Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/87577/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Костенко М.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційні скарги Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Укрторгмед" та Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва на постанову Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 26.05.2011

у справі № 2а-6827/09/1470

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрторгмед"

до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва

третя особа Товариства з обмеженою
відповідальністю "Андрей Строй"

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Укрторгмед"
звернулось до Миколаївського
окружного адміністративного суду з
позовом до Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва про скасування податкового
повідомлення-рішення.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02.03.2010
позовні вимоги задоволено частково.

Постановою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 02.03.2010
скасовано, позов задоволено частково.

Не погоджуючись з постановою суду
апеляційної інстанції Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Укрторгмед" та Державна податкова
інспекція у Заводському районі м.
Миколаєва оскаржили її в касаційному
порядку, позивач в скарзі просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції, прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва в
касаційній скарзі просить скасувати
оскаржуване рішення, прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову.

Касаційні скарги вмотивовані тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційні
скарги слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем проведена планова виїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства за
період з 31.01.2007 по 31.12.2008, валютного та
іншого законодавства за період з 31.01.2007
по 31.12.2008, за результатами якої складено
акт № 2008/23-600/34852255 від 25.05.2009.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п. 5.1 п.п.5.2.1, п.5.2. п.п.5.3.9 п.5.3 ст.
5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств», п.п.7.2.1, 7.2.3 п. 7.2,
пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7, ст..5, п.11.44 ст. 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем 16.06.2009 винесені податкові
повідомлення-рішення № /0, яким
визначено суму податкового
зобов'язання по податку на прибуток у
сумі 30732 грн. та № /0, яким
визначено суму податкового
зобов'язання по ПДВ у розмірі 32575,5 грн.

Відповідно до п.5.1. ст.5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств». № 283/97-ВР, валові витрати
виробництва та обігу (далі валові
витрати) - сума будь - яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних як компенсація
вартості товарів (робіт, послуг), які
придбаваються (виготовляються) таким
платником податку для їх подальшого
використання у власній господарській
діяльності.

Згідно п.п.5.2.1, п.5.2. ст.5 вказаного
Закону, до складу валових витрат
включаються суми будь-яких витрат,
сплачених (нарахованих) протягом
звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3-5.7 цієї статті.

В силу п.п.5.3.9. п.5.3. цієї ж норми
Закону, не належать до складу валових
витрат будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Отже, за змістом наведених норм для
формування валових витрат,
обов'язковою передумовою, за
виключенням обмежень, установлених
пунктами 5.3.- 5.7. ст.5 Закону, є фактичне
подальше використання таких витрат у
власній господарській діяльності
позивача та документальне
підтвердження належності таких витрат
складу валових витрат.

Згідно із статтею 1 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» № 996-XIV первинним
документом є документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини 1 статті 9
Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо -безпосередньо
після її закінчення.

У відповідності до ч.2 ст.9 Закону
вказані первинні та зведені облікові
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа,
дату і місце складання, назву
підприємства від імені якого складено
документ, зміст та обсяг господарської
операції; посади осіб відповідальних
за здійснення господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
підпис та інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

З матеріалів справи вбачається, що
накладні про придбання у суб'єкта
підприємницької діяльності ОСОБА_3 не
містять усіх необхідних реквізитів
первинного документа, таких як: назва
та ціна за одиницю.

Враховуючи викладене колегія
суддів погоджує висновок суду
апеляційної про неправомірне
включення до складу валових витрат, сум
на придбання вказаних бланків.

Стосовно господарських відносин
позивача з ТОВ «Андрей Строй» колегія
суддів зазначає наступне.

Судом апеляційної інстанцій
встановлено, що надані позивачем акти
виконаних робіт вищеназваним
контрагентом не містять необхідних
реквізитів первинних документів, а
саме, не вказано зміст та обсяг
господарських операцій, одиницю виміру
господарської операції.

Враховуючи, що господарські
операції між позивачем та ТОВ «Андрей
Строй» не підтверджується належним
чином оформленими первинними
документами, колегія суддів погоджує
висновок суду апеляційної інстанції
про правомірність винесення
фіскальним органом податкового
повідомлення-рішення від 16.06.2009 №
/0 в частині нарахування позивачу
недоїмки з податку на прибуток в сумі
858.38 грн. та штрафних санкцій в розмірі
429,19 грн.

Відповідно до пункту 5.1 статті 5
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» визначальною
ознакою валових витрат є їх зв'язок з
господарською діяльністю платника
податку.

Виходячи із змісту пункту 1.32
статті 1 цього Закону неодмінною
характерною рисою господарської
діяльності в податкових
правовідносинах є її направленість на
отримання доходу в грошовій,
матеріальній чи нематеріальній формах.

Суди попередніх інстанцій дійшли
до висновку, що дії фіскального органу
стосовно зменшення податкового
кредиту позивача по операціям з ТОВ
«Андрей Строй» і ТОВ «Зубарєв і К» є
правомірними, оскільки суди
встановили, відсутність зв'язку між
витратами за прибирання території,
вивозом сміття і послугами з порізки і
демонтажу металоконструкцій з
господарською діяльністю позивача.

Пунктом 4.5 ст. 4 Закону України „Про
податок на додану вартість"
передбачені правила коригування сум
податкових зобов'язань та податкового
кредиту, якщо після поставки товарів
(послуг) здійснюється будь-яка зміна
суми компенсації їх вартості.

Підпунктом 4.5.1 даного пункту
передбачені наслідки перерахунку, якщо
відбувається зменшення суми
компенсації на користь платника
податку-постачальника, підпунктом "а"
визначено, що постачальник зменшує
суму податкових зобов'язань за
наслідками податкового періоду,
протягом якого був проведений такий
перерахунок, та надсилає отримувачу
розрахунок відкоригованого
зазначеного податку.

З матеріалів справи вбачається, що
в жовтні 2007 року позивач включив суму
ПДВ за податковими накладними від ТОВ
«Зубарєв і К» і ПП. «Саг-Миколаїв» на
загальну суму 2771,83 грн. Товар за
вказаними накладними був повернутий,
постачальниками були внесені
коригування, однак позивач включив
зазначену суму до податкового кредиту.

Виходячи із зазначеного, колегія
суддів погоджує висновки судів
попередніх інстанції, що позивач
безпідставно включив до податкового
кредиту суму у розмірі 2771,83.

Наказом ДПА України від 30.05.1997 «Про
порядок заповнення податкової
накладної» передбачено що в номері
податкової накладної можуть
використовуватись лише цілі числа.

Оскільки в матеріалах справи в
номері податкової накладної по наданню
послуг позивачу з окороки лісу
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Андрей Строй»
міститься літера, суди попередніх
інстанцій дійшли висновку, що така
накладна є недійсною, а тому дії
податкового органу щодо зменшення
позивачу податкового кредиту в сумі
3303,33 грн. та накладення штрафної
санкції у розмірі 1651,66 грн. є
правомірними.

Разом з тим, формальні порушення
при заповненні податкових декларації!,
відсутність дрібних реквізитів, за
наявності можливості ідентифікувати
характер наданих послуг, ціну та їх
постачальника, не може бути підставою
для визнання недійсними цих накладних.
Таких наслідків у разі недодержання
платником податків вимог п.п.7.2.1 ст.7,
законодавство не передбачає.

Враховуючи, що під час перевірки
податковим органом фактично
підтверджено надання ВАТ Будівельна
фірма «Миколаїв», ТОВ «Мир» позивачу
послуг з оренди офісу за адресою вул..
Робоча. 2-а, м. Миколаїв, а також
виробничого майданчику за адресою вул..
Миру, 12, смт. Воскресенськ, при цьому
використання їх у господарській
діяльності підприємства не викликає
сумніву.

Аналогічним чином, податковим
органом не доведено недійсність
податкових накладних, виписаних на
адресу позивача ТОВ "Кредо Океан» за
піловичник, або не пов'язаність цих
витрат з господарською діяльністю (3021,90
гривень).

Враховуюче вищезазначене колегія
суддів погоджує висновок суду
апеляційної інстанції, що стосовно
того, що податкове
повідомлення-рішення №/0 в
частині донарахування позивачу
недоїмки з податку на додану вартість в
сумі 3975,16 та штрафних санкцій в розмірі
1987,58 підлягає скасуванню.

З матеріалів справи встановлено, що
позивач включив до податкового кредиту
суму у розмірі 5262,50 грн. сплачених ТОВ
«Зубарєв і К» за послуги з порізки
металоконструкцій.

Відповідно до п.11.44 ст. 11 Закону
України «Про податок на додану
вартість» операції з придбання та
виготовлення відходів та брухту чорних
металів звільняються від
оподаткування.

Враховуюче зазначене, колегія
суддів погоджує висновок судів
попередніх інстанцій, про те, що
позивач не мав права включати суму у
розмірі 5262,50 грн. до суми податкового
кредиту, а тому, рішення фіскального
органу в цій частині є правомірним.

Рішення суду апеляційної
інстанції постановлено з додержанням
норм процесуального та матеріального
права, правова оцінка обставинам у
справі дана вірно, а доводи касаційної
скарги висновок суду не спростовують,
підстави для призначення справи до
розгляду в судовому засіданні
відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрторгмед" та
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва на
постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 у
справі № 2а-6827/09/1470 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Укрторгмед" та Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва відхилити.

Постанову Одеського апеляційного
адміністративного суду від 26.05.2011 у
справі № 2а-6827/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко С.Е. Острович