Справа № 826/10762/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кобилянського К.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт»

до

Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві

про

визнання протиправним дій, зобов’язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» (далі – позивач, ТОВ «ІК «Нова Лайт») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Міндоходів у місті Києві (далі – відповідач), у якій просить суд:

2. Зобов’язати відповідача відновити в електронних базах даних показники податкової звітності ТОВ «ІК «Нова Лайт», зазначені останнім у поданих податкових деклараціях за квітень-жовтень, грудень 2011, лютий, квітень-червень 2012.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Посилався на те, що за результатами проведення перевірки позивача було встановлено ряд порушень норм Податкового кодексу України під час формування податкового кредиту, а органи Міндоходів мають право на внесення інформації до АІС «Податковий блок». Вважає позовні вимоги безпідставними та просить відмовити позивачу у їх задоволенні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Вищезгаданий наказ на проведення перевірки та направлення було надіслано на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, факт отримання зазначених документів, а також їх оформлення сторонами не заперечується.

За результатами перевірки відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: пункту 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.2, 201.4, 201.6, 201.7 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту з податку на додану вартість за квітень-жовтень, грудень 2011 року, лютий, квітень-червень 2012 року у сумі 334 365,00 грн., порушення пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкових зобов’язань з податку на додану вартість, по взаємовідносинах з контрагентами-покупцями за квітень-жовтень, грудень 2011 року, лютий, квітень-червень 2012 року у сумі 679 450,00 грн.

ТОВ «ІК «Нова Лайт» подало заперечення на акт №65/26-33-22-03/37035128, за результатом розгляду яких, відповідач листом від 03.02.2014 №2478/10/26-53-22-03, повідомив позивача про те, що висновки акту № 65/26-33-22-03/37035128 залишено без змін.

Позивач зазначив, що на підставі зазначеного акту, відповідач не приймав будь-яких податкових повідомлень-рішень, однак здійснив коригування в електронних базах даних сум податкового кредиту та податкових зобов’язань з податку на додану вартість, які визначені ТОВ «ІК «Нова Лайт» у податкових деклараціях за квітень-жовтень, грудень 2011, лютий, квітень-червень 2012.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо здійснення зазначених коригувань в електронних базах даних, наявних у розпорядженні органів доходів і зборів, позивач оскаржив їх до суду.

Оцінивши за правилами статті 86 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що між ТОВ «ІК «Нова Лайт» (покупець) та ТОВ «Оптима-Лайт» (постачальник), укладено Договори №020810/4 від 20.08.2010 та №230112/3 від 23.01.2013 предметом яких постачання товарно-матеріальних цінностей (товару).

На підтвердження належного виконання договорів, позивачем було залучено до матеріалів справи копії видаткових, податкових накладних, виписок банку щодо руху коштів по рахунку, довіреностей на отримання товару.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 4.4 Договорів, кількість товару, що постачається, має відповідати кількості зазначеній у попередньому замовленні. Однак, позивач не надав суду копії документів, що підтверджують виконання зазначеного пункту Договору.

Пунктом 5.1 Договорів, передбачено, що якість Товарів що постачається має відповідати ДСТУ та сертифікатам, однак копії підтверджуючих документів позивач не надав, оригінали для огляду у судовому засіданні не пред’являв.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на здійснення закупівлі товару у інших контрагентів, однак не надав належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

В матеріалах справи наявна копія Договору №133 від 10.10.2011 укладеного між ЗАТ «Київметал» (Орендодавець) та ТОВ «ІК «Нова Лайт» (Орендар), предметом якого є оренда і виконання вантажно-розвантажувальних робіт (а.с. 230 Т.ІІІ). Згідно даного Договору Орендар приймає у тимчасове володіння закрите складське приміщення площею 380 м2.

Пунктом 2.1.5 Договору №133 від 10.10.2011 передбачено, що Орендодавець зобов’язується забезпечити необхідні умови зберігання продукції та закріплює згідно пункту 2.1.6 договірну ціну в розмірі 27,00 грн. з ПДВ на добу зберігання.

Згідно з пунктом 3.10 вказаного договору протягом дії цього договору Орендар зобов’язується сплачувати орендну плату та вартість вантажно-розвантажувальних робіт в розмірі, що визначається щомісячно за домовленістю сторін і вказується Орендодавцем у рахунках фактурах.

Всупереч вимог Договору №133 від 10.10.2011 до матеріалів справи не надано доказів оплати за отримані послуг з вантажно-розвантажувальних робіт, зберігання та безпосередньо внесення орендної плати за орендоване майно.

Матеріали справи свідчать про те, що між ПП «Юрал» (орендар) та ТОВ «ІК «Нова Лайт» (суборендар) укладено Договір суборенди від 01.10.2011 (а.с. 234 Т.ІІІ). Однак позивач не надав належних доказів виконання пункту 5.2.2 зазначеного договору, а саме актів виконаних робіт. Також позивач не надав докази оплати отриманих послуг.

Отже, позивач не довів фактичного виконання умов вищезазначених договорів сторонами таких договорів.

Стосовно доводів позивача про внесення відповідачем коригувань до автоматизованої системи «Податковий блок», зокрема, до підсистеми «Аналітична система» на підставі висновків, викладених в акті №65/26-33-22-03/37035128 та необхідність відновлення показників, відкоригованих на підставі вказаного акту, суд зазначає наступне.

Відповідно статті 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб'єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податкового кодексу України.

Статтею 71 Податкового кодексу України визначено, що інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - комплекс заходів із збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань

Згідно з положеннями статей 72, 74 Податкового кодексу України, для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності державної податкової служби використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків, податкових агентів, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ - інформація про наявність та рух коштів на рахунках платника податків; органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, підрозділів податкової служби та митних органів - за результатами податкового контролю, податкова інформація, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах органів державної податкової служби або безпосередньо посадовими (службовими) особами органів державної податкової служби. Перелік інформаційних баз, а також форми і методи опрацювання інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій та завдань.

На час звернення позивача до суду із адміністративним позовом, чинними є Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджені наказом Міністерства доходів і зборів України №165 від 14.06.2013 (далі - Методичні рекомендації №165).

Згідно з пунктом 1.1 Методичних рекомендацій №165, вони були запроваджені в органах Міністерства доходів і зборів України з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов'язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

В пункті 1.3 Методичних рекомендацій №165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: підсистеми інформаційної системи «Податковий блок» - «Реєстрація ПП», «Обробка податкової звітності та платежів», «Податковий аудит», «Аналітична система», «Облік платежів»; єдиний реєстр податкових накладних; АРМ «Митниця»; підсистема «Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС «Реєстри платників податків».

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної податкової служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Позивач не надав доказів на підтвердження факту внесення відповідачем змін до інформаційних систем, наявних в розпорядженні органів доходів і зборів, в тому числі системи співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України, на підставі акту №65/26-33-22-03/37035128 та не зазначив, які саме відомості у податковій звітності ТОВ «ІК «Нова Лайт» були змінені відповідачем.

Водночас, представник відповідача внесення до зазначених баз даних будь-яких змін на підставі акту №65/26-33-22-03/37035128 заперечував.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив протиправні дії по зміні відомостей щодо ТОВ «ІК «Нова Лайт» що містяться в інформаційних системах органів доходів і зборів та, відповідно які, згідно доводів позивача, підлягають відновленню.

Стосовно позовної вимоги заборонити відповідачу та будь-яким іншим органам Міністерства доходів у зборів України використовувати висновки, викладені в акті №65/26-33-22-03/37035128, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Пунктом 8 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб’єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов’язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушуються, створено або створюють перешкоди для реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

В ході розгляду даної адміністративної справи фактів використання та поширення відповідачем акту №65/26-33-22-03/37035128 не встановлено, відповідних доказів сторонами надано не було.

За правилами частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що вимога позивача заборонити відповідачу та будь-яким іншим органам Міністерства доходів у зборів України використовувати висновки, викладені в акті №65/26-33-22-03/37035128 спрямована на майбутнє, вона задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає меті, визначеній частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об’єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов ТОВ «ІК «Нова Лайт» не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями статей 2, 7, 69-71, 94, 160-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Інжинірингова компанія «Нова Лайт» відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя К.М. Кобилянський