Справа № 452/2100/14-а
Суддя: Галин В. П.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 452/2100/14-а
04 вересня 2014 року
Самбірський міськрайонний суд
складі: головуючого - судді Галина В.П.,
при секретарі Задорожній В.Б.,
участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
представників відповідача Терлецького
третьої особи Пицика Р.Є.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду в місті Самборі
Львівської області адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Самбірської міської ради Львівської
області, третя особа Самбірський
міський голова Копиляк Тарас
Васильович про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, стягнення
ОСОБА_1 звернувся в суд із
адміністративним позовом до
Самбірської міської ради Львівської
області про відновлення трудових прав:
визнання протиправним і скасування
розпорядження Самбірського міського
голови Копиляка Тараса Васильовича
№165-ос від 19.04.2011 року про звільнення
його з обійманої посади; поновлення на
роботі на посаді начальника відділу
організаційно-кадрової роботи та
юридичного забезпечення виконавчого
комітету Самбірської міської ради і
переведення на рівноцінну посаду до
звільнення; стягнення середнього
заробітку за час вимушеного прогулу,
стягнення моральної шкоди, -
посилаючись на те, що його зазначеним
розпорядженням незаконно звільнено з
роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП
України. Позивач вважає, що відбулась
реорганізація відділу
організаційно-кадрової роботи та
юридичного забезпечення шляхом його
поділу на три новостворені відділи,
оскільки їм перейшли всі функції
роботи, що вбачається із порівняльного
аналізу Положень про відділи; також
стосовно трактування поняття
ліквідації як форми припинення прав і
обов'язків, то таке не мало місце у
виконавчому комітеті відповідача, бо
сама по собі реорганізація є
функціонування в одній із нових форм:
злиття, приєднання, поділу, виділення
або перетворення. Також позивач
звернув увагу, що чисельність штату
відділів при цьому не зменшилась, а
навпаки, збільшилась; згідно ч. 3 ст. 36
КЗпП України із-за наведеного не слід
було розривати трудового договору, а
потрібно було запропонувати
рівноцінну посаду начальника відділу,
чи, зокрема у відділі організаційної
роботи та з питань внутрішньої
політики, де штатні одиниці були
прийняті як правило із патронатної
служби, що позивачеві не пропонувалось
як і не пропонувалось роботи на посадах
в інших відділах, окрім запропонованої
19.04.11р. посади головного спеціаліста
управління капітального будівництва
та житлово-комунального господарства
від якої ОСОБА_1 відмовився через
невідповідність його освіти і
кваліфікації функціональним вимогам
запропонованої посади. Таким чином
відповідачем не було враховано
переважного права позивача щодо
залишення на роботі. У зв'язку із
незаконним звільненням позивачу
заподіяна моральна шкода, яку він
оцінив у двадцять тисяч гривень,
оскільки переживав через байдуже
ставлення до нього як до працівника;
поніс моральні страждання, пов'язані з
втратою роботи, із незручною
неприємною ситуацією, що склалася у
сім'ї та перед знайомими. Тому
відповідно до ст. 237-1 КЗпП України
вважає, що така шкода повинна бути
У судовому засіданні ОСОБА_1 частково
підтримав позовні вимоги, відмовившись
від стягнення моральної шкоди, а в
решті позов підтримав повністю та
посилався на обставини, викладені в
позовній заяві. Додатково пояснив, що у
нього вища освіта, він закінчив
Львівський торгово-економічний
інститут, отримавши фах -товарознавець
непродовольчих товарів. Юридичної
освіти у нього немає. При поновленні на
роботу, не претендує на керівну посаду,
а принаймі на посаду головного
спеціаліста організаційного або
кадрового відділів. Попередньо
працював начальником відділу по
надзвичайних ситуаціях. Потім був
переведений на посаду начальника
відділу організаційно-кадрової роботи
та юридичного забезпечення. При
зайнятті даної посади курси підвищення
кваліфікації не проходив, оскільки
цього у структурі не вимагалось. За час
роботи стягнень відносно нього
застосовано не було.
Представник позивача ОСОБА_2
підтримала позицію свого довірителя.
Представник відповідача Терлецький
Т.С. позов не визнав та пояснив, що
фактично мала місце реорганізація
відділу організаційно-кадрової роботи
та юридичного відділу. Освіта позивача
не відповідала займаній посаді. При
працевлаштуванні працівника повинен
освітньо-кваліфікаційний рівень, тобто
його освіта. Він працюючи у
підпорядкуванні позивача може
пояснити наступне, що позивач
являється хорошою людиною, однак як
працівник він не відповідав займаній
Представник третьої особи Пицик Р.Є.
позов не визнав та пояснив, що всі
призначення на посади проводяться
відповідно до чинного законодавства.
Законом не заборонено перевід після
відповідного стажування на іншу роботу
радника або іншого працівника
патронатної служби. Також зазначив, все
що відбувалося не тільки по ОСОБА_1, а і
по інших працівниках, які працювали у
Самбірській міській раді, вчинене
відповідно до чинного законодавства.
Щодо пропозиції вакантних посад
позивачу, то не було кому пропонувати,
оскільки він був відсутній на роботі.
Всі передбачені законодавством норми
при звільненні позивача із займаної
ним посади були дотримані. У позивача є
відповідна профільна освіта, оскільки
за своїм профільним рівнем він не
підходив, то йому і не пропонувались
інші посади у створених відділах.
Начальник відділу кадрів та міський
голова, як керівник даної структури
вважали, що дана освіта не позволяє
перевести даного працівника, тобто
Щодо відділу капітального будівництва,
то даний відділ супроводжує
будівництво у м. Самборі. Там немає
будівельників, є економісти, тобто
працівники які складають кошториси,
носять платіжки, готують пакети
документів на тендери.
Вони користуються типовими
положеннями, які затверджені
постановами Кабінету Міністрів
України.

Згідно чинного законодавства у відділи
кадрової роботи освіта повинна бути
юридична або з державного управління.

В даному випадку мала місце
реорганізація структури.

З'ясувавши обставини справи та
перевіривши їх доказами, заслухавши
пояснення осіб, які брали участь у
справі, суд приходить до переконання,
що в адміністративному позові ОСОБА_1
до виконавчого комітету Самбірської
міської ради Львівської області,
третьої особи Копиляка Т.В. про
поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, слід відмовити повністю з
наступних підстав:

У відповідності до рішення Самбірської
міської ради Львівської області №4 від
14.12.10р. "Про затвердження структури
виконавчих органів ради, загальної
чисельності апарату ради та її
виконавчих органів" з метою
оптимізації та вдосконалення роботи
виконавчих органів ради,
структурування функціональних
напрямів діяльності, забезпечення
ефективної роботи, відповідно до п. 5 ч. 1
ст. 26 Закону України "Про

місцеве самоврядування в Україні"
постановлено згідно п. 3 утворити ряд
відділів у міській раді та, відповідно
п. 4 ліквідувати структурні підрозділи
та посади апарату міської ради і її
виконавчих органів. Усіх працівників
було про це повідомлено і про наступне
вивільнення із займаної посади за п. 1
ст. 40 КЗпП України; відповідно таким
чином було 17.02.11р. повідомлено позивача
у даній справі ОСОБА_1, - як установлено
у судовому засіданні.

Згідно прийнятого рішення загальна
чисельність апарату міської ради і її
виконавчих органів почала становити 138
штатних посад на противагу попередньої
структури, - коли було 149. Наведене
вказує на те, що відбулось скорочення
штату працівників відповідача. Тому
невірним є покликання позивача та його
представника, що мало місце збільшення
чисельності чи збільшення штатних
посад у трьох нових відділах до
кількості " 8", а в ліквідованому відділі
було " 4", - не беручи до увагу загальну
чисельність працівників відповідача в
минулому і на даний час.

Також представник відповідача
Терлецький Т.С. та представник 3-ої
особи Пицик Р.Є. звернули увагу на
неефективність реорганізованого
відділу та про нові функціональні
обов'язки працівників у всіх
новоутворених відділах ради, котрі
створені з метою оптимізації та
вдосконалення роботи.

У відповідності до п. 1 ст. 40 КЗпП
України трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом у випадку змін в організації
виробництва і праці, в тому числі
ліквідації, реорганізації, банкрутства
або перепрофілювання підприємства,
установи, організації, скорочення
чисельності або штату працівників.

В судовому засіданні встановлено, що
позивача в даній адміністративній
справі 17.02.11 року попереджено
відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про
майбутнє звільнення із займаної посади
за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно,
розпорядженням міського голови №165-ос
від 19.04.11р. працівника звільнено з
роботи за вказаною нормою закону. Таке
звільнення з роботи позивача є
законним і на нього не поширювались
гарантії праці за основним місцем
роботи, що реорганізовано.

У відповідності до вимог ст. 49-2 КЗпП
України 17.02.2011 р., тобто з дотриманням
встановленого законодавством
двомісячного терміну попередження про
наступне вивільнення, ОСОБА_1 у
письмовій формі було попереджено про
наступне вивільнення із займаної
посади та запропонована вакантна
посада головного спеціаліста
управління капітального будівництва
та житлово-комунального господарства,
від якої позивач добровільно
відмовився.

Поряд з тим, позивач займаючи раніше
посаду начальника відділу
організаційно-кадрової роботи та
юридичного забезпечення виконавчого
комітету Самбірської міської ради,
повинен був усвідомити і
орієнтуватись, що виникає трудовий
спір і поряд із перебуванням у
відпустці та в зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю, при виході на роботу
на декілька днів у період з 14.12.10р. по
лютий місяць 2011 року, - ним самостійно
не було вжито жодних заходів, не
проявлено ініціативи стосовно
претендування на посади у
новостворених відділах, на котрі з
патронатної служби в наступному
прийнято (переведено) ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10, ОСОБА_11 ОСОБА_12.

Також позивачем не наведено суду
конкретно на які з посад він міг бути
переведеним (прийнятим), окрім того, що
із-за набутого досвіду і тривалості
роботи вважає, що найбільше підходила б
робота у відділі організаційної роботи
та з питань кадрової роботи у
Самбірській міській раді, що
відповідає його функціональним
обов'язкам, передбаченим посадовою
інструкцією, яку він раніше виконував.

Роботодавцем ОСОБА_1 пропонувалась
посада головного спеціаліста
управління капітального будівництва
та житлово-комунального господарства
виконкому, однак, позивач відмовився у
зв'язку із відсутністю належної освіти
та кваліфікації. Крім цього у даній
заяві не зазначено про те, що він
просить запропонувати йому іншу
посаду, відмова тут категорична. ( а.с. 8).

Відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України
регламентовано, що у відсутності
роботи за відповідною професією чи
спеціальністю, а також у разі відмови
працівника від переведення на іншу
роботу на тому ж підприємстві, в
установі, організації працівник, за
своїм розсудом, звертається за
допомогою до державної служби
зайнятості або працевлаштовується
самостійно. Водночас власник або
уповноважений ним орган доводить до
відома державної служби зайнятості про
наступне вивільнення працівника із
зазначенням його професії,
спеціальності, кваліфікації та розміру
оплати праці.

У судовому засіданні із пояснень
сторін установлено, що після
звільнення з роботи ОСОБА_1 подав
документи Самбірському міськрайонному
центру зайнятості та ним отримано
належну державну допомогу.

Крім цього, позивач ОСОБА_1 12.05.2011 року
звернувся до Самбірського МРЦЗ та
отримав статус безробітного, з 20.05.2011
року розпочато виплату допомоги з
безробіття. Знято з обліку 15.07.2011 року у
зв'язку із наданням одноразової
виплати допомоги з безробіття для
організації підприємницької
діяльності.

Із вищенаведеного вбачається, що
позивач зареєструвався як приватний
підприємець, для цього він отримав
допомогу і отже не мав наміру
залишатися на попередній роботі після
його вивільнення.

На переконання суду існує спеціальний
порядок зайняття посади, на яку
претендує ОСОБА_1, - на конкурсних
засадах навіть у той час, як інші
працівники у новостворені відділи були
переведені з патронатної служби як
такі, що успішно пройшли стажування, що
не суперечить вимогам Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
та трудовому законодавству, про що суду
пояснив представник третьої особи
Пицик Р.Є.

У новостворених відділах ради згідно
штатного розпису відсутня посада, на
яку позивач ОСОБА_1 просить відповідача
поновити його за рішенням суду.
Позивачем не подано суду доказів про
намір участі на конкурсних засадах на
заміщення вакантних посад вже у
відділі організаційної роботи та з
питань внутрішньої політики, чи в інших
новоутворених відділах ради.

Як зазначив сам позивач, також про це є
відомості у копії представленої ним
трудової книжки, він навчався у
Львівському торгово-економічному
інституті, отже у відповідності до
отриманої ним освіти повинен
претендувати на ту чи іншу посаду.

Із довідки, виданої виконавчим
комітетом Самбірської міської ради від
14.07.2011 року відомо, що даних про
проходження курсів підвищення
кваліфікації ОСОБА_1 за час роботи у
виконавчому комітеті в особовій справі
немає. ( а.с. 38).

Однак має місце факт організації
позивачем підприємницької діяльності,
що є несумісним із зайняттям державної
служби.

Отже судом встановлено, що мав місце
факт реорганізації відділу
організаційно-кадрової роботи та
юридичного забезпечення шляхом його
поділу на три відділи, яка
супроводжувалась скороченням штату
працівників.

Згідно довідки № 1 до рішення сесії
міської ради від 14.12.2010 року загальна
чисельність працівників апарату ради
та її виконавчих органів становить 138
штатних посад, а попередня чисельність
- 149 штатних посад.

Враховуючи наведені вище обставини,
суд вважає, що позивач при
працевлаштуванні повинен був
керуватися вимогами власної освіти, що
враховано не було за весь час роботи у
Самбірській міській раді.

Виходячи із засад змагальності щодо
подання доказів, їх дослідження та
доведеності перед судом їх
переконливості, диспозитивності
адміністративного судочинства,
офіційного з'ясування всіх обставин
справи, аналізуючи пояснення осіб, які
брали участь у справі, суд вважає, що
дії відповідача були правомірними при
прийнятті відповідного рішення по
відношенню до ОСОБА_1, позивача по
справі, а тому пред'явлений ним позов
задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, достатність і
взаємний зв'язок доказів у їх
сукупності, пояснення осіб, які брали
участь у справі, суд приходить до
висновку, що в адміністративному
позові ОСОБА_1 до виконавчого комітету
Самбірської міської ради Львівської
області про поновлення на роботі,
виплату середнього заробітку за час
вимушеного прогулу, слід відмовити
повністю, оскільки судом встановлено,
що дії відповідача не порушують
законні права, свободи та інтереси
позивача. Відповідачем вірно
використане право на звільнення
працівника із займаної посади
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 70, 86, 158 - 163 КАС
України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 повністю у позові до
виконавчого комітету Самбірської
міської ради Львівської області про
поновлення на роботі, виплату
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу, стягнення моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_1 у дохід держави 73
грн. 08 коп. судового збору.

На постанову може бути подано
апеляційну скаргу до
адміністративного суду апеляційної
інстанції через місцевий суд протягом
десяти днів з часу отримання її копії.

Суддя
- підпис -

Згідно з оригіналом

Суддя
В.П.Галин