Справа № 2а-946/11/1370
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.
Справа № 130860/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Каралюса В.М., Затолочного В.С.

при секретарі судового засідання:
Корнієнко О.А.

з участю відповідача:
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_1 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
червня 2011 року у справі за позовом
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м.Львова до ОСОБА_1
про стягнення податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів,-

В С Т А Н О
В И Л А:

27.01.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про стягнення податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин та механізмів в
сумі 49 220,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач відповідно до Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» при
першій реєстрації повинна була
сплатити податок власників
транспортних засобів у розмірі 49220,00
грн. Платіжний документ про сплату
вказаного податку відсутній, податок
до бюджету не надійшов, а тому його
фактично не сплачено.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 29 червня 2011
року позовні вимоги задоволено.
Стягнуто з фізичної особи ОСОБА_1
(АДРЕСА_1) до місцевого бюджету податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
сумі 49220, 00 грн.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати та направити
справу на новий розгляд.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що було сплачено всі необхідні
платежі, оскільки в протиправному
випадку реєстраційні дії не були б
проведенні. Також зазначає, що відносно
неї мало місце зловживання службовим
становищем працівниками Львівського
ВРЕР, стосовно яких, як їй стало відомо,
прокуратурою Львівської області
порушено кримінальну справу.

У ході апеляційного розгляду апелянт
ОСОБА_1 надала пояснення та просить
задовольнити апеляційну скаргу.

Інші особи які беруть участь у справі, в
судове засідання на виклик суду не
з'явилися, що не перешкоджає розгляду
справи в їх відсутності згідно з ч.4 ст.
196 КАС України.

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позовні вимоги позивача
суд першої інстанції виходив з того, що
сума податку з власників транспортних
засобів, яка мала бути сплачена
відповідачем під час первинної
реєстрації транспортних засобів до
бюджету не зарахована на єдиний
казначейський рахунок державного
бюджету, тому відповідач не виконав
обов'язку із сплати податку.

Відповідачем не представлено
оригіналу квитанції про сплату податку
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Закону
України «Про податок власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів», Закону
України «Про систему оподаткування» та
Законом України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» в редакції чинній на час їх
дії.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що громадянка
ОСОБА_2 зареєструвала 15.12.2009 р.
транспортний засіб марки: VOLKSWAGEN T
4,державний номерний знак НОМЕР_1, 2000
року випуску, об'ємом двигуна 2461 куб. см.
та 19.09.2009 р. транспортний засіб марки:
VOLKSWAGEN T 4, державний номерний знак
НОМЕР_2, 2001 року випуску, об'ємом двигуна
2461 куб. см.. Квитанції про сплату
податку відсутні.

При цьому, на думку податкового органу,
такі транспортні засоби у
відповідності до Закону України «Про
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів» є об'єктом оподаткування, у
зв'язку з чим відповідачу нараховано
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів у розмірі 49220,00 грн.

У зв'язку з несплатою відповідачем у
законодавчо встановлені строки
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин та
механізмів, позивач звернувся із
відповідним позовом до суду.

Позивач є власником транспортних
засобів VOLKSWAGEN T 4,державний номерний
знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, об'ємом
двигуна 2461 куб. см. та 19.09.2009 р.
транспортний засіб марки: VOLKSWAGEN T 4,
державний номерний знак НОМЕР_2, 2001 року
випуску, об'ємом двигуна 2461 куб. см..

Відповідно до положень статті 4 Закону
України «Про систему оподаткування»
платниками податків і зборів
(обов'язкових платежів) є юридичні і
фізичні особи, на яких згідно з
законами України покладено обов'язок
сплачувати податки і збори (обов'язкові
платежі).

Статтею 1 Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів»
визначено, що платниками податку з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів є
підприємства, установи та організації,
які є юридичними особами, іноземні
юридичні особи (далі - юридичні особи), а
також громадяни України, іноземні
громадяни та особи без громадянства
(далі - фізичні особи), які здійснюють
першу реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів
та/або мають зареєстровані в Україні
згідно з чинним законодавством власні
транспортні засоби, які відповідно до
статті 2 цього Закону є об'єктами
оподаткування.

Згідно абзаців 1, 2 статті 5 Закону
України «Про податок з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин і механізмів» податок
з власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів
сплачується фізичними особами перед
проведенням першої реєстрації в
Україні, реєстрацією, перереєстрацією
транспортних засобів, а також перед
технічним оглядом транспортних
засобів щорічно або один раз за два
роки, але не пізніше першого півріччя
року, в якому провадиться технічний
огляд.

При цьому, під власним транспортним
засобом (автомобілем) слід розуміти
транспортний засіб (автомобіль), який
належить громадянину на підставі права
власності.

Транспортні засоби, що належить
відповідачу у відповідності до ст. 2
Закону України «Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів» є
об'єктом оподаткування за ставкою 1000,00
грн. за 100 куб.см., тому сума податку, яка
підлягає сплаті у зв'язку із
реєстрацією вказаного транспортного
засобу, складає 49220,00 грн.

Враховуючи те, що у відповідача виник
обов'язок сплатити нарахованого
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів, за закінченням
встановленого строку для його сплати,
узгоджені податкові зобов'язання стали
податковим боргом, процедура стягнення
якого визначена Законом України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами». При
цьому факт узгодження податкового
зобов'язання виключає підстави для
оцінки судом правомірності визначення
податковим органом податкового
зобов'язання.

Зважаючи на те, що відповідач,
незважаючи на вимогу податкового
органу щодо сплати вказаного податку з
власників транспортних засобів, у
добровільному порядку зазначену суму
податку не сплатив, що підтверджується
наявними у матеріалах справи доказами,
суди попередніх інстанцій
обґрунтовано дійшли висновку про
наявність підстав для задоволення
позовних вимог.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 29
червня 2011 року у справі №2а-946/11/1370 - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
В.М.Каралюс

В.С.Затолочний