Справа № П/811/2763/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2014 року
Справа № П/811/2763/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд
у складі: головуючого - судді
суддів - Жука Р.В., Момонт Г.М.,
за участю секретаря -
Козоріз О.М., Білоус І.В.,
за участю позивача - ОСОБА_1
представника позивача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Кіровограді справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Державної фіскальної служби України
про визнання протиправною
бездіяльність та зобов'язання вчинити
Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить, з урахуванням уточнень
позовних вимог (а.с.54-56):
- визнати протиправною бездіяльність
Державної фіскальної служби України
щодо усунення перешкод ОСОБА_1 в
здійсненні повноважень начальника
Кіровоградської митниці;
- зобов'язати Державну фіскальну службу
України видати наказ про видачу ОСОБА_1
службового посвідчення як начальнику
Кіровоградської митниці та видати
наказ про надання права підпису на
фінансових та розпорядчих документах.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що наказом Державної митної
служби України №849 від 28.08.2007 його
призначено на посаду начальника
Кіровоградської митниці, про що є запис
в трудовій книжці. Наказом Державної
митної служби України від 04.08.2010 № 1498-к
перебування позивача на державній
службі в митних органах України
припинено. Водночас, постановою
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 року,
залишеною без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 року
та ухвалою Вищого адміністративного
суду України від 18.03.2014 р., наказ
Державної митної служби України від
04.08.2010 р. №1498-к «Про припинення
перебування на державної службі»
визнаний незаконним та скасований. На
виконання судових рішень наказом
Державної митної служби №14-к від 18.04.2014
р. наказ Державної митної служби
України від 04.08.2010 року №1498-к «Про
припинення перебування на державної
службі» було скасовано, про що 16.06.2014
року зроблено відповідний запис у
трудовій книжці. На думку позивача,
станом на день звернення до суду він є
працівником Кіровоградської митниці
на підставі наказу № 849 від 28.08.2007 р.,
яким його з 29.08.2007 р. призначено на
посаду. Проте, не зважаючи на рішення
судів про визнання наказу про
звільнення протиправним та його
скасування, станом на день звернення до
суду наказ про поновлення позивача на
посаді начальника Кіровоградської
митниці не прийнято, до виконання
обов'язків начальника Кіровоградської
митниці позивача не допущено. Тому,
позивач вважає, що бездіяльність
відповідача є протиправною, оскільки
будучи не звільненим з роботи, позивач
в той же час не має можливості
виконувати свої повноваження згідно до
наказу Державної митної служби України
№849 від 28.08.2007 про призначення на посаду
начальника Кіровоградської митниці.
Також, позивач посилаючись на Митний
кодекс України та Положення про
Кіровоградську митницю Міндоходів,
просить суд зобов'язати відповідача
видати наказ про видачу ОСОБА_1
службового посвідчення як начальнику
Кіровоградської митниці та видати
наказ про надання права підпису на
фінансових та розпорядчих документах,
оскільки виконання обов'язків
начальника без посвідчення, яке є
атрибутом працівника митниці,
Позивач та представник позивача у
судовому засіданні підтримали позов та
просили суд, з урахуванням уточнень
позовних вимог, його задовольнити в
Відповідачем подано заперечення проти
позову та зазначено, що позивач не є
робітником і не перебуває на обліку як
працівник Кіровоградської митниці
Міндоходів. Також вказує, що позивач
посилається на судові рішення у справі
№2а-2953/І0/1170 як такі, що нібито
зобов'язують відповідача прийняти
наказ про поновлення чи допуск ОСОБА_1
до виконання повноважень начальника
Кіровоградської митниці. Однак,
позовних вимог щодо поновлення на
посаді у ході розгляду справи
№2а-2953/І0/1170 позивачем не заявлено, а
тому рішення суду про поновлення
позивача на посаді не приймалось. До
того ж, відповідач посилається на те, що
позивачем пропущено строки звернення
до суду, оскільки про порушення свої
прав, свобод та інтересів йому стало
відомо у 2010 р., тобто з прийняттям
Кіровоградським окружним
адміністративним судом постанови у
справі № 2а-2953/10/1170. В той же час, позовна
заява не містить будь-якої інформації,
на підставі якої є можливість
встановити поважність підстав через
які позивач на протязі кількох років не
звертався до суду за захистом
порушеного права чи оскарження
бездіяльності роботодавця. Відтак,
відповідач вважає позовні вимоги
необґрунтованими, безпідставними та
такими, що не підлягають задоволенню з
вказаних вище підстав (а.с.33-35).
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, надав клопотання
про перенесення розгляду справи на
іншу дату у зв'язку із зайнятістю у
кількох судових засіданнях в різних
регіонах України (а.с.51-53). При цьому,
колегію суддів враховано те, що це вже
друге аналогічне клопотання з тих
самих підстав, за якими представник
просить перенести розгляд справи на
іншу дату (а.с.30-32).
Відтак, заслухавши думку позивача та
представника позивача, враховуючи
вимоги статті 122 КАС України, а також те,
що відповідач є суб'єктом владних
повноважень та мав би забезпечити явку
уповноваженого представника в судове
засідання, суд дійшов висновку про
розгляд справи за відсутності
представника відповідача.
Дослідивши подані сторонами документи
і матеріали, заслухавши пояснення
позивача та його представника,
всебічно й повно з'ясувавши всі
обставини, на яких ґрунтується
адміністративний позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті,
колегія суддів приходить до наступних
Судом встановлено, що наказом
Державної митної служби України від
28.08.2007 року №849-к ОСОБА_1 з 29.08.2007 р.
призначено на посаду начальника
Кіровоградської митниці з посадовим
окладом згідно зі штатним розписом
митниці (а.с.6, 20).
Наказом Державної митної служби
України від 04.08.2010 р. №1498-к "Про
припинення перебування на державній
службі", припинено перебування ОСОБА_1
на державній службі в митних органах
України (а.с.7-10, 20).
Не погодившись з вказаним наказом,
позивач оскаржив його до суду.
Так, постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
19.10.2010 р. у справі №2-а-2953/10/1170 визнано
незаконним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
04.08.2010 р. №1498-к "Про припинення
перебування на державній службі", яка
залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.03.2014 р. (а.с.11-18).
Проте, як зазначив позивач, не зважаючи
на вказані рішення судів про визнання
наказу про звільнення протиправним та
його скасування, наказ про поновлення
позивача на посаді начальника
Кіровоградської митниці відповідач не
виніс, до виконання обов'язків
начальника Кіровоградської митниці
позивача не допущено. На думку
позивача, бездіяльність відповідача є
протиправною, оскільки будучи не
звільненим з роботи, позивач в той же
час не має можливості виконувати свої
повноваження згідно до наказу
Державної митної служби України №849
від 28.08.2007 про призначення на посаду
начальника Кіровоградської митниці.
Також, вказував, що цим самим
порушується його права, передбачені
Конституцією України, а саме право на
працю, на соціальних захист, оскільки
не має можливості влаштуватися на іншу
роботу, так як в трудовій книжці
відсутній запис про звільнення.
Надаючи оцінку спірним
правовідносинам між сторонами, колегія
суддів виходить з наступних обставин.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно до ст.235 КЗпП України у разі
звільнення без законної підстави або
незаконного переведення на іншу роботу
працівник повинен бути поновлений на
попередній роботі органом, який
розглядає трудовий спір.
Стаття 240-1 КЗпП України вказує, що у
разі, коли працівника звільнено без
законної підстави або з порушенням
встановленого порядку, але поновлення
його на попередній роботі неможливе
внаслідок ліквідації підприємства,
установи, організації, орган, який
розглядає трудовий спір, зобов'язує
ліквідаційну комісію або власника
(орган, уповноважений управляти майном
ліквідованого підприємства, установи,
організації, а у відповідних випадках -
правонаступника), виплатити
працівникові заробітну плату за весь
час вимушеного прогулу. Одночасно
орган, який розглядає трудовий спір,
визнає працівника таким, якого було
звільнено за пунктом 1 статті 40 цього
Кодексу. На такого працівника
поширюються пільги і компенсації,
передбачені статтею 49-3 цього Кодексу
для вивільнюваних працівників, а його
зайнятість забезпечується відповідно
до Закону України "Про зайнятість
Так, проаналізувавши долучені до
матеріалів справи судові рішення у
справі №2-а-2953/10/1170, на які посилається
позивач, встановлено, що предметом їх
розгляду було лише правомірність
винесення наказу Державної митної
служби України від 04.08.2010 р. №1498-к "Про
припинення перебування на державній
службі", яким ОСОБА_1 було звільнено з
посади начальника Кіровоградської
митниці. При цьому, позовних вимог щодо
поновлення на посаді та стягнення
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу в ході розгляду справи
№2а-2953/10/1170 позивачем не заявлено, а
тому рішення суду про поновлення
ОСОБА_1 на посаді не приймалось.
01.04.2014 року позивач звернувся до
Міністерства доходів і зборів України
з вимогою виконати рішення
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 19.10.2010 року
та поновити його на державній службі в
митних органах. Міністерство доходів і
зборів України листом від 28.04.2014 року за
вих. №2728/К/99-99-24-03-14 повідомило позивача
про те, що на виконання рішень судів,
наказом Державної митної служби
України від 18.04.2014 р. №14-к скасовано
наказ Державної митної служби України
від 04.08.2010 р. за №1498-к, про 16.06.2014р.
внесено відповідний запис до трудової
книжки позивача (а.с.20-21).
04.07.2014 року позивач повторно звернувся
до Міністерства доходів і зборів
України із заявою про поновлення його
на державній службі в митних органах
України, зокрема, на посаді начальника
Кіровоградської митниці з виплатою
заборгованості по заробітній платі за
час вимушеного прогулу (а.с.22).
Державна фіскальна служба України
листом від 04.08.2014 року за вих.
№446/к/99-99-24-03-14 повідомила позивача, що
на виконання рішень судів, наказом
Державної митної служби України від
18.04.2014 р. №14-к скасовано наказ Державної
митної служби України від 04.08.2010 р. за
№1498-к. Однак, враховуючи те, що позовні
вимоги про поновлення позивача на
посаді та стягнення коштів за час
вимушеного прогулу не заявлялись та
рішення судом щодо поновлення на
посаді та стягнення коштів не
приймалось, у Державної митної служби
України або її правонаступника
відсутній обов'язок щодо вчинення дій в
частині поновлення ОСОБА_1 на державній
службі в митних органах України (а.с.23).

Слід зазначити, що позивач, отримавши
судові рішення без вирішення питання
щодо поновлення його на роботі, ні
апеляційної, ні касаційної скарги не
подавав, тобто судові рішення ним не
були оскаржені. Даний факт не
заперечувався у ході розгляду справи, а
тому колегія суддів приходить до
висновку, що посилання позивача на те,
що саме судом допущено помилку в
постанові від 19.10.2010 р. та не вказано про
поновлення ОСОБА_1 на посаді не
приймаються судом, оскільки отримавши
постанову суду від 19.10.2010 р. у справі
№2а-2953/10/1170 без зазначення у
резолютивній частині вказівки про
поновлення на роботі, позивач не
оскаржив дану постанову, та не
звернувся з новим позовом.

Також, згідно до електронної системи
Діловодства спеціалізованого суду,
позивач звертався до суду з позовом до
Державної митної служби України про
стягнення середнього заробітку за час
затримки виконання рішення суду про
поновлення на роботі у 2012 році (справа
№1170/2а-4196/12). За результатом розгляду
справи Кіровоградським окружним
адміністративним судом винесено
постанову від 25.12.2012 року, якою
відмовлено в задоволенні позовних
вимог про стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу у
сумі 336026 грн., яка була залишена без
змін ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 12.03.2013 року. Вказані судові рішення
мотивовані тим, що оскільки позивач при
зверненні до суду з позовом про
оскарження наказу про припинення
перебування на державній службі не
ставив вимогу про поновлення на службі,
а тому не може бути стягнуто середній
заробіток за час не поновлення
позивача на службі.

В подальшому, Міністерством доходів і
зборів України, на виконання рішень
судів, наказом Державної митної служби
України від 18.04.2014 р. №14-к скасовано
наказ Державної митної служби України
від 04.08.2010 р. за №1498-к, про що внесено
відповідний запис до трудової книжки
позивача (а.с.20).

Згідно вимог ч.1 ст.553 Митного кодексу
України працівникам органів доходів і
зборів видаються службові посвідчення.
Положення про службове посвідчення
працівника органів доходів і зборів та
його зразок затверджуються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

Пунктом 4.1 Положення про
Кіровоградську митницю, затвердженого
наказом Державної митної служби
України від 21 січня 2010 року №31
передбачено, що керівництво митницею
здійснює начальник митниці, що
призначається на посаду та
звільняється з посади наказом
Державної митної служби України.

Начальник митниці є розпорядником
фінансових та матеріальних ресурсів
митниці (п.4.3 Положення).

Таким чином, позовні вимоги позивача в
частині визнання протиправною
бездіяльність Державної фіскальної
служби України щодо усунення перешкод
ОСОБА_1 в здійсненні повноважень
начальника Кіровоградської митниці
задоволенню не підлягають, оскільки в
ході розгляду справи та дослідженні
наявних доказів вбачається, що
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, діяв на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Окрім цього, беручи до уваги той факт,
що позивача не було поновлено на посаді
начальника Кіровоградської митниці, що
не заперечувалось у судовому
засіданні, позовні вимоги про
зобов'язання відповідача видати наказ
про видачу ОСОБА_1 службового
посвідчення як начальнику
Кіровоградської митниці та видати
наказ про надання права підпису на
фінансових та розпорядчих документах
задоволенню не підлягають. Оскільки
видача даних наказів передбачає
перебування особи на посаді.

Водночас, встановивши фактичні
обставини у справі колегія суддів
зазначає.

Відповідно до ч.2 ст.10 КАС України суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу, і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Частиною першою статті 162 КАС України
передбачено, що при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.

При цьому, згідно до ч. 2 ст. 162 КАС
України суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Відповідно до ст.43 Конституції України
кожен має право на працю, що включає
можливість заробляти собі на життя
працею, яку він вільно обирає або на яку
вільно погоджується. Держава створює
умови для повного здійснення
громадянами права на працю, гарантує
рівні можливості у виборі професії та
роду трудової діяльності, реалізовує
програми професійно-технічного
навчання, підготовки і перепідготовки
кадрів відповідно до суспільних
потреб.

Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України
передбачено, що у разі звільнення без
законної підстави працівник повинен
бути поновлений на попередній роботі
органом, який розглядає трудовий спір.

Зазвичай, працівник звертається до
суду з адміністративним позовом про
поновлення на роботі або скасування
наказу про звільнення. Незалежно від
того, з яким позовом працівник
звернувся, суд досліджує рішення
роботодавця про звільнення на предмет
наявності правових підстав стосовно
його прийняття. Визнавши наказ про
звільнення незаконним та скасувавши
його, суд, тим самим, поновлює
працівника на попередній роботі,
оскільки, у такому випадку, продовжує
діяти наказ про його призначення.

Так, постановою Кіровоградського
окружного адміністративного суду від
19.10.2010 р. у справі №2-а-2953/10/1170 визнано
незаконним та скасовано наказ
Державної митної служби України від
04.08.2010 р. №1498-к "Про припинення
перебування на державній службі", яка
була залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.09.2011 р. та
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.03.2014 р. (а.с.11-18).

Міністерством доходів і зборів
України, на виконання рішень судів,
наказом Державної митної служби
України від 18.04.2014 р. №14-к скасовано
наказ Державної митної служби України
від 04.08.2010 р. за №1498-к, про що внесено
відповідний запис до трудової книжки
позивача (а.с.20). Проте, вказаним наказом
не вирішено питання щодо допуску
позивача до роботи та не було допущено
до виконання посадових обов'язків.
Тобто позивача фактично не було
поновлено на відповідній посаді. Також
відповідачем не вирішено і питання
щодо звільнення ОСОБА_1 з посади
начальника Кіровоградської митниці,
призначеного наказом ДМС України від
28.08.2007 р. №849-к, який станом на день
розгляду справи є чинним.

До того ж, суд враховує що в трудовій
книжці позивача залишається запис №31
від 29.08.2007 р. про призначення на посаду
начальника Кіровоградської митниці
згідно наказу ДМС України від 28.08.2007 р.
№849-к.

Відповідачем не надано суду доказів
того, що після набрання законної сили
рішенням суду у справі №2-а-2953/10/1170, яким
визнано незаконним та скасовано наказ
ДМС України від 04.08.2010р. №1498-к,
відповідачем вчинялись дії щодо
вирішення питання про подальше
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1.

Суд зауважує, що така бездіяльність
відповідача порушує конституційні
прав позивача на працю та соціальних
захист, оскільки останній позбавлений
можливості обіймати відповідну посаду,
виконувати свої посадові обов'язки та
отримувати заробітну плату. Водночас,
ОСОБА_1 не може працевлаштуватися на
іншу роботу.

Враховуючи наведене, з метою повного
захисту конституційних прав, свобод та
інтересів позивача, колегія суддів
дійшла висновку про вихід за межі
позовних вимог та визнання
протиправною бездіяльність ДФС
України щодо не вирішення питання про
подальше перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_1
з урахуванням скасованого наказу ДМС
України від 04.08.10 р. №1498-к "Про
припинення перебування на державній
службі" та зобов'язання вирішити дане
питання.

Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167 КАС
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Державної фіскальної служби України
щодо невирішенння питання про подальше
перебування на державній службі в
митних органах України ОСОБА_1 з
урахуванням скасованого наказу
Державної митної служби України від
04.08.2010 року №1498-к "Про припинення
перебування на державній службі".

Зобов'язати Державну фіскальну службу
України вирішити питання щодо
подальшого перебування на державній
службі в митних органах України ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня її проголошення, а
у разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України - протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Повний текст постанови складено - 05.09.2014
року.

Головуючий суддя підпис

Т.М.Кармазина

Судді підпис
Р.В.Жук

підпис

Г.М.Момонт

З оригіналом згідно:

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М.Кармазина