Справа № 808/4874/14
Суддя: Недашківська Катерина Михайлівна
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

20 серпня 2014 року 16 год. 10 хв. Справа №
808/4874/14 м.Запоріжжя Запорізький
окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Недашківської К.М.,
за участю: секретаря судового
засідання Філоненко Ю.М., представника
позивача - не прибув, представника
відповідача - не прибув, розглянув у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про стягнення
податкового боргу.

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшов позов
Державної податкової інспекції у
Ленінському районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області (далі іменується -
позивач) до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (далі іменується - відповідач), в
якому позивач просить суд стягнути з
відповідача суму податкового боргу зі
сплати єдиного податку у розмірі 1104
грн. 57 коп.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач зазначив, що податковий борг
виник внаслідок несплати відповідачем
в повному обсязі податкових
зобов'язань, та при реалізації владної
управлінської функції суб'єктом
владних повноважень відносно платника
податків винесено податкову вимогу,
якою покладено обов'язок здійснити
платіж на користь Державного бюджету
України. Вказане спричинило утворення
спірної суми заборгованості.
Посилаючись на викладені вище мотиви,
позивач просив суд ухвалити рішення
про задоволення позову, оскільки
згідно даних обліку та звітності
відповідач має податковий борг по
сплаті єдиного податку з фізичних осіб
- підприємців у сумі 1104 грн. 57 коп.

Ухвалою судді від 30.07.2014 відкрито
провадження в адміністративній справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

20.08.2014 позивач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, проте подав до канцелярії суду
письмове клопотання про розгляд справи
за відсутності його представника.

Відповідач, належним чином
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи, у судове засідання не
прибув, та не повідомив суд про причини
неприбуття. Поштовий конверт із
судовою повісткою повернуто до суду з
відміткою «за закінченням терміну
зберігання».

За приписами частини 1 статті 17 Закону
України «Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі
іменується - Закон України №755-IV),
відомості про юридичну особу або
фізичну особу - підприємця включаються
до Єдиного державного реєстру шляхом
внесення записів на підставі
відомостей з відповідних
реєстраційних карток та відомостей, що
надаються юридичними особами
державному реєстратору за
місцезнаходженням реєстраційної
справи згідно із законодавством
України.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України №755-IV, якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, були внесені до
нього, то такі відомості вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, доки до них не
внесено відповідних змін.

В силу норм частини 11 статті 35 КАС
України, повістка, яка надіслана
відповідачу по справі, вважається
такою, що вручена належним чином.

Керуючись приписами частини 4 статті 128
КАС України, суд дійшов висновку про
можливість розгляду справи за
відсутності представників сторін, на
підставі наявних в матеріалах справи
доказів, зміст та обсяг яких достатній
для вирішення спору по суті.

Відповідно до вимог частини 6 статті 12,
статті 41 КАС України, у зв'язку з
неявкою в судове засідання всіх осіб,
які беруть участь у справі, фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалось.

Відповідно до статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд при вирішенні справи керується
принципами верховенства права,
законності, рівності усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом, змагальності сторін,
диспозитивності та офіційного
з'ясування всіх обставин, гласності і
відкритості адміністративного
процесу.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши
всі обставини адміністративної справи,
які мають юридичне значення для
розгляду та вирішення спору по суті,
дослідивши наявні у справі докази у їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідач - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1, пройшла процедуру
державної реєстрації, а відтак набула
правового статусу суб'єкта
господарювання в розумінні припису
статті 4 Закону України №755-IV, та
перебуває на обліку у Державній
податковій інспекції у Ленінському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області.

На підставі заяви про право
застосування спрощеної системи
оподаткування, обліку та звітності від
05.01.2012 з 01 січня 2012 року відповідача
переведено на спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності, як
платника єдиного податку другої групи,
зі ставкою 16% до розміру мінімальної
заробітної плати (а.с. 6).

Судом з'ясовано, що за платником
податків обліковується податковий
борг внаслідок несплати сум єдиного
податку за період з березня по вересень
2013 року. Грошове зобов'язання за
березень 2013 року в розмірі 183 грн. 52 коп.
відповідачем частково сплачено,
залишок становить 03 грн. 45 коп. Згідно
даних облікової картки платника
податків та розрахунку заборгованості
за ним обліковується заборгованість зі
сплати єдиного податку за період
березень-вересень 2013 року у загальному
розмірі 1104 грн. 57 коп.

За приписами пункту 291.2 статті 291
Податкового кодексу України від 02.12.2010
№2755-VI (далі іменується - ПК України)
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності - особливий механізм
справляння податків і зборів, що
встановлює заміну сплати окремих
податків і зборів, встановлених
пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на
сплату єдиного податку в порядку та на
умовах, визначених цією главою, з
одночасним веденням спрощеного обліку
та звітності.

Пунктом 291.3 статті 291 ПК України
визначено, що юридична особа чи фізична
особа - підприємець може самостійно
обрати спрощену систему оподаткування,
якщо така особа відповідає вимогам,
встановленим цією главою, та
реєструється платником єдиного
податку в порядку, визначеному цією
главою.

Підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК
України до другої групи суб'єктів
господарювання, які застосовують
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності, відносяться фізичні
особи - підприємці, які здійснюють
господарську діяльність з надання
послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв: не використовують працю
найманих осіб або кількість осіб, які
перебувають з ними у трудових
відносинах, одночасно не перевищує 10
осіб; обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Відповідно до пункту 293.1 статті 293 ПК
України ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Згідно із підпунктом 2 пункту 293.2 статті
293 ПК України фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

Пунктами 295.1 та 295.2 статті 295 ПК України
визначено, що платники єдиного податку
першої і другої груп сплачують єдиний
податок шляхом здійснення авансового
внеску не пізніше 20 числа (включно)
поточного місяця.

Нарахування авансових внесків для
платників єдиного податку першої і
другої груп здійснюється органами
державної податкової служби на
підставі заяви такого платника єдиного
податку щодо розміру обраної ставки
єдиного податку, заяви щодо періоду
щорічної відпустки та/або заяви щодо
терміну тимчасової втрати
працездатності.

Пунктом 295.4 статті 295 ПК України
визначено, що сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Згідно із пунктом 295.8 статті 295 ПК
України, у разі припинення платником
єдиного податку провадження
господарської діяльності податкові
зобов'язання із сплати єдиного податку
нараховуються такому платнику до
останнього дня (включно) календарного
місяця, в якому до органу державної
податкової служби подано заяву щодо
відмови від спрощеної системи
оподаткування у зв'язку з припиненням
провадження господарської діяльності.

Пунктом 300.1 статті 300 ПК України
визначено, що платники єдиного податку
несуть відповідальність відповідно до
цього Кодексу за правильність
обчислення, своєчасність та повноту
сплати сум єдиного податку, а також за
своєчасність подання податкових
декларацій.

Як вбачається з наведених норм,
обов'язок зі сплати єдиного податку
суб'єктом підприємницької діяльності -
фізичною особою ставиться в залежність
лише від належної реєстрації такої
особи як суб'єкта підприємницької
діяльності та застосування ним
спрощеної системи оподаткування у
відповідності з вимогами
законодавства.

Судом встановлено, що в порушення
зазначених норм, відповідач не
сплачував встановленого розміру
ставки єдиного податку, внаслідок чого
у нього утворилася заборгованість зі
сплати єдиного податку перед бюджетом
у сумі 1104 грн. 57 коп.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1
статті 14 ПК України податковий борг -
сума узгодженого грошового
зобов'язання (з урахуванням штрафних
санкцій за їх наявності), але не
сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

У зв'язку з несплатою платником
податків сум податкових/грошових
зобов'язань (підпункт 14.1.156 пункту 14.1
статті 14, підпункт 14.1.39 пункту 14.1 статті
14 ПК України) у строки, визначені ПК
України, зазначені зобов'язання набули
статусу податкового боргу (підпункт
14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Позивачем вживались заходи щодо
стягнення податкової заборгованості у
встановленому законодавством порядку,
відповідно до пунктів 59.1, 59.4 статті 59 ПК
України. Так, контролюючим органом
виставлена податкова вимога від 03.06.2013
за №11-11 (підпункт 14.1.153 пункту 14.1 статті
14 ПК України) (а.с. 9), яка направлена на
адресу платника податків (а.с. 10).

В силу норм пунктів 59.3, 59.5 статті 59 та
статті 60 ПК України, податкова вимога
на момент розгляду справи по суті є
невідкликаною (чинною).

За приписами підпункту 20.1.34 пункту 20.1
статті 20 ПК України, контролюючі органи
мають право звертатися до суду щодо
стягнення коштів платника податків,
який має податковий борг, з рахунків у
банках, що обслуговують такого
платника податків, на суму податкового
боргу або його частини.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до приписів частини 4 статті
94 КАС України, у справах, в яких
позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа, судові витрати,
здійснені позивачем, з відповідача не
стягуються.

Враховуючи наведене та керуючись
статтями 2, 4, 7-12, 14, 86, 160, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити
повністю.

Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
місцезнаходження: індекс 69041, АДРЕСА_1)
на користь Державної податкової
інспекції у Ленінському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області суму
податкового боргу зі сплати єдиного
податку з фізичних осіб - підприємців у
розмірі 1104 (одна тисяча сто чотири) грн.
57 (п'ятдесят сім) коп., яку зарахувати на
р/р №0006, код платежу: 18050400,
призначення платежу: «єдиний податок з
фізичних осіб», банк: ГУ ДКСУ у
Запорізькій області, МФО 813015, .

Постанова суду першої інстанції, якщо
інше не встановлено Кодексом
адміністративного судочинства
України, набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого цим Кодексом,
якщо таку скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
К.М. Недашківська