Справа № П/811/953/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
Справа № П/811/953/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області до
Новоселицької сільської ради про
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в
Кіровоградській області (надалі -
Держфінінспекція в області) звернулася
до суду з позовом до Новоселицької
сільської ради про зобов'язання
вчинити певні дії.

Позов мотивовано тим, що у ході
проведення ревізії виконання
сільського бюджету Новоселицької
сільської ради, оформленої актом
№04-10/110 від 15.11.13, встановлено факт
недостачі основних засобів на загальну
суму 63 177 грн. та малоцінних
швидкозношуваних предметів на суму 4
577,50 грн. У зв'язку з цим відповідачу
було пред'явлено лист-вимогу №04-10/2387
від 04.12.13 щодо усунення виявлених
порушень законодавства. З огляду на
ухилення відповідача від виконання
вказаного листа-вимоги, який ним у
встановленому порядку не оскаржений,
позивач на підставі п.10 ст.10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" просить суд зобов'язати
відповідача виконати п.2 листа-вимоги
№04-10/2387 від 04.12.13, та усунути фінансові
порушення на загальну суму 67 754,50 грн.,
виявлені під час ревізії та
відображені в акті.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи. Додатково пояснили, що
належним виконанням з боку відповідача
п.2 листа-вимоги №04-10/2387 від 04.12.13 про
усунення виявлених порушень буде
вважатися стягнення відповідачем в
порядку, визначеному законодавством, з
винних осіб сум недостачі, що, на думку
представників позивача, суд має
спонукати вчинити відповідача за
наслідками розгляду поданого позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
стверджуючи, що товарно-матеріальні
цінності, недостача яких виявлена у
ході ревізії, були замовлені у 2013 році
відповідачем у виробників та
постачальників. З метою реєстрації
бюджетних фінансових зобов'язань та
проведення оплати за вказані товари,
відповідачем були подані до УДКСУ в
Ульяновському районі накладні
постачальників про поставку товарів та
інші підтвердні документи. Бюджетні
фінансові зобов'язанні у червні та
липні 2013 року зареєстровані та взяті на
облік УДКСУ в Ульяновському районі, але
не були оплачені в зв'язку з
недостатнім фінансовим ресурсом на
єдиному казначейському рахунку. У
зв'язку з непроведенням оплати товари
постачальниками поставлені не були,
проте помилково оприбутковані
відповідачем по бухгалтерському
обліку з відображенням кредиторської
заборгованості. Воднораз, у червні 2014
року фінансові зобов'язання щодо
оплати цих товарів, які фактично
поставлені не були, виключені з
реєстрів бюджетних зобов'язань
розпорядників (одержувачів) бюджетних
коштів. Заперечуючи наявність
недостачі активів, описаних в акті
ревізії, просили суд у позові
відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив такі обставини.

Посадовими особами Голованівської
міжрайонної державної фінансової
інспекції в Кіровоградській області
упродовж 09.09 - 11.11.13 проведено ревізію
виконання сільського бюджету
Новоселицької сільської ради за період
з 01.07.11 по 30.09.13. За наслідками ревізії
складено акт №04-10/110 від 15.11.13, яким
зокрема встановлено факт недостачі
основних засобів на загальну суму 63 177
грн. (тренажери, забор металевий, меблі)
та малоцінних швидкозношуваних
предметів (перило металеве, лавки
металеві) на загальну суму 4 577,50 грн.
Вказані матеріальні цінності отримані
відповідно до накладних та
оприбутковані на відповідні рахунки у
червні та липні 2013 року. Договори,
рахунки, накладні, платіжні доручення
на оплату зареєстровані в УДКСУ в
Ульяновському районі та зареєстровано
бюджетні зобов'язання на суму 67755 грн.
Порушення допущено з вини
матеріально-відповідальних осіб -
завідуючої ДНЗ Книшенко О.С. та
директора будинку культури Гарбузової
О.В. Вказане порушення призвело до
завищення у рядку 120 форми звітності
"Баланс" балансової вартості основних
засобів на суму 66 947 грн., що є
порушенням п.1 ст.3 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". (а.с. 6-9).

Начальником Голованівської МДФІ на
ім'я сільського голови Новоселицької
сільської ради направлено лист-вимогу
№04-10/2387 від 04.12.13 про усунення порушень,
виявлених ревізією виконання
сільського бюджету Новоселицької
сільської ради, у пункті 2 якого зокрема
висунуто вимогу відшкодувати у
порядку, визначеному чинним
законодавством, недостачу на суму 67 754,50
грн. (а.с.10).

У зв'язку з невиконанням вказаної
вимоги, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 6 КАС
України суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Обґрунтовуючи своє право на звернення
до суду з даним позовом, позивач
послався на статті 10, 15 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", п.50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.06
№550.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" (надалі - Закон) головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Відповідно до статті 10 Закону органу
державного фінансового контролю
надається право: 7) пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; 8) порушувати перед
відповідними державними органами
питання про визнання недійсними
договорів, укладених із порушенням
законодавства, у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
отримані підконтрольними установами
за незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства; 10)
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів; 13)
при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Частиною 2 статті 15 Закону передбачено,
що законні вимоги службових осіб
органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Постановою Кабінету Міністрів України
№550 від 20.04.06 затверджено Порядок
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами, (надалі -
Порядок №550), який визначає процедуру
проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання.

Відповідно до пункту 46 Порядку №550 якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Пунктом 49 Порядку №550 передбачено, що у
разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Згідно з пунктом 50 Порядку №550 за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:

- притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю;

- порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;

- звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;

- застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011 (далі -
Положення), Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів. (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 7 Положення
Держфінінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районах,
містах або міжрайонні, об'єднані в
районах та містах територіальні
органи, головних інспекторів у районах
та містах.

За визначеннями, наведеними у пункті 1.3
Порядку взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Генеральної
прокуратури України від 19.10.06
№346/1025/685/53, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.10.06 за №
1166/13040, матеріальна шкода (збитки) -
втрата активів чи недоотримання
належних доходів об'єктом контролю
та/або державою, що сталися внаслідок
порушення законодавства об'єктом
контролю шляхом дій або бездіяльності
його посадових (службових) осіб; втрата
активів - безповоротне зменшення
активів через: перерахування (сплату)
коштів; відчуження, недостачу, знищення
(псування) чи придбання неліквідного
(зіпсованого) майна; втрату боржника у
зобов'язанні; зменшення частки
державної (комунальної) власності у
статутному фонді господарського
товариства; розмір матеріальної шкоди
(збитків) - вартість втрачених активів
або недоотриманих доходів, яка
визначається за даними
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності об'єкта контролю або
експертною оцінкою та іншими
визначеними законодавством способами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
ході ревізії стану збереження та
використання активів та запасів та
проведеної інвентаризації наявності
необоротних активів у
матеріально-відповідальних осіб
станом на 09.09.13 позивачем установлено
факт недостачі основних засобів на
суму 63177 грн. та малоцінних
швидкозношуваних предметів на суму
4577,50 грн., які знаходилися на
відповідальному зберіганні у Будинку
культури, дитячому навчальному закладі
"Ластівка" та Новоселицькій сільській
раді. (а.с. 20 - 41)

Заявлений у даній справі позов
ґрунтується на листі - вимозі,
пред'явленій відповідачу, яка вказує на
те, що позивач зобов'язує відповідача
відшкодувати у порядку, визначеному
законодавством, виявлену у ході
інвентаризації недостачу на суму 67 754, 50
грн.

Наказом Головного управління
Державного казначейства України від
30.10.98 №90, зареєстрованим в Міністерстві
юстиції України 16.11.98 за №728/3168,
затверджено Інструкцію з
інвентаризації матеріальних
цінностей, розрахунків та інших статей
балансу бюджетних установ, яка
встановлює єдині вимоги щодо порядку
інвентаризації основних засобів,
нематеріальних активів, матеріальних
цінностей, грошових коштів і
документів, розрахунків та інших
статей балансу міністерствами, іншими
центральними органами виконавчої
влади, установами і організаціями, які
утримуються за рахунок коштів бюджетів
усіх рівнів (надалі - установи).

Згідно з пунктом 1.2 цієї Інструкції,
інвентаризація проводиться з метою
забезпечення достовірності даних
бухгалтерського обліку шляхом їх
зіставлення з фактичною наявністю
майна.

Пунктами 7.1, 7.2 цієї Інструкції
передбачено, що виявлені при
інвентаризації розходження між
фактичними залишками матеріальних
цінностей і грошових коштів з даними
бухгалтерського обліку регулюються
установою в такому порядку:

- недостача цінностей понад норми
природних втрат, а також втрати від
псування цінностей списуються з
балансу установи та відносяться на
рахунок винних осіб за цінами, за якими
обчислюється розмір шкоди від
крадіжок, недостач, знищення і псування
матеріальних цінностей;

- втрати і недостачі понад норми
природних втрат матеріальних
цінностей, у тих випадках, коли винні
особи не встановлені та справи
знаходяться в органах дізнання чи
досудового слідства, списуються з
балансу установи і зараховуються на
позабалансовий рахунок до моменту
встановлення винних осіб або до
надання відповідної інформації від
органів дізнання чи досудового
слідства за цими справами.

У випадках стягнення втрат з винних
осіб, заподіяних крадіжкою, недостачею
або втратою, визначення сум збитків
здійснюється відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 22.01.96
№116 "Про затвердження Порядку
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей" та
Закону України "Про визначення розміру
збитків, завданих підприємству,
установі, організації розкраданням,
знищенням (псуванням), недостачею або
втратою дорогоцінних металів,
дорогоцінного каміння або валютних
цінностей".

Згідно з пунктом 2 Порядку визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.01.96 №116, розмір збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей
визначається шляхом проведення
незалежної оцінки відповідно до
національних стандартів оцінки. У разі
визначення розміру збитків, що
призвели до завдання майнової шкоди
державі, територіальній громаді або
суб'єкту господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, розмір збитків
визначається відповідно до методики
оцінки майна, затвердженої Кабінетом
Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 10.10.03 №1891 затверджено Методику
оцінки майна, яка застосовується
зокрема для проведення оцінки майна у
випадку визначення розміру збитків, що
призвели до завдання майнової шкоди
державі, територіальній громаді або
суб'єкту господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
(складеному) капіталі, у разі
необхідності обґрунтування наявності
або установлення фактів розкрадання,
нестачі, знищення (псування) майна.

Відповідно до пунктів 104, 105 цієї
Методики визначення розміру збитків
здійснюється шляхом проведення
незалежної оцінки. У разі коли
державний орган або орган місцевого
самоврядування є замовником
проведення такої оцінки, виконавець
оцінки обирається на конкурсних
засадах в порядку, що встановлюється
Фондом державного майна.

Державний орган або орган місцевого
самоврядування приймають рішення про
розмір збитків з використанням звіту
про оцінку збитків за умови наявності
позитивного висновку рецензента
такого звіту.

Позивач, направляючи відповідачу
лист-вимогу №04-10/2387 від 04.12.13 про
відшкодування недостачі на суму 67 754, 50
грн. та заявляючи позов про
зобов'язання відповідача виконати
вимогу у цій частині, не надав суду
доказів наявності звіту про оцінку
збитків чи акту оцінки збитків від
недостачі майна у розмірі 67 754, 50 грн.
При цьому у листі-вимозі питання про
списання з балансу установи виявленої
недостачі чи інше коригування у
бухгалтерському обліку вартості
непоставлених товарів перед
відповідачем не порушувалося.

Воднораз, аналіз наведених вище норм
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011, дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної установи у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання. Що ж
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово відшкодовані шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом. Якщо збитки
стягуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, то правильність їх
обчислення перевіряє суд, який
розглядає цей позов.

Таке застосування норм Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011, відповідає
правовій позиції, викладеній у
постановах Верховного Суду України
№21-40а14 від 15.04.14, №21-63а14 від 15.04.14, №21-89а14
від 13.05.14, №21-93а14 від 20.05.14, висновки яких
в силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковими для всіх судів України.

З врахуванням наведеного суд вважає, що
позивач, звернувшись з даним позовом
про зобов'язання виконати лист - вимогу
в частині відшкодування збитків, обрав
спосіб захисту порушеного права, який
не відповідає способам, визначеним
законом. Механізм примусового
виконання такого обов'язку відповідача
відсутній, що нівелює роль судового
рішення про задоволення позову в
обраний позивачем спосіб.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд зазначає, що та обставина, що
відповідач не подав заперечень
(зауважень) на акт ревізії №04-10/110 від
15.11.13 та не скористався правом на
оскарження винесеного на підставі
цього акту листа-вимоги №04-10/2387 від
04.12.13, не свідчить про обов'язок
відповідача виконати п.2 цього
листа-вимоги. Відповідач не
позбавлений права надавати
заперечення проти такої вимоги,
зокрема щодо факту недостачі чи
розміру збитків, при розгляді справи
щодо відшкодування збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю.

З огляду на встановлені обставини та
невірно обраний позивачем спосіб
захисту права, заявлений позов
задоволенню не підлягає.

Судові витрати у вказаній справі не
понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А. Черниш