Справа № 2а/2370/1000/2012
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

18 серпня 2014 року
В/800/3708/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

судді-доповідача
Олендера І.Я.,

суддів
Головчук С.В.,

Ємельянової В.І.,

Кочана В.М.,

Олексієнка М.М.,

перевіривши заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
липня 2014 року (К/800/11400/13) у справі за
позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_5 до Управління Пенсійного фонду
України в м.Каневі та Канівському
районі Черкаської області про визнання
дій неправомірними та скасування
вимоги, -

в с т а н о
в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_5
звернувся до Вищого адміністративного
суду України із заявою про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 3
липня 2014 року у справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Каневі та Канівському районі
Черкаської області про визнання дій
неправомірними та скасування вимоги.

Постановляючи ухвалу від 3 липня 2014
року, про перегляд якої подано заяву,
касаційний суд погодився з рішеннями
судів попередніх інстанцій про відмову
в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5
про визнання дій відповідача стосовно
нарахування та стягнення з нього
недоїмки зі сплати єдиного страхового
внеску в сумі 2375,35 грн. неправомірними
та скасування вимоги форми Ф-196 від 20
лютого 2012 року №2659/03 на суму 2375,35 грн.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України рішення суду касаційної
інстанції позивач посилається на
неоднакове застосування Вищим
адміністративним судом України, як
судом касаційної інстанції, одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, а саме
статті 26 Закону України від 9 липня 2003
року № 1058- IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» (далі -
Закон № 1058- IV) та частини четвертої
статті 4 Закону України від 8 липня 2010
року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування» (далі -
Закон №2464-VI) , що потягло ухвалення
різних за змістом судових рішень.

Зокрема, заявник посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 23 січня 2014 року по справі №
К/800/58389/13.

Розглянувши заяву Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_5 та додані до
неї матеріали, колегія суддів не
знаходить підстав для допуску справи
до провадження Верховного Суду
України.

Згідно з пунктом 1 частини першої
статті 237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана виключно з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права, що потягло ухвалення різних за
змістом судових рішень у подібних
правовідносинах.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 3 липня 2014 року суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів першої та
апеляційної інстанцій про відмову у
задоволенні позову, так як фізичні
особи-підприємці, які отримують пенсію
за вислугу років відповідно до Закону
України «Про пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького та рядового складу
органів внутрішніх справ» і які не
досягли віку, з якого призначається
пенсія за віком відповідно до статті 26
Закону № 1058-IV, не звільняються від
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на підставі
частини четвертої статті 4 Закону №
2464-VI.

Натомість, в рішенні Вищого
адміністративного суду України від 23
січня 2014 по справі № К/800/58389/13 суд
касаційної інстанції дійшов висновку,
що судами першої та апеляційної
інстанцій обґрунтовано зроблено
висновок про задоволення позову щодо
скасування вимоги від 03 травня 2013 року
№ Ф848У про сплату недоїмки з єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 1194,03
грн. та від 01 липня 2013 року № Ф848У про
сплату недоїмки з єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у розмірі 5936,45
грн. так як, особи, яким пенсія за віком
призначена відповідно до пункту «а»
частини першої статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення» (на
пільгових умовах із зменшенням
пенсійного віку), не є платниками
єдиного внеску за себе згідно з
частиною четвертою статті 4 Закону №
2464-VI, так як і особи, які є пенсіонерами
за віком на загальних умовах
відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV,
адже згадана норма не містить будь-яких
винятків щодо пенсіонерів за віком.

Колегія суддів враховує, що зміст
правовідносин з метою з'ясування їх
подібності в різних рішеннях суду
касаційної інстанції визначається
обставинами кожної конкретної справи.
Аналіз наведених рішень касаційного
суду не дає підстав вважати, що суд
касаційної інстанції неоднаково
застосував норми матеріального права,
які регулюють подібні правовідносини.

Таким чином, наданими судовими
рішеннями не підтверджено неоднакове
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права (вимог статті 26
Закону № 1058- IV та частини четвертої
статті 4 Закону № 2464-VI), а фактичні
обставини в даній справі та в судовому
рішенні, яке наводиться для порівняння,
є різними.

Враховуючи викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 236-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити у допуску до провадження
Верховного Суду України
адміністративної справи за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 до
Управління Пенсійного фонду України в
м.Каневі та Канівському районі
Черкаської області про визнання дій
неправомірними та скасування вимоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
І.Я. Олендер

С.В. Головчук

В.І. Ємельянова

В.М. Кочан

М.М. Олексієнко