Справа № 826/11600/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 вересня 2014 року
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Катющенка
В.П., розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
до начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного
управління Державної
міграційної служби України у місті
про визнання протиправним
рішення та зобов'язання вчинити певні
дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
позовом до начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталії
Олексіївни, в якому просить суд:
визнати протиправним рішення
начальника відділу централізованого
оформлення документів № 17 Головного
управління Державної міграційної
служби України у місті Києві Шиленко
Наталії Олексіївни про відмову у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон ОСОБА_1;
зобов'язати начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталію Олексіївну
оформити та видати паспорт громадянина
України для виїзду за кордон ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що оскаржуване
рішення про відмову є протиправним,
оскільки з 10.12.2013 будь-які запобіжні
заходи чи обов'язки відносно нього є
припиненими, а підстави для тимчасової
відмови у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон,
передбачені статтею 6 Закону України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України», відсутні.

Позивач у судовому засіданні 21.08.2014
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі та просив їх задовольнити,
посилаючись на обставини, викладені в
позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні
21.08.2014 проти позову заперечувала та
зазначила, що під час проведення
перевірки за заявою позивача від 13.05.2014
встановлено, що ОСОБА_1 є особою, яку
08.08.2013 Міністерством доходів і зборів
заарештовано за частиною 4 статті 194
Кримінального кодексу України та
звільнено 13.08.2013 згідно рішення
Шевченківського районного суду міста
Києва від 10.08.2013 під заставу 3000000,00 грн.
За погодженням з керівництвом ГУДМС
України в місті Києві начальником
відділу централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталією
Олексіївною зроблено висновок, яким
згідно пункту 3 частини 1 статті 6 Закону
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21.01.1994 року №3857-ХІІ тимчасово
відмовлено заявнику у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон. Також зазначила, що основним
документом, яким керувалось ГУ ДМС
України приймаючи рішення про відмову
у видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон позивачу, стали
довідки ДІАЗ МВС України, видані станом
на 14.05.2014 № 398-14052014/00999 та станом на 16.07.2014
№ 119-16072014/00999, а також повідомлення
старшого слідчого з ОВС першого
відділу слідчого управління
кримінальних розслідувань Головного
слідчого управління фінансових
розслідувань Міністерства доходів і
зборів України Тихого Ю.О. від 14.07.2014 №
13464, в якому останній просить
проінформувати всі територіальні
відділи оформлення документів
Державної міграційної служби, які
здійснюють оформлення паспортів
громадянам України для виїзду за
кордон або будь-які інші документи, які
дають право на виїзд з України або в'їзд
в Україну, щодо заборони оформлення
підозрюваному ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
зазначених документів.

У судовому засіданні 21.08.2014
представниками сторін подано
клопотання про розгляд справи у
письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 122
Кодексу адміністративного судочинства
України особа, яка бере участь у справі,
має право заявити клопотання про
розгляд справи за її відсутності. Якщо
таке клопотання заявили всі особи, які
беруть участь у справі, судовий розгляд
справи здійснюється в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 21.08.2014 суд ухвалив про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов до наступних
висновків.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 10.08.2013 застосовано
до ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, підозрюваного у
вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого
частиною 4 статті 190 Кримінального
кодексу України, у кримінальному
провадженні, внесеному до Єдиного
реєстру досудових розслідувань під
номером 0000031, запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою до 04.10.2013
включно та визначено розмір застави,
достатньої для забезпечення виконання
підозрюваним обов'язків, передбачених
Кримінальним процесуальним кодексом
України, 3000000,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
20.08.2013 ухвалу Шевченківського
районного суду міста Києва від 10.08.2013
скасовано, постановлено нову ухвалу,
якою застосовано до ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у
вигляді тримання під вартою до 04.10.2013 і
визначено заставу в розмірі 300
мінімальних заробітних плат, що
становить 344100 грн. У разі внесення
застави та з моменту звільнення
підозрюваного з-під варти внаслідок
внесення застави, визначеної в даній
ухвалі, підозрюваний зобов'язаний
виконувати покладені на нього
обов'язки, пов'язані із застосування
запобіжного заходу у вигляді застави.
Визначено термін дії зазначених в
ухвалі обов'язків - два місяці з дня
внесення застави. З моменту звільненні
з-під варти у зв'язку з внесенням
застави підозрюваний вважається таким,
до якого застосовано запобіжних захід
у вигляді застави.

Крім того, наведеною ухвалою на ОСОБА_1
на підставі частини 5 статті 194
Кримінального процесуального кодексу
України покладено, зокрема, такі
обов'язки: не відлучатися за межі міста
Києва за місцем проживання, без дозволу
слідчого, прокурора або суду; здати на
зберігання старшому слідчому ОВС
Слідчого управління кримінальних
розслідувань Головного слідчого
управління фінансових розслідувань
Міністерства доходів і зборів України
старшому лейтенанту податкової
міліції Тихому Ю.О. свій паспорт, інші
документи, що дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну.

Ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 21.10.2013 продовжено
строк дії обов'язків, покладених на
підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згідно з ухвалою Апеляційного суду
міста Києва від 20.08.2013 на строк
продовження досудового розслідування,
тобто до 09.12.2013.

13.05.2014 ОСОБА_1 до Відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві подано заяву про надання
платної послуги в оперативному
порядку, а саме: оформлення та видача
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон взамін втраченого
(паспорт втрачено 07.08.2013 під час
переїзду).

15.05.2014 повідомленням № 23/-25214
проінформовано Адміністрацію
Державної прикордонної служби України
про те, що паспорт громадянина України
ОСОБА_1 для виїзду за кордон (серія
НОМЕР_1, виданий УГІРФО МВС України у
Вінницькій області 23.05.2008, дійсний до
23.05.2018) оголошено недійсним на підставі
заяви ОСОБА_1.

25.06.2014 відповідач звернувся з листом №
23/25214 до голови Шевченківського
районного суду міста Києва, в якому
просив проінформувати щодо наявності
заперечень продовження подальшого
оформлення та видачі на вузлі 8089
(бульвар Шевченка) ГУ ДМС України в
місті Києві паспорта громадянина
України для виїзду за кордон
громадянину ОСОБА_1.

Листом від 15.07.2014 № 26580/14-Вих/кк/20 голова
Шевченківського районного суду міста
Києва повідомив відповідача, що
відповідно до ухвали Шевченківського
районного суду міста Києва від 21.10.2013
продовжено строк дії обов'язків,
покладених на підозрюваного ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з ухвалою
Апеляційного суду міста Києва від
20.08.2013 на строк продовження досудового
розслідування, тобто до 09.12.2013. Також
зазначив, що станом на 15.07.2014
обвинувальний акт відносно ОСОБА_1 до
суду не надходив.

Крім того, листом старшого слідчого з
ОВС першого відділу слідчого
управління кримінальних розслідувань
Головного слідчого управління
фінансових розслідувань Міністерства
доходів і зборів України Тихого Ю.О.
від 14.07.2014 № 13464/5/99-99-09-01-16 повідомлено
заступника начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Богдан Т.О. про наявність
заперечень щодо оформлення позивачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон у зв'язку з тим, що
досудове слідство відносно
підозрюваного ОСОБА_1 у кримінальному
провадженні за фактом заволодіння
чужим майном шляхом обману (шахрайство)
до теперішнього часу триває. Одночасно
у зазначеному листі просив
проінформувати всі територіальні
відділи оформлення документів
Державної міграційної служби, які
здійснюють оформлення паспортів
громадянам України для виїзду за
кордон або будь-яких інших документів,
які дають право на виїзд з України або
в'їзд в Україну, щодо заборони
оформлення підозрюваному ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначених документів.

16.07.2014 заступник начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Богдан Т.О. повідомив
листом № 23/25214 старшого слідчого з ОВС
першого відділу слідчого управління
кримінальних розслідувань Головного
слідчого управління фінансових
розслідувань Міністерства доходів і
зборів України Тихого Ю.О. про те, що на
підставі листа від 14.07.2014 № 13464/5/99-99-09-01-16
громадянину ОСОБА_1 буде відмовлено в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон терміном
на 6 місяців у зв'язку з наявністю
заперечень органів досудового
слідства.

22.07.2014 висновком про відмову у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон за підписом
заступника начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Богдан Т.О., погодженим
начальником відділу Шиленко Н.О. та
затвердженим начальником Головного
управління Державної міграційної
служби України у місті Києві Біляк Т.В.,
позивачу відмовлено в отриманні
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон на підставі підпункту
3 пункту 22 Правил оформлення і видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон і проїзного документа
дитини, їх тимчасового затримання та
вилучення, затверджених постановою
Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №
231.

Повідомленням «Про відмову у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон» від 22.07.2014 № 23/-25214
проінформовано позивача про те, що йому
тимчасово відмовлено у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон у зв'язку з обставинами, що
перешкоджають виїзду згідно пункту 3
частини 1 статті 6 Закону України «Про
порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України».

Вважаючи дії відповідача щодо відмови
у видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон протиправними,
позивач звернувся з даним позовом до
суду за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір, суд виходить з
наступного.

Відповідно до частини першої статті 33
Конституції України кожному, хто на
законних підставах перебуває на
території України, гарантується
свобода пересування, вільний вибір
місця проживання, право вільно
залишати територію України, за
винятком обмежень, які встановлюються
законом.

За змістом частин 2-3 статті 2 Протоколу
№ 4 від 16.09.1963 до Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, кожен є вільним залишати будь-яку
країну, включно зі своєю власною. На
здійснення цього права не може бути
встановлено жодних обмежень, крім тих,
що передбачені законом і є необхідними
в демократичному суспільстві в
інтересах національної чи громадської
безпеки, для підтримання публічного
порядку, запобігання злочину, для
захисту здоров'я чи моралі або з метою
захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про
громадянські та політичні права від
16.12.1966 кожна людина має право покидати
будь-яку країну, включаючи свою власну.
Дане право не може бути об'єктом ніяких
обмежень, крім тих, які передбачено
законом, які є необхідними для охорони
державної безпеки, громадського
порядку, здоров'я чи моральності
населення або прав і свобод інших і є
сумісним з іншими правами, визначеними
в цьому Пакті.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, оформлення документів для
зарубіжних поїздок та випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України визначено Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України» від
21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі - Закон № 3857-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону
№ 3857-ХІІ громадянин України має право
виїхати з України, крім випадків,
передбачених цим Законом, та в'їхати в
Україну.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 2
Закону України № 3857-ХІІ до переліку
документів, які дають право на виїзд з
України і в'їзд в Україну та
посвідчують особу громадянина України
під час перебування за її межами,
віднесено паспорт громадянина України
для виїзду за кордон.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
№ 3857-ХІІ оформлення паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон провадиться громадянам України,
які постійно проживають в Україні і
досягли 18-річного віку, - за особистим
клопотанням про отримання паспорта або
через своїх законних представників до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
громадянства. Порядок оформлення,
видачі, обміну, повернення, вилучення,
знищення, визнання недійсним паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон визначається Кабінетом
Міністрів України. Особи, які
звертаються за отриманням паспорта,
сповіщають дані про себе, відомості про
сімейний стан і наявність
неповнолітніх дітей та утриманців, про
відсутність обставин, що обмежують
відповідно до цього Закону право на
виїзд за кордон.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 6
Закону № 3857-ХІІ громадянинові України
може бути тимчасово відмовлено у
видачі паспорта, якщо стосовно нього у
порядку, передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень.

Пунктом 10 Порядку провадження за
заявами про оформлення паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, що
затверджений наказом Міністерства
внутрішніх справ України від 21.12.2004 №
1603 та зареєстрований у Міністерстві
юстиції України 20.01.2005 за № 68/10348 (далі -
Порядок № 1603) передбачено, що
територіальні органи та територіальні
підрозділи, що прийняли заяву-анкету
про оформлення паспорта / проїзного
документа, вживають заходів до
з'ясування наявності чи відсутності в
осіб, старших 14 років, підстав для
тимчасової відмови у видачі паспорта /
проїзного документа, перелічених у
пункті 22 Правил.

Згідно пункту 12 Порядку № 1603 перевірка
наявності чи відсутності обставин,
що обмежують право громадянина на
виїзд за кордон відповідно до
підпунктів 3, 4 і 9 пункту 22 Правил
(порушеної проти заявника
кримінальної справи; судимості за
вчинення злочину; перебування
заявника під адміністративним
наглядом органів внутрішніх справ),
здійснюється вказаними
територіальними органами та
територіальними підрозділами через
відповідні управління (відділи)
інформаційних технологій ГУМВС, УМВС.
Відповідна інформація підрозділу
інформаційних технологій береться до
уваги протягом місяця з моменту її
надання та долучається до заяви-анкети.

Пунктом 15 Порядку № 1603 встановлено, що
за результатами розгляду заяв про
оформлення паспорта/проїзного
документа начальники (або їх
заступники) територіальних органів або
територіальних підрозділів приймають
рішення щодо оформлення
паспорта/проїзного документа чи
тимчасової відмови в його видачі.

Відповідно до пункту 22 Правил
оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (далі -
Правила №231), громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта/проїзного документа, зокрема,
у разі, коли стосовно нього в порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень.

Пунктом 13 Правил № 231 встановлено, що
підставою для оформлення
паспорта/проїзного документа чи
обґрунтованої відмови у його видачі є
рішення, прийняте начальником (або його
заступником) відповідного
територіального органу або підрозділу,
посадовою особою дипломатичного
представництва чи консульської
установи України в порядку,
встановленому відповідно МВС і МЗС.

Статтею 182 Кримінального
процесуального кодексу України від
13.04.2012 № 4651-VI (далі - КПК України) дається
визначення застави, яка полягає у
внесенні коштів у грошовій одиниці
України на спеціальний рахунок,
визначений в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України, з метою
забезпечення виконання підозрюваним,
обвинуваченим покладених на нього
обов'язків, під умовою звернення
внесених коштів у доход держави в разі
невиконання цих обов'язків.

Відповідно до частини 6 статті 194 КПК
України після закінчення строку, в тому
числі продовженого, на який на
підозрюваного, обвинуваченого були
покладені відповідні обов'язки, ухвала
про застосування запобіжного заходу в
цій частині припиняє свою дію і
обов'язки скасовуються.

Ухвала про застосування запобіжного
заходу припиняє свою дію після
закінчення строку дії ухвали про
обрання запобіжного заходу, ухвалення
виправдувального вироку чи закриття
кримінального провадження в порядку,
передбаченому цим Кодексом (частина 1
статті 203 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено в судовому засіданні,
ухвалою Шевченківського районного
суду міста Києва від 21.10.2013 продовжено
строк дії обов'язків, покладених на
підозрюваного ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
згідно з ухвалою Апеляційного суду
міста Києва від 20.08.2013 на строк
продовження досудового розслідування,
тобто до 09.12.2013.

Отже, на момент звернення позивача до
Відділу централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві із заявою про оформлення та
видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон взамін втраченого,
ухвала Шевченківського районного суду
міста Києва від 21.10.2013 стосовно ОСОБА_1
про продовження строку застосування
запобіжного заходу припинила свою дію,
а обов'язки, визначені вказаною ухвалою
суду, скасовані.

У частині посилань відповідача у
висновку від 22.07.2014 про відмову у видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон на підпункт 3 пункту 22
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 № 231 (далі -
Правила № 231), суд зазначає наступне.

Відповідачем у висновку від 22.07.2014
зазначено, що підставою для відмови
позивачу у видачі паспорта громадянина
України для виїзду за кордон є підпункт
3 пункту 22 Правил № 231 в наступній
редакції: порушення кримінальної
справи проти особи є підставою для
відмови у видачі паспорта/проїзного
документа.

Разом з тим, на момент звернення ОСОБА_1
до відповідача з заявою про оформлення
та видачу паспорта громадянина України
для виїзду за кордон Правила № 231
передбачали таку редакцію підпункту 3
пункту 22, а саме: громадянину може бути
тимчасово відмовлено у видачі
паспорта/проїзного документа, зокрема,
у разі, коли стосовно нього в порядку,
передбаченому кримінальним
процесуальним законодавством,
застосовано запобіжний захід, за
умовами якого йому заборонено
виїжджати за кордон, - до закінчення
кримінального провадження або
скасування відповідних обмежень.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

З огляду на викладене вище, суд
приходить до висновку, що відповідачем,
всупереч положенням частини 2 статті 19
Конституції України, при винесенні
висновку застосовано норму підпункту 3
пункту 22 Правил № 231, яка втратила
чинність з 20.11.2012.

Згідно підпункту 6.2.10 Положення про
відділ централізованого оформлення
документів №17 (бульвар Шевченка)
управління паспортної роботи,
громадянства та реєстрації фізичних
осіб Головного управління ДМС України
у м. Києві, затвердженого начальником
Головного управління ДМС України в м.
Києві 11.09.2013, начальник відділу
відповідно до законодавства приймає
рішення про оформлення та видачу
паспорта та проїзного документа дитини
або про відмову в його видачі.

Відповідно до пункту 23 Правил № 231
рішення про відмову у видачі
паспорта/проїзного документа
приймається за наявності в
територіальному органі або підрозділі
інформації про існування підстав,
зазначених у пункті 22 цих Правил.
Мотиви відмови у видачі громадянинові
України паспорта/проїзного документа
доводяться до відома заявника в
письмовій формі.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що рішення начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталії Олексіївни
про відмову у видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон ОСОБА_1 є протиправним, оскільки
запобіжний захід стосовно позивача
було застосовано не до закінчення
кримінального провадження, а до 09.12.2013.

В частині позовних вимог про
зобов'язання начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталію Олексіївну
оформити та видати паспорт громадянина
України для виїзду за кордон ОСОБА_1,
суд зазначає, що вказані дії є
дискреційними повноваженнями
відповідача.

Частиною 2 статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

Пунктом 16 Правил № 231 передбачено, що
новий паспорт/проїзний документ може
бути виданий після перевірки обставин
його втрати.

З огляду на наведене та відсутність у
матеріалах справи доказів перевірки
відповідачем обставин втрати паспорта
позивача, суд приходить до висновку про
наявність підстав для задоволення
даної позовної вимоги шляхом
зобов'язання начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталію Олексіївну
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
надання платної послуги в оперативному
порядку, а саме: оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон взамін втраченого від
13.05.2014.

За таких обставин, позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню.

На стягненні судових витрат позивач ні
у позовній заяві, ні у судовому
засіданні не наполягав.

Керуючись ст. ст. 69-71, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити
частково.

Визнати протиправним рішення
начальника відділу централізованого
оформлення документів № 17 Головного
управління Державної міграційної
служби України у місті Києві Шиленко
Наталії Олексіївни про відмову у
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон ОСОБА_1.

Зобов'язати начальника відділу
централізованого оформлення
документів № 17 Головного управління
Державної міграційної служби України у
місті Києві Шиленко Наталію Олексіївну
повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про
надання платної послуги в оперативному
порядку, а саме: оформлення та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон взамін втраченого від
13.05.2014.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими
статтями 185-187 КАС України.

Суддя
В.П.
Катющенко