України у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, контролюючий
орган надсилає (вручає) йому податкову
вимогу в порядку, визначеному для
надсилання (вручення) податкового
повідомлення-рішення. Податкова вимога
надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання.

У розумінні пунктів 14.1.39 пункту 14
статті 14 ПК України грошове
зобов'язання платника податків - сума
коштів, яку платник податків повинен
сплатити до відповідного бюджету як
податкове зобов'язання та/або штрафну
(фінансову) санкцію, що справляється з
платника податків у зв'язку з
порушенням ним вимог податкового
законодавства та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи, а
також санкції за порушення
законодавства у сфері
зовнішньоекономічної діяльності; сума
узгодженого грошового зобов'язання (з
урахуванням штрафних санкцій за їх
наявності), але не сплаченого платником
податків у встановлений цим Кодексом
строк, а також пеня, нарахована на суму
такого грошового зобов'язання є
податковим боргом.

Судом встановлено, що 09 листопада 2010
року Ягодинською миницею на підставі
акта позапланової документальної
перевірки стану дотримання фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3
законодавства України з питань митної
справи від 19 жовтня 2010 року №
00011/10/205000000/НОМЕР_1 (а.с.14-23) прийняті
податкові повідомлення форми «Р» № 33
та № 34 (а.с.24-25), якими останній
донараховано зобов'язання з ввізного
мита у сумі 593214,62 грн. (з них 395476,41 грн.
основного платежу та 197738,21 грн.
штрафних санкцій) та з ПДВ у сумі 118642,92
грн. (з них 79095,28 грн. основного платежу
та 39547,64 грн. штрафних санкцій).

Визначені Ягодинською митницею у
податкових повідомленнях від 09
листопада 2010 року № 33 та №34 ПДВ та мито
фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не
сплатила. Водночас, зазначені рішення
фізична особа-підприємець ОСОБА_3
оскаржила у судовому порядку.
Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі №2а-3241/10/0370
адміністративний позов задоволено
повністю: визнано протиправними та
скасовано податкові повідомлення від 09
листопада 2010 року № 33 та № 34 (а.с.29-32).
При цьому суд дійшов висновку, що
встановлені актом перевірки
Ягодинської митниці порушення
позивачем законодавства при визначені
країни походження товару, ввезеного на
підставі вантажно-митної декларації
(ВМД) № 205000011/10/986, не знайшли
підтвердження; відповідач як суб'єкт
владних повноважень не довів
правомірності та підставності
прийняття вказаних рішень.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 14 листопада
2012 року вказану постанову Волинського
окружного адміністративного суду
визнано нечинною, а провадження у
справі закрито з підстав припинення 16
березня 2011 року підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (а.с.33-35).

Згідно з пунктом 65.10.8 пункту 65.10 статті
65 ПК України державна реєстрація
(реєстрація) припинення
підприємницької чи незалежної
професійної діяльності фізичної особи
або внесення до Державного реєстру
запису про припинення такої діяльності
фізичною особою не припиняє її
зобов'язань, що виникли під час
провадження підприємницької чи
незалежної професійної діяльності, та
не змінює строків, порядків виконання
таких зобов'язань та застосування
санкцій за їх невиконання.

З наведених підстав суд відхиляє
доводи відповідача та його
представника про те, що припинення
підприємницької діяльності тягне за
собою припинення обов'язку з погашення
зобов'язань, які виникли за час такої
діяльності та свідчить втрату ознак
платника податку.

Строки сплати грошових зобов'язань з 01
січня 2011 року визначаються статтею 57 ПК
України. Так згідно з пунктом 57.3 статті
57 ПК України у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу. У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за

днем такого узгодження.

За правилами пункту 56.18 статті 56 ПК
України при зверненні платника
податків до суду з позовом щодо
визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Разом з тим, перевіряючи наявність чи
відсутність підстав для стягнення
податкового боргу за визначеними
зобов'язаннями на підставі рішень
Ягодинської митниці від 09 листопада 2010
року № 33 та № 34 суд вважає за необхідне
зазначити таке.

Як уже зазначалося ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 14 листопада 2012 року постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 22 грудня 2010
року у справі № 2а-3241/10/0370 про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень Ягодинської
митниці від 09 листопада 2010 року № 33 та
№ 34 визнано нечинною, а провадження у
справі закрито на підставі статті 203
КАС України. Зазначена ухвала суду
набрала законної сили з моменту
проголошення.

Зі змісту частини другої статті 203 ПК
України слідує, що рішення визнається
судом апеляційної інстанції нечинним і
провадження у справі підлягає закриттю
у випадку, якщо судом першої інстанції
ухвалено законне та обґрунтоване
судове рішення, а обставини, які стали
підставою для закриття провадження у
справі, виникли після його ухвалення.

У даному випадку судом апеляційної
інстанції не знайдено підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції від 22 грудня 2010 року у справі
№2а-3241/10/0370 (неповне з'ясування судом
обставин, що мають значення для справи;
чи недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими; чи
невідповідність висновків суду
обставинам справи; чи порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи) та нове рішення по
суті не ухвалювалося. Натомість суд
апеляційної інстанції погодився із
висновками суду першої інстанції про
правомірність поведінки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 при митному
оформленні товару за ВМД №205000011/10/986. В
ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 08 квітня 2014 року у вказаній
справі зазначено про правильність
позиції судів першої та апеляційної
інстанції про необґрунтованість
прийнятих Ягодинською митницею рішень
(а.с.36-37).

Відповідно до частини першої статті 72
КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

З урахуванням положень вказаної норм
КАС України суд вважає, що встановлені
рішеннями судів усіх інстанцій у
справі №2а-3241/10/0370 обставини про
протиправність рішень Ягодинської
митниці від 09 листопада 2010 року № 33 та
№ 34 має преюдиційне значення. Іншими
словами, не потребують доказування
обставини, встановлені рішенням суду,
тобто ті обставини, щодо яких мав місце
спір і які були предметом судового
розгляду. Отже, встановлення
протиправності рішень контролюючого
органу про донарахування грошових
зобов'язань з ввізного мита та ПДВ на
загальну суму 711857,54 грн. є преюдиційним
фактом, що не потребує доказування. При
цьому рішення судів апеляційної та
касаційної інстанції набрали законної
сили.

Відповідно до статті 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

З огляду на протиправність рішень
Ягодинської митниці від 09 листопада 2010
року № 33 та № 34 суд приходить до
висновку, що стягнення податкового
боргу за такими рішеннями свідчитиме
про порушення правового порядку,
встановленого статтею 19 Конституції
України. ОСОБА_3 не може примушуватися
сплачувати податки та збори за
незаконними рішеннями суб'єкта владних
повноважень, інакше буде втрачений
справедливий баланс між
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів позивача і цілями,
на досягнення яких спрямовані дії
позивача щодо стягнення податкового
боргу.

З урахуванням наведеного, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
позову Ковельської ОДПІ про стягнення
податкового боргу у сумі 711857,54 грн.

Керуючись статтями 11, 71, 72, частиною
третьою статті 160, статтями 162, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, на підставі Податкового
кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову Ковельської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області до ОСОБА_3 про
стягнення податкового боргу відмовити
повністю.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови, яка буде
складена у повному обсязі 27 серпня 2014
року. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ж.В.Каленюк