Справа № 2а-1622/11/2070
Суддя: Чумаченко Т.А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/1262/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:
Чумаченко Т.А., Смоковича М.І.,
Сороки М.О.,розглянувши в порядку
письмового провадження касаційну
скаргу Харківської обласної митниці
Міндоходів на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
22 липня 2011 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2012 року у справі за позовом
приватного підприємства «СПС» до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокуратури
Київського району м. Харкова, про
скасування рішення та картки відмови,
стягнення сум, -в с т а н о в и л
а:Приватне підприємство «СПС»
звернулось до суду з позовом до
Харківської обласної митниці,
Головного управління Державного
казначейства України в Харківській
області, за участю прокуратури
Київського району м. Харкова, про
скасування рішення та картки відмови,
стягнення сум.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року позов задоволено.

Визнано недійсним та скасовано рішення
Харківської обласної митниці про
визначення митної вартості товарів
№807000006/2010/000586/1 від 25 червня 2010 року.

Визнано протиправною та скасовано
картку відмови Харківської обласної
митниці в прийнятті митної декларації
№807070005/2010/321308/001 від 24 червня 2010 року.

Стягнуто з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«СПС» надмірно нараховану Харківською
обласною митницею та сплачену
приватним підприємством «СПС» суму
податку на додану вартість у розмірі
47491,84 грн. (сорок сім тисяч чотириста
дев'яносто одна грн. 84 коп.).

Стягнуто з Державного бюджету на
користь приватного підприємства «СПС»
судові витрати у розмірі 3,40 грн.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27 лютого 2012
року постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року залишено без змін.

Не погоджуючись з постановленими у
справі рішеннями судів першої та
апеляційної інстанцій, Харківська
обласна митниця Міндоходів звернулась
до Вищого адміністративного суду
України з касаційною скаргою, в якій
посилається на неправильне
застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів першої та
апеляційної інстанцій скасувати та
ухвалити нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14 лютого 2013 року постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2012 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від
17 грудня 2013 року ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 14
лютого 2013 року скасовано, справу
направлено на новий касаційний
розгляд.

У зв'язку з відсутністю клопотань усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, відповідно
до пункту 1 частини 1 статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд касаційної скарги проводиться
в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді щодо
обставин, необхідних для ухвалення
рішення судом касаційної інстанції,
перевіривши доводи касаційної скарги,
правильність правової оцінки обставин
у справі та застосування судами норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню за таких підстав.

Судами встановлено, що 06 листопада 2009
року між позивачем та Qingdao Tai Foong Foods Co. Ltd
(Китай) укладено контракт №061109-14,
відповідно до умов якого Qingdao Tai Foong Foods
Co. Ltd як постачальник зобов'язується
поставити позивачу товар згідно
специфікації «червоний перець паприка
мелений» (Capsicum Annuum), мелений ASTA 140 вагою
6000 кг за ціною 1,934 доларів США за 1 кг на
загальну суму 11604,00 доларів США,
«червоний перець паприка мелений»
(Capsicum Annuum), мелений ASTA 100 вагою

9000 кг за ціною 1,574 доларів США за 1 кг на
загальну суму 14166,00 доларів США на
умовах CIF (м. Одеса, України) згідно з
міжнародними правилами тлумачення
торгівельних термінів Інкотермс - 2000.
Умови даного контракту сторонами
виконано.

Відповідно до специфікації №3 від 14
квітня 2010 року до контракту № 061109-14

від 06 листопада 2009 року поставці
підлягали «червоний перець паприка
мелений» (Capsicum Annuum), мелений ASTA 140 вагою
6000 кг за ціною 1,934 доларів США за 1 кг на
загальну суму 11604,00 доларів США,
«червоний перець паприка мелений»
(Capsicum Annuum), мелений ASTA 100 вагою 9000 кг за
ціною 1,574 доларів США за 1 кг на загальну
суму 14166,00 доларів США.

На виконання контракту позивачу
відповідно до специфікації №3

від 14 квітня 2010 року згідно з
комерційним інвойсом №TF201003

від 27 березня 2010 року надійшов товар
«висушені та розмелені плоди
стручкового перцю роду Capsicum Annuum:
червоний перець паприка (Capsicum Annuum)
мелений ASTA 140 - 6000 кг» та «висушені та
розмелені плоди стручкового перцю роду
Capsicum Annuum: червоний перець паприка (Capsicum
Annuum) мелений ASTA 100 - 9000 кг»; визначено, що
оплата повинна бути здійснена покупцем
двома частинами: передплата - 25%, та
кінцевий розрахунок 75% - після
отримання від продавця копій всіх
відвантажувальних документів, але не
пізніше прибуття товару до порту Одеси.

Вказаний товар було оплачено
відповідно до платіжних доручень в
іноземній валюті №48 від 14 квітня 2010
року на суму 6442,50 доларів США, №77 від
31травня 2010 року на суму 9327, 50 доларів
США, та №78 від 03 червня 2010 року на суму
10000,00 доларів США.

24 червня 2010 року позивачем до
Харківської обласної митниці подана
декларація №807070005/2010/321308/001, в якій
заявлено митну вартість за першим
методом оцінки - ціною договору щодо
товарів, які імпортуються (вартістю
операції).

До декларації позивачем додано
платіжне доручення №1371 від 23 червня 2010
року, яким сплачено обов'язкові митні
платежі та перераховано до Державного
бюджету України 40754,74 грн. податку на
додану вартість, а також декларацію
митної вартості (форма

ДМВ-1) № 807070005/2010/321308/001 від 24 червня 2010
року; митну декларацію (форма МД-2)
№807070005/2010/321318; зовнішньоекономічний
контракт №061109-14

від 06 листопада 2009 року; специфікацію
№3 від 14 квітня 2010 року; інвойс № ТF 201003
від 27 квітня 2010 року; платіжне
доручення в іноземній валюті №48

від 14 квітня 2010 року; платіжне
доручення в іноземній валюті №77

від 31 травня 2010 року; інвойс на фрахт
від №СФ - 0000134 від 11 травня 2010 року;
коносамент (Bill of loading); страховий поліс
(Cargo transportation insurance policy); двосторонню
заяву продавця та покупця про
відсутність пов'язаності; копію
вантажної митної декларації країни
відправлення; лист-пропозицію
виробника (продавця товару); сертифікат
походження товару; сертифікат якості.

Під час здійснення митного контролю у
відповідача виникли сумніви у
заявленій позивачем митній вартості у
зв'язку з тим, що відповідно до цінової
бази ЄАІС ціна на червоний перець
паприка китайського виробництва, який
експортувався до України в найближчий
час до часу експорту оцінюваного
товару, становила від 3,72 долара США/кг.

Харківською митницею здійснена
процедура консультації з декларантом,
в ході якої доведена інформація про
рівень цін на ідентичні або подібні
товари, що оформлювалися іншими
митницями по митній системі в
максимально наближений час та
запропоновано надати до митниці
калькуляцію собівартості виробника,
прайс-листи, аналіз ринку оцінюваних
товарів в найближчий час щодо їх
експорту.

На підтвердження заявленої митної
вартості позивачем надано висновок
експертного товарознавчого
дослідження №85 від 10 червня 2010 року,
відповідно до якого вартість перцю
червоного паприка (Capsicum Annuum), мелений ASTA
140, країна походження - Китай, що
ввозиться на митну територію України
із Китаю, становить 1,934 доларів США за 1
кг/СІF- Одеса, вартість перцю червоного
паприка (Capsicum Annuum), мелений ASTA 100, країна
походження -Китай, що ввозиться на
митну територію України із Китаю,
становить 1,574 доларів США за 1
кг/СІF-Одеса; вартість товарів
визначалася в оптових ринкових цінах,
використовуючи дані комерційних
пропозицій продавців аналогічного
товару.

Даний висновок відповідачем взятий до
уваги не був, та відмовлено у прийнятті
митної декларації, про що складена
картка відмови від 24 червня 2006 року
№807070005/2010/321308/001 та 25 червня 2010 року
прийнято рішення про визначення митної
вартості №807000006/2010/000586/1, яким митну
вартість ввезеного товару визначено за
шостим (резервним) методом.

Позивач з метою випуску товарів у
вільний обіг під гарантійні
зобов'язання, сплатив митні платежі
відповідно до митної вартості,
визначеної відповідачем.

Не погоджуючись із відмовою
відповідача у прийнятті митної
декларації та рішенням про коригування
митної вартості, а також вважаючи, що
сума сплачених митних платежів,
розрахована із вартості, визначеної
відповідачем, підлягає поверненню,
позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суди попередніх
інстанцій виходили з того, що при
винесенні оскаржуваних рішення щодо
визначення митної вартості та картки
відмови відповідач діяв протиправно та
всупереч вимогам чинного
законодавства, а також із того, що
сплачені позивачем внаслідок
прийняття оскаржуваного рішення кошти
підлягають поверненню.

З таким висновком судів колегія суддів
погоджується частково з огляду на таке.

Положеннями статті 19 Конституції
України визначено, що органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Положеннями статті 264 Митного кодексу
України (в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин)
заявлена декларантом митна вартість
товарів і подані ним відомості про її
визначення повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

У разі потреби у підтвердженні
заявленої митної вартості товарів
декларант зобов'язаний подати митному
органу необхідні для цього відомості
та забезпечити можливість їх перевірки
відповідно до порядку, що
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до статті 265 Митного кодексу
України митний орган здійснює
контроль правильності визначення
митної вартості товарів згідно з
положеннями цього Кодексу. Такий
контроль може здійснюватися в
установленому порядку із
застосуванням різних форм, у тому числі
відповідно до статей 60 і 69 цього
Кодексу, після закінчення операцій
митного контролю, оформлення та
пропуску через митний кордон України
товарів і транспортних засобів.
Порядок контролю правильності
визначення митної вартості товарів
після закінчення операції митного
контролю, оформлення та пропуску через
митний кордон України товарів і
транспортних засобів та донарахування
обов'язкових платежів визначається
Кабінетом Міністрів України.

Митний орган має право упевнитися в
достовірності або точності будь-якої
заяви, документа чи декларації, поданої
для цілей визначення митної вартості.

Якщо митний орган дійшов висновку, що
визначена декларантом митна вартість
нижча, ніж прямі витрати на виробництво
цього товару, в тому числі сировини,
матеріалів та/або комплектуючих, які
входять до складу товару, митний орган
має право зобов'язати декларанта
визначити митну вартість іншим
способом, ніж він використав для її
визначення.

Статтею 266 Митного кодексу України
встановлені методи визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, зокрема: за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції); за ціною договору
щодо ідентичних товарів; за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; на основі віднімання вартості;
на основі додавання вартості
(обчислена вартість); резервного.

Основним є метод визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути
визначена за методом 1 згідно з
положеннями статті 267 цього Кодексу,
проводиться процедура консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору підстав
для визначення митної вартості
відповідно до вимог статей 268 і 269 цього
Кодексу. У ході таких консультацій
митний орган та декларант можуть
здійснити обмін наявною у кожного з них
інформацією за умови додержання вимог
щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів, які імпортуються в
Україну, відповідно до вимог статей 268 і
269 цього Кодексу за основу може братися
або ціна, за якою оцінювані ідентичні
або подібні (аналогічні) товари були
продані в Україні не пов'язаному з
продавцем покупцю відповідно до вимог
статті 271, або обчислена відповідно до
вимог статті 272 цього Кодексу вартість
товарів.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на розсуд
декларанта.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
установлених статтею 273 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 Порядку здійснення
контролю за правильністю визначення
митної вартості товарів, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 339

від 9 квітня 2008 року (чинного на момент
виникнення спірних правовідносин),
контроль за правильністю визначення
митної вартості товарів під час
проведення операцій їх митного
контролю і митного оформлення
здійснюється митним органом
відповідно до статті 41 Митного кодексу
України шляхом проведення перевірки
документів, поданих для підтвердження
заявленої митної вартості товарів, і
відомостей, що необхідні для
здійснення митного контролю, згідно з
Порядком декларування митної вартості
товарів, які переміщуються через
митний кордон України, та подання
відомостей для її підтвердження,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 20 грудня 2006 року
№ 1766 (чинній на момент виникнення
спірних правовідносин).

Згідно зі статтею 7 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 20 грудня 2006 року № 1766 (чинною на
момент виникнення спірних
правовідносин)для підтвердження
заявлених відомостей про митну
вартість товарів декларант
зобов'язаний подати:
зовнішньоекономічний договір
(контракт); рахунок-фактуру (інвойс);
банківські платіжні документи (якщо
рахунок сплачено), а також інші
платіжні та/або бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
рішення митного органу про визначення
митної вартості раніше ввезених
ідентичних та/або подібних
(аналогічних) товарів, якщо воно
прийнято за одним договором
(контрактом); пакувальні листи; копію
ліцензії на ввезення (вивезення)
товарів, імпорт (експорт) яких підлягає
ліцензуванню.

Відповідно до пункту 13 Порядку
декларування митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, та подання відомостей для її
підтвердження, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1766 від 20 грудня 2006 року, декларант
зобов'язаний подати додаткові
документи, визначені у пункті 11 цього
Порядку, протягом 10 календарних днів
після ознайомлення із записом митного
органу про їх подання. У разі відмови
подати додаткові документи декларант
робить відповідний запис із
зазначенням дати, прізвища та
проставляння свого підпису на
зворотному боці основного аркуша
декларації митної вартості.

Так, судами встановлено, що для
підтвердження визначеної митної
вартості товарів позивачем разом із
декларацією митної вартості додано усі
документи, передбачені чинним
законодавством, на її підтвердження, а
також додаткові документи на вимогу
відповідача.

При цьому, Харківською митницею
рішення щодо визначення митної
вартості товару за шостим (резервним)
методом прийняте без дотримання вимог
статті 266 Митного кодексу України щодо
послідовності методів визначення
митної вартості, а також без
обґрунтування неможливості
застосування попередніх п'яти методів.

Отже, суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку щодо протиправності
винесених Харківською обласною
митницею рішення про визначення митної
вартості товарів №807000006/2010/000586/1 від 25
червня 2010 року та картки відмови
Харківської обласної митниці в
прийнятті митної декларації
№807070005/2010/321308/001 від 24 червня 2010 року.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій щодо стягнення з
Державного бюджету України на користь
приватного підприємства «СПС»
надмірно сплачену внаслідок
оскаржуваного рішення про визначення
митної вартості суму податку на додану
вартість у розмірі 47491,84 грн.

З положень статей 256 та 266 Митного
кодексу України, а також Порядку
здійснення контролю за правильністю
визначення митної вартості товарів,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 339 від 9 квітня 2008
року (чинних на момент виникнення
спірних правовідносин) вбачається, що
питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості та визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву відносяться до
виключної компетенції митних органів.

При цьому, суди попередніх інстанцій,
встановивши протиправність рішення
про визначення митної вартості за
шостим (резервним) методом виключно
внаслідок порушення вимог статті 266
Митного кодексу України щодо
послідовності методів визначення
митної вартості та не спростовуючи при
цьому наявність у митного органу
обґрунтованого сумніву у
задекларованій позивачем митній
вартості товару, дійшли помилкового
висновку щодо наявності підстав для
стягнення на користь позивача надміру
сплаченої суми податку на додану
вартість, оскільки таким чином
фактично визначили митну вартість
товару, заявлену позивачем, чим
підмінили митний орган.

Згідно зі статтею 229 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Зважаючи на те, що судами при розгляді
справи правильно та повно встановлені
фактичні обставини справи, однак при
прийнятті рішення допущені порушення
норм матеріального права, які в частині
призвели до помилки при постановленні
судових рішень, а також те, що у справі
не вимагається збирання або додаткова
перевірка доказів, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
дійшла висновку про доцільність
скасування постановлених у справі
рішень в частині задоволення позовних
вимог про зобов'язання відповідача
переоформити реєстраційні документи
на автомобіль та постановлення нового
рішення в цій частині.

Керуючись статтями 220, 222, 229, 230, 232
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Харківської обласної
митниці Міндоходів задовольнити
частково.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22 липня 2011
року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 27 лютого 2012 року у справі в частині
задоволення позовних вимог про
стягнення з Державного бюджету України
на користь приватного підприємства
«СПС» надмірно нараховану Харківською
обласною митницею та сплачену
приватним підприємством «СПС» суму
податку на додану вартість у розмірі
47491,84 грн. (сорок сім тисяч чотириста
дев'яносто одна грн.

84 коп.) - скасувати.

Прийняти в цій частині нову постанову,
якою у задоволенні позовних вимог
відмовити.

В іншій частині рішення судів
попередніх інстанцій залишити без
зміни.

Постанова оскарженню не підлягає, але
може бути переглянута Верховним Судом

України з підстав, у строки та в
порядку, передбачених статтями 237 - 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді: