Справа № 810/4694/14
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2014 року 810/4694/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Скрипки
І.М., секретар судового засідання
Мкртчян Н.Ц., за участю:

представника позивача - Чміля В.В.,

прокурора - Галась О.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
до Міністерства аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим (Республіки Крим), третя особа:
Дочірнє підприємство «Кримагролізинг»
Національної акціонерної компанії
«Украгролізинг», за участю прокуратури
Київської області, про визнання
незаконним та скасування наказу,
відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

5 серпня 2014 року до Київського
окружного адміністративного суду
звернулось Державне публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг»
(Національна акціонерна компанія
«Украгролізинг», НАК «Украгролізинг»,
компанія) із позовом до Міністерства
аграрної політики та продовольства
Автономної Республіки Крим (Республіки
Крим), третя особа: Дочірнє
підприємство «Кримагролізинг»
Національної акціонерної компанії
«Украгролізинг», про визнання
незаконним та скасування наказу від 22
травня 2014 року №85 та стягнення коштів.

Зазначали, що Міністерство аграрної
політики та продовольства Автономної
Республіки Крим, порушуючи норми
чинного законодавства, видало наказ
від 22 травня 2014 року №85, яким
встановило інший порядок сплати
лізингових платежів, ніж закріплений
чинним Порядком використання коштів
державного бюджету, що спрямовуються
на придбання вітчизняної техніки і
обладнання для агропромислового
комплексу на умовах фінансового
лізингу та заходи за операціями
фінансового лізингу. Підкреслювали, що
у зв'язку із прийняттям такого наказу
відповідач втрутився у господарські
відносини та змінив порядок
перерахування лізингових платежів,
наслідком чого стало неотримання
компанією та Державним бюджетом
України лізингових платежів від
лізингоодержувачів, які перебувають на
території Автономної Республіки Крим.

Посилаючись на невідповідність наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим від 22 травня 2014 року №85 положенням
Конституції України, Закону України
«Про забезпечення прав і свобод
громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України», Закону України «Про Раду
міністрів Автономної Республіки Крим»,
Положенню про Міністерство аграрної
політики та продовольства Автономної
Республіки Крим, затвердженому
постановою Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим від 1 березня 2011 року
№69, Порядку використання коштів
державного бюджету, що спрямовуються
на придбання вітчизняної техніки і
обладнання для агропромислового
комплексу на умовах фінансового
лізингу та заходи за операціями
фінансового лізингу, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 грудня 2003 року №1904, просили:

- визнати незаконним та скасувати наказ
Міністерства аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим (Республіки Крим) від 22 травня 2014
року №85;

- стягнути з Міністерства аграрної
політики та продовольства Автономної
Республіки Крим кошти у сумі у сумі
1349141,90 грн.

1 вересня 2014 року позивач подав заяву
про збільшення позовних вимог у
частині стягнення із відповідача
коштів, зокрема просив відшкодувати
49847454,10 грн.; до розрахунку такої суми
включив лізингові платежі, які
підлягають сплаті компанії за період з
22 травня 2014 року до дати завершення
договорів фінансового лізингу із
суб'єктами господарювання, які
перебувають на території Автономної
Республіки Крим (т.2 а.с.80-82).

У судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

3 вересня 2014 року до канцелярії суду
подано письмове повідомлення
прокуратури Київської області про
вступ у справу прокурора.

Протокольною ухвалою суду від 3 вересня
2014 року вирішено допустити до участі у
справі справи прокуратуру Київської
області.

У судовому засіданні прокурор позовні
вимоги підтримав з підстав викладених
у позові та просив їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої
особи у судові засідання не з'явилися,
про дату, місце і час розгляду справи
повідомлялися шляхом розміщення
тексту повісток в мережі Інтернет на
офіційному веб-порталі «Судова влада
України» у розділі оголошень
Київського окружного
адміністративного суду; про причини
неявки суд не повідомили; жодних
заперечень, пояснень та документів
стосовно спірних відносин не подавали.

Заслухавши пояснення представника
позивача та прокурора, дослідивши інші
докази, які містяться в матеріалах
справи, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, з огляду на таке.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 11 квітня 2001 року №354 створено
Національну акціонерну компанію
«Украгролізинг» та затверджено її
статут.

За приписами пункту 2 Статуту
Національної акціонерної компанії
«Украгролізинг» позивач є державним
публічним акціонерним товариством.

За положеннями пункту 5 Статуту метою
діяльності компанії є сприяння
реалізації державної політики в сфері
агропромислового комплексу,
забезпечення ефективного
функціонування і розвитку виробництва
шляхом передачі товаровиробникам на
умовах лізингу технічних засобів для
зазначеного комплексу, надання
виробничих послуг, організації
технічного сервісу, отримання
прибутку.

Предметом діяльності НАК
«Украгролізинг» є, зокрема, закупівля і
передача у лізинг
сільськогосподарської техніки,
транспортних засобів та обладнання
(пункт 6 Статуту).

За нормами пункту 10 Статуту компанія у
своїй діяльності керується
Конституцією і законами України, а
також указами Президента України,
актами Кабінету Міністрів України і
цим Статутом.

Засновником компанії є держава в особі
Кабінету Міністрів України, який
здійснює повноваження щодо управління
корпоративними правами компанії (пункт
18 Статуту).

Судом з'ясовано, що позивачем було
укладено договори фінансового лізингу
із рядом суб'єктів підприємницької
діяльності, розташованими на території
Автономної Республіки Крим (із ТОВ
«Велес-Крим»: від 6 серпня 2012 року
№1-12-25ств-фл/523 (т.1 а.с.54-64), від 31 жовтня
2011 року №1-11-164стс-фл/573 (т.1 а.с.65-77), від 29
липня 2009 року №1-09-253бфл/421 (т.1 а.с.78-92),
від 18 листопада 2009 року №1-09-675стб/1010 (т.1
а.с.93-105), від 10 серпня 2010 року
№1-10-372стз-фл/541 (т.1 а.с.106-119), від 9 січня
2013 року №1-13-1ств-пл/3 (т.2 а.с.23-42), від 31
жовтня 2011 року №1-11-165стз-фл/568 (т.2
а.с.117-134), від 17 травня 2011 року
№1-11-19стз-фл/174 (т.2 а.с.236-250, т.3 а.с.1-4), від
29 грудня 2011 року №1-11-204стс-фл/753 (т.3
а.с.5-19); з ПП «Восток» від 31 серпня 2011
року №1-11-135стз-фл/426 (т.1 а.с.120-131); з МП
«Восторг» від 7 грудня 2010 року
№1-10-601стз-пл/997 (т.3 а.с.20-31); з ПОП
«Донузлав-Агро» від 2 листопада 2011 року
№1-11-167стс-фл/574 (т.3 а.с.32-42); з ПСП
«Агрофірма «Зеленогірськ» від 9 жовтня
2012 року №1-12-124ств-фл/440 (т.1 а.с.142-152); з ТОВ
«Кама» від 27 жовтня 2008 року №1-08-582бфл/417
(т.1 а.с.153-168); з ВАТ «Кримгідроспецбуд»
від 9 жовтня 2008 року №1-08-562бфл/374 (т.1
а.с.169-179); з ТОВ «Ніка-СХ» від 16 липня 2010
року №1-10-178плб/405 (т.1 а.с.180-189); з ПАТ
«Партизан» від 30 квітня 2013 року
№1-13-79стз-фл/221 (т.1 а.с.190-207), від 27 серпня
2009 року №1-09-367бфл/613 (т.1 а.с.208-222), від 20
липня 2010 року №1-10-276стс-фл/467 (т.2
а.с.135-148); з ТОВ «Сільськогосподарське
підприємство «Прибережне» від 10 серпня
2010 року №1-10-373стз-фл/548 (т.1 а.с.223-236); з ПП
«Технопроект» від 28 жовтня 2010 року
№1-10-532стс-пл/821 (т.2 а.с.179-190), від 12 жовтня
2011 року №1-11-158стс-фл/520 (т.2 а.с.191-201), від 22
липня 2008 року №1-08-374бфл/98 (т.2 а.с.202-212); з
ФГ «Дальнее» від 26 жовтня 2011 року
№1-11-162стз-фл/555 (т.2 а.с.213-223); з ПП «Фенікс
Плюс» від 3 грудня 2010 року
№1-10-588стз-пл/975 (т.2 а.с.224-235); з ФГ
«Флореаль» від 8 грудня 2009 року
№1-09-751стб/1083 (т.1 а.с.237-247); з
Агропромисловим ТОВ «Южная» від 7
серпня 2012 року №1-12-30стс-фл/302 (т.2 а.с.1-11);
з ТОВ «Яросвіт-Агро» від 6 серпня 2012
року №1-12-26стс-фл/301 (т.2 а.с.12-22); з ПСП
«Деметра» від 4 серпня 2009 року
№1-09-276бфл/536 (т.1 а.с.132-141); з ТОВ «Маіс
Крим ЛТД» від 18 листопада 2009 року
№1-09-683бфл/1052 (т.2 а.с.149-178).

Як випливає зі змісту усіх
вищезазначених договорів
лізингодавець передає
лізингоодержувачу у користування на
визначений договором строк предмет
лізингу, який набувається ним у
власність у постачальника, самостійно
обраного лізингоодержувачем, та
визначений у додатку до договору
«Найменування, кількість, ціна і
вартість предмета лізингу», що є
специфікацією предмета лізингу, а
останній сплачує за це лізингові
платежі на умовах договору.
Лізингодавець на письмове замовлення
лізингоодержувача для потреб
останнього купує у постачальника
предмет лізингу згідно Порядку
використання коштів державного
бюджету, що спрямовуються на придбання
вітчизняної техніки і обладнання для
агропромислового комплексу на умовах
фінансового лізингу та заходи за
операціями фінансового лізингу,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 грудня 2003 року
№1904. Лізингоодержувач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати лізингові платежі
лізингодавцю відповідно до умов
договору. Розмір лізингових платежів,
їх складових частин встановлюється
додатком до договорів «Графік сплати
лізингових платежів».

У судовому засіданні представник
позивача пояснив, що до 22 травня 2014 року
перераховані договори виконувалися на
закріплених у них умовах, у тому числі і
щодо сплати лізингових платежів.

Однак із 22 травня 2014 року кошти
(лізингові платежі) згідно зазначених
договорів фінансового лізингу
надходити на рахунки Державного
публічного акціонерного товариства
«Національна акціонерна компанія
«Украгролізинг» перестали.

При цьому, Приватним підприємством
«Тєхнопроект» та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Велес-Крим» у листах від 17 червня 2014
року №71 (т.1 а.с.44) та від 23 липня 2014
року №935 (т.2 а.с.72) відповідно,
повідомлено позивача про те, що Дочірнє
підприємство «Кримагролізинг»
Національної акціонерної компанії
«Украгролізинг» на підставі наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим від 22 травня 2014 року №85
переукладає договори фінансового
лізингу, які раніше укладені від імені
Національної акціонерної компанії
«Украгролізинг», з умовами
відшкодування вартості техніки в
бюджет Республіки Крим.

Саме 22 травня 2014 року Міністерством
аграрної політики та продовольства
Автономної Республіки Крим (Республіки
Крим) прийнято наказ №85 (т.1 а.с.12). Як
вбачається зі змісту цього наказу, ним
зобов'язано Дочірнє підприємство
«Кримагролізинг» Національної
акціонерної компанії «Украгролізинг»
переукладати договори фінансового
лізингу з сільгосптоваровиробниками
Республіки Крим, раніше укладені від
імені Національної акціонерної
компанії «Украгролізинг», з умовою
оплати платежів:

- комісія за супроводження договору -
Дочірньому підприємству
«Кримагролізинг» Національної
акціонерної компанії «Украгролізинг»;

- відшкодування вартості техніки - в
бюджет Республіки Крим.

Представник позивача підкреслював, що
закупівля техніки, яка передавалась у
користування на умовах фінансового
лізингу суб'єктам підприємницької
діяльності розташованим на території
Автономної Республіки Крим,
здійснювалась із державного бюджету
України, тому відшкодування її
вартості (лізингові платежі) повинно
здійснюватися до цього ж бюджету
шляхом перерахування на рахунки
компанії.

Стосовно заявленої до стягнення в
рахунок відшкодування шкоди суми
коштів, то як видно із розрахунку
розміру відповідних коштів (т.2 а.с.83-116),
до цієї суми включено усі лізингові
платежі, які підлягають перерахуванню
на рахунок компанії із 22 травня 2014 року
по дати завершення дії відповідних
договорів, що охоплює собою період до
2028 року.

Судом було витребувано у позивача
докази наявності заборгованості у
суб'єктів господарювання Автономної
Республіки Крим за лізинговими
платежами згідно досліджуваних
договорів фінансового лізингу, дати
виникнення заборгованості та
розрахунок такої заборгованості
станом на день судового розгляду
справи.

5 вересня 2014 року до суду подано довідку
від 4 вересня 2014 року №14/2175, яка
засвідчена гербовою печаткою
Державного публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Украгролізинг», за підписами
генерального директора позивача О.П.
Ковальчук і директора департаменту
бухобліку Л.Г. Куценко, відповідно до
якої заборгованість за поточними
лізинговими платежами
лізингоотримувачів, які перебувають на
окупованій території Крим, за період з
22 травня 2014 року по 4 вересня 2014 року
складає 2390004,82 грн. (т.3 а.с.55). Також
надано детальний розрахунок такої суми
(т.3 а.с.52-54).

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, суд зазначає таке.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Як передбачено частиною четвертою
статті 53 Закону України «Про Раду
міністрів Автономної Республіки Крим»
органи виконавчої влади Автономної
Республіки Крим є юридичними особами
та діють на підставі положень, що
затверджуються Радою міністрів
Автономної Республіки Крим.

У відповідності до пункту 1 та 2
Положення про Міністерство аграрної
політики та продовольства Автономної
Республіки Крим, затвердженого
постановою Ради Міністрів Автономної
Республіки Крим від 1 березня 2011 року
№69, Міністерство аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим є органом виконавчої влади
Автономної Республіки Крим,
підзвітним, підконтрольним і
відповідальним перед Верховною Радою
Автономної Республіки Крим і Радою
міністрів Автономної Республіки Крим і
координуючим свою діяльність з
Міністерством аграрної політики та
продовольства України. Міністерство в
своїй діяльності керується
Конституцією України, законами
України, Конституцією Автономної
Республіки Крим, актами Президента
України, Верховної Ради України,
Кабінету Міністрів України,
нормативно-правовими актами Верховної
Ради Автономної Республіки Крим і Ради
міністрів Автономної Республіки Крим,
а також цим Положенням.

За правилами частини першої статті 9
Закону України «Про забезпечення прав
і свобод громадян та правовий режим на
тимчасово окупованій території
України» державні органи та органи
місцевого самоврядування, утворені
відповідно до Конституції та законів
України, їх посадові та службові особи
на тимчасово окупованій території
діють лише на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Механізм використання коштів,
передбачених Національній акціонерній
компанії «Украгролізинг» у загальному
та спеціальному фондах державного
бюджету для забезпечення
сільськогосподарських підприємств,
сільськогосподарських обслуговуючих
кооперативів, інших суб'єктів
підприємницької діяльності
агропромислового комплексу та
фізичних осіб - членів особистих
селянських господарств технікою і
обладнанням вітчизняного виробництва
на умовах фінансового лізингу, що
здійснюється на підставі договорів,
укладених між компанією і
лізингоодержувачами, визначено у
Порядку використання коштів
державного бюджету, що спрямовуються
на придбання вітчизняної техніки і
обладнання для агропромислового
комплексу на умовах фінансового
лізингу та заходи за операціями
фінансового лізингу, затвердженому
постановою Кабінету Міністрів України
від 10 грудня 2003 року №1904 (Порядок №1904).

Джерелом фінансування закупівлі
техніки для її передачі у користування
на умовах фінансового лізингу та
заходів за операціями фінансового
лізингу є передбачені у державному
бюджеті на цю мету кошти, які
використовуються на умовах
поворотності згідно з укладеними
договорами (пункт 3 Порядку №1904).

У силу положень пункту 6 Порядку №1904 за
користування технікою
лізингоодержувачі відповідно до умов
договору фінансового лізингу вносять
плату (лізингові платежі) з урахуванням
вимог частини другої статті 16 Закону
України «Про фінансовий лізинг», при
цьому сума, що виплачується як
винагорода лізингодавцю за передану у
лізинг техніку за договором
фінансового лізингу, становить 7
відсотків річних її невідшкодованої
вартості. Повернення бюджетних коштів,
виділених на поворотній основі,
здійснюється в обсягах, визначених
Законом про Державний бюджет України
на відповідний рік. Операції, пов'язані
з використанням бюджетних коштів,
проводяться відповідно до Порядку
обслуговування державного бюджету за
видатками та операціями з надання та
повернення кредитів, наданих за
рахунок коштів державного бюджету,
затвердженого в установленому
законодавством порядку. Лізингові
платежі у частині відшкодування
вартості техніки вносяться
лізингоодержувачами на рахунок
компанії, відкритий в органах
Казначейства за балансовим рахунком
3711, яка перераховує їх протягом трьох
робочих днів на рахунки, відкриті в
органах Казначейства для обліку
надходжень державного бюджету
відповідно до законодавства.

За нормами пункту 11 Порядку №1904
компанія забезпечує контроль за
поверненням лізингових платежів у
частині відшкодування вартості
техніки, що надходять на рахунки,
відкриті в органах Казначейства.

Виходячи зі змісту викладених
нормативних приписів та встановлених
обставин, суд констатує, що відповідач
в порушення Конституції та законів
України, названої постанови Кабінету
Міністрів України та Положення про
Міністерство аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим, затвердженого постановою Ради
Міністрів Автономної Республіки Крим
від 1 березня 2011 року №69, вийшов за межі
компетенції, видав наказ, який не
вправі видавати, втрутився у відносини
суб'єктів господарювання та змінив
порядок сплати лізингових платежів.

Таким чином наказ, який адресований
Дочірньому підприємству
«Кримагролізинг» Національної
акціонерної компанії «Украгролізинг»,
є правовим актом індивідуальної дії, що
ні за змістом, ні за формою, ні за
суб'єктом видання не відповідає
вимогам закону і не може бути визнаний
правомірним.

Крім того, відповідач жодних
заперечень проти позову та доказів
правомірності прийняття оскаржуваного
наказу не надав.

За таких обставин, наказ Міністерства
аграрної політики та продовольства
Автономної Республіки Крим (Республіки
Крим) від 22 травня 2014 року №85 є
протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо іншої частини вимог, суд зазначає
наступне.

За приписами частини другої статті 21
Кодексу адміністративного судочинства
України вимоги про відшкодування
шкоди, заподіяної протиправними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень або іншим
порушенням прав, свобод та інтересів
суб'єктів публічно-правових відносин,
розглядаються адміністративним судом,
якщо вони заявлені в одному
провадженні з вимогою вирішити
публічно-правовий спір. Інакше вимоги
про відшкодування шкоди вирішуються
судами в порядку цивільного або
господарського судочинства.

У силу положень частини першої статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

За визначенням частини другої статті 22
Цивільного кодексу України збитками є:
втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі
знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

За нормами частини третьої статті 22
Цивільного кодексу України збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі. Якщо особа, яка порушила право,
одержала у зв'язку з цим доходи, то
розмір упущеної вигоди, що має
відшкодовуватися особі, право якої
порушено, не може бути меншим від
доходів, одержаних особою, яка порушила
право.

Згідно із частинами першою та другою
статті 1166 Цивільного кодексу України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Як зазначено представником позивача та
видно із наданих компанією і
неспростованих відповідачем доказів,
видання оскаржуваного наказу від 22
травня 2014 року №85 спричинило
ненадходження лізингових платежів від
господарюючих суб'єктів, які
знаходяться на території Автономної
Республіки Крим, на рахунок НАК
«Украгролізинг» для подальшого
перерахування на відповідний рахунок
державного бюджету.

Тобто такий наказ став перешкодою для
сплати відповідних платежів за
договорами фінансового лізингу.

Отже шкода завдана саме у зв'язку із
прийняттям наказу №85 від 22 травня 2014
року і тому підлягає стягненню з
відповідача.

Оскільки розмір лізингових платежів,
належних до сплати на рахунок компанії
і не сплачених, із дати прийняття
відповідного наказу по час ухвалення
рішення у справі, складає 2390004,82 грн., то
саме у такій сумі у частині
відшкодування шкоди позов підлягає
задоволенню.

Стосовно решти заявленої до стягнення
суми у розмірі 47457449,28 (49847454,10 грн.-2390004,82
грн.), то суд звертає увагу, що строки
сплати відповідних лізингових
платежів ще не настали (кінцевий платіж
у 2028 році), при цьому позовні вимоги не
можуть бути задоволені на майбутнє.

Тому у цій частині вимог позов підлягає
частковому задоволенню, зокрема на
суму завданої шкоди у вигляді
несплаченої належної суми лізингових
платежів станом на дату прийняття
судового рішення.

За приписами статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно із частиною першою статті 11
Кодексу адміністративного судочинства
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

За правилами частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Це покладає
на суб'єкта владних повноважень
обов'язок аргументовано, посилаючись
на докази, довести правомірність свого
рішення, дії чи бездіяльності та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

На підставі викладеного та оцінюючи у
сукупності встановлені обставини і
перевівши наявні в матеріалах справи
докази, суд дійшов висновку про
необхідність часткового задоволення
позову, зокрема у частині визнання
протиправним та скасування наказу
Міністерства аграрної політики та
продовольства Автономної Республіки
Крим (Республіки Крим) від 22 травня 2014
року №85 та стягнення з Міністерства
аграрної політики та продовольства
Автономної Республіки Крим (Республіки
Крим) шкоди у сумі 2390004,82 грн. У
задоволенні решти вимог суд відмовляє.

За положеннями частини третьої статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо
адміністративний позов задоволено
частково, судові витрати, здійснені
позивачем, присуджуються йому
відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Позивачем за подання позовної заяви
сплачено судовий збір у загальній сумі
560,28 грн.

У відповідності зі статтею 4 Закону
України «Про судовий збір» під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Оскільки позовні вимоги суд
задовольняє частково, то, з урахуванням
частини у якій у задоволенні позову
відмовлено, судові витрати по сплаті
судового збору присудженню на користь
позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163,
167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
наказ Міністерства аграрної політики
та продовольства Автономної
Республіки Крим (Республіки Крим) від 22
травня 2014 року №85.

Стягнути з Міністерства аграрної
політики та продовольства Автономної
Республіки Крим (Республіки Крим) шкоду
у сумі 2390004 (два мільйони триста
дев'яносто тисяч чотири) грн. 82 коп. на
користь Державного публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Украгролізинг».

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Скрипка І.М.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 08 вересня 2014 р.