Справа № 808/8215/13-а
Суддя: Шара Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2014 року о 10 год. 25 хв.Справа №
808/8215/13-а м.ЗапоріжжяЗапорізький
окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Шари І.В.

за участю секретаря судового засідання
Пелеха С.І.

представників сторін:

позивача - Корабльова В.В.

відповідача 1 - Скачкової Т.В.

відповідача 2 - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом Запорізького державного
підприємства "Радіоприлад", м.
Запоріжжя

до Управління Пенсійного фонду України
у Комунарському районі м. Запоріжжя

Державної податкової інспекції у
Комунарському районі м. Запоріжжя
Головного

Управління Міндоходів у Запорізькій
області

про визнання нечинним рішення про
застосування фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2013 року до Запорізького
окружного адміністративного суду (далі
- суд) надійшов адміністративний позов
від Запорізького державного
підприємства "Радіоприлад" (далі - ЗДП
«Радіоприлад», позивач) до Управління
Пенсійного фонду України у
Комунарському районі м. Запоріжжя (далі
- відповідач-1, УПФУ в Комунарському
районі м. Запоріжжя), до Державної
податкової інспекції у Комунарському
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області (далі - відповідач-2, ДПІ у
Комунарському районі м. Запоріжжя), в
якому позивач просить визнати нечинним
рішення відповідача-1 №1952 від 27.06.2013 про
застосування фінансових санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
страхувальниками внесків, у тому числі
донарахованих страхувальником або
органом Пенсійного фонду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірне рішення відповідача-1 прийнято
з порушенням процедури його прийняття,
а саме зазначає, що рішення №1952 від
27.06.2013 прийнято за період з 20.12.2012 по
28.12.2012 включно і не можна погодитись з
правомірністю розрахунку пені та
штрафних санкцій, оскільки за період з
20.12.2012 до 28.12.2012 приймалося рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені №1711 від 28.12.2012.
Позивач вважає, що зазначені рішення
пов'язані між собою, оскільки
стосуються однакового періоду
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені, тобто рішенням №1952
від 27.06.2013 позивача повторно притягають
до юридичної відповідальності за таке
саме правопорушення. Також звертає
увагу, що ухвалою Господарського суду
Запорізької області від 08.07.2009 порушено
провадження у справі №26/48/09 про
банкрутство ЗДП «Радіоприлад» та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів. На підставі викладеного
вважає, що застосування відповідачем-1
штрафних санкцій та нарахування пені
на підставі рішення №1952 від 27.06.2014 є
необґрунтованим та незаконним.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги та
просив позов задоволдьнити.

Представник відповідача-1 в судовому
засіданні проти позовних вимог
заперечив та просив відмовити у
задоволенні позову.

У письмових запереченнях відповідач-1
зазначає, що позивачем було самостійно
подано до УПФУ в Комунарському районі
м. Запоріжжя звіт за листопад 2012 року з
визначенням суми єдиного соціального
внеску, яка підлягала добровільній
сплаті. Відповідач-1 вказує, що ним
09.01.2013 було сформовано вимогу про
сплату боргу №Ю-980, яка оскаржєувалась
позивачем до управління, ГУ ПФУ в
Запорізькій області, Пенсійного фонду
України. Відповідач-1 звертає увагу, що
рішенням Пенсійного фонду України від
26.04.2013 скаргу ЗДП «Радіоприлад»
залишено без розгляду, та зазначене
рішення позивач отримав 29.04.2013. Отже,
після отримання ЗДП
«Радіоприлад»рішення від 26.04.2013
закінчилась процедура узгодження
вимоги від 09.01.2013 №Ю-980, і, відповідно,
обмеження щодо нарахування пені за цей
період зникли. Отже, на підставі даних
особової картки ВП ЗДП «Радіоприлад»
ЗТФ, винесено рішення від 27.06.2013 №1952. На
думку відповідача-1, оскільки позивачем
суми єдиного внеску за листопад 2012 року
сплачені з порушенням строків,
встановлених законодавством, то УПФУ в
Комунарському районі м. Запоріжжя
правомірно винесено оскаржуване у
даній справі рішення. Щодо посилань
позивача про подвійне нарахування
штрафних санкцій та пені відповідач-1
пояснив, що рішення №1711 від 20.05.2013
винесене за несвоєчасну сплату єдиного
внеску за жовтень 2012 року, а рішення
№1952 від 27.06.2013 винесене за несвоєчасну
сплату єдиного внеску за листопад 2012
року. Відповідач-1 звертає увагу,
Законом України «Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування»
передбачено, що нарахування пені та
штрафних санкцій починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня фактичної
сплати (перерахування включно), а
оскільки штрафні санкції та пеня
застосовані за несвоєчасну сплату сум
єдиного чнеску за жовтень 2012 року та
листопад 2012 року, то виключень щодо
розрахунку періоду нарахування
штрафних санкцій та пені,
законодавством не передбачено. Щодо
посилань позивача стосовно порушення
справи про банкрутство ЗДП
«Радіоприлад» відповідач-1 зазначає, що
дія мораторію поширюється лише на
задоволення конкурсних вимог
кредиторів. Що стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями, згідно із загальними
правилами, нараховується неустойка
(штраф, пеня), застосовуються інші
санкції за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів).
Зважаючи на викладене відповідач-1
вважає, що рішення №1952 від 27.06.2014
сформовано правомірно, у відповідності
з вимогами законодавства і скасуванню
не підлягає.

Представник відповідача-2 в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, про дату час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином, заяв або клопотань від
відповідача-2 до суду не надходило.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2013 року
провадження в адміністративній справі
№808/8215/13-а було відкрито, закінчено
підготовче провадження та призначений
судовий розгляд.

Ухвалою суду від 19 листопада 2013 року за
клопотанням представника позивача,
провадження у справі було зупинено до
набрання законної сили судовим
рішенням Запорізького окружного
адміністративного суду в
адміністративній справі №808/6837/13-а.

Ухвалою суду від 05.08.2014 провадження у
справі було поновлено у зв'язку з
набранням законної сили рішенням
Запорізького окружного
адміністративного суду в
адміністративній справі №808/6837/13-а.

У судовому засіданні 05.08.2014, відповідно
до ст.160 КАС України, проголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи судом
з'ясовано наступне.

27.06.2013 Управлінням Пенсійного фонду
України у Комунарському районі
м. Запоріжжя винесено Рішення №1952
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску (а.с.5), яким до
відособленого підрозділу ЗДП
«Радіоприлад» Зовнішньоторгівельної
фірми застосовано штраф у розмірі 1932,08
грн. та нараховано пеню у розмірі 78,68
грн. за період з 20.12.2012 до 28.12.2012.

ЗДП «Радіоприлад» подало до Головного
Управління Пенсійного фонду України у
Запорізькій області та Управління
Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м.
Запоріжжя скаргу від 11.07.2013 за №131-1636
(а.с.6-7), в якій просило скасувати
рішення від 27.06.2013 №1952.

30.07.2013 Головним Управлінням Пенсійного
фонду України у Запорізькій області
прийнято рішення №5725/05 (а.с.8) про
результати розгляду скарги, яким
скаргу відособленого підрозділу ЗДП
«Радіоприлад» Зовнішньоторгівельної
фірми залишено без задоволення.

Відособленим підрозділом ЗДП
«Радіоприлад» Зовнішньоторгівельна
фірма подано до Пенсійного фонду
України скаргу від 02.08.2013 №131-1817 (а.с.9-10),
в якій просило скасувати рішення від
27.06.2013 №1952 та рішення №5728/05 від 30.07.2013.

01.10.2013 Пенсійним фондом України
прийнято рішення №26083/09-10 (а.с.12), про
результати розгляду скарги, яким
рішення від 27.06.2013 №1952 та рішення №5728/05
від 30.07.2013 залишено без змін, а скарга -
без задоволення.

Не погоджуючись з Рішенням №1952 від
27.06.2013, позивач оскаржив його до суду.

Також у матеріалах справи наявне
Рішення Пенсійного фонду України
№10943/09-10 від 06.04.2013 про залишення без
розгляду скарги ЗДП «Радіоприлад»,
подану в інтересах відособленого
підрозділу ЗДП «Радіоприлад»
«Зовнішньоторгівельна фірма», в межах
процедури узгодження вимоги УПФУ у
Комунарському районі м. Запоріжжя від
09.01.2013 №Ю-980 (а.с.56-57).

Крім того, судом встановлено, що 20.05.2013
Управлінням Пенсійного фонду України у
Комунарському районі м. Запоріжжя
винесено Рішення №1711 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску (а.с.13),
яким до відособленого підрозділу
ЗДП «Радіоприлад»
Зовнішньоторгівельної фірми
застосовано штраф у розмірі 3428,23 грн. та
нараховано пеню у розмірі 1129,36 грн. за
період з 20.11.2012 до 24.12.2012.

Не погоджуючись з Рішенням №1711 від
20.05.2013, ЗДП «Радіоприлад» оскаржило
його до суду (справа №808/6837/13-а).

У зв'язку із тим, що адміністративна
справа №808/8215/13-а предметом спору
пов'язана зі справою №808/6837/13-а, ухвалою
від 19.11.2013 провадження у справі було
зупинене до набрання законної сили
рішенням у справі №808/6837/13-а.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 по
справі №808/6837/13-а за позовом
Запорізького державного підприємства
"Радіоприлад" до
Управління Пенсійного фонду України в
Комунарському районі м. Запоріжжя;
Державної податкової
інспекції в Комунарському районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області про
визнання нечинним рішення про визнання
нечинним рішення про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування №1711 від 20.05.2013 у
задоволенні позову відмовлено у
повному обсязі (а.с.81-84).

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 10.06.2014 по справі №808/6837/13-а постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 по
справі №808/6837/13-а залишено без змін
(а.с.105).

Отже, постанова Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 по
справі №808/6837/13-а набрала законної сили
10.06.2014.

Ухвалою суду від 05.08.2014 поновлено
провадження у справі №808/8215/13-а,
оскільки підстави для зупинення
провадження відпали.

Отже суд, заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
Рішення від 27.06.2013 №1952 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску, Рішення
від 20.05.2013 №1711 про застосування
штрафних санкцій та нарахування пені
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску,
Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 по
справі №808/6837/13-а, Ухвалу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 10.06.2014 по
справі №808/6837/13-а, розрахунки
фінансових санкцій та пені, з'ясувавши
обставини та перевіривши їх доказами,
дійшов висновку, що позовні вимоги є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню, виходячи з
наступного.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку визначає Закон
України «Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010
(в редакції, чинній на момент
виникнення спірних правовідносин, далі
- Закон України №2464-VI).

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону
України №2464-VI страхувальники - це
роботодавці та інші особи, які
відповідно до цього Закону зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, отже,
відповідно до зазначеної норми ЗДП
«Радіоприлад» є страхувальником.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 Закону України №2464-VI
платниками єдиного внеску є
роботодавці -підприємства, установи та
організації, інші юридичні особи,
утворені відповідно до законодавства
України, незалежно від форми власності,
виду діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

За приписами пунктів 1 та 4 ч. 2 ст. 6
Закону України №2464-VI платник єдиного
внеску зобов'язаний: своєчасно та в
повному обсязі нараховувати,
обчислювати і сплачувати єдиний
внесок; подавати звітність до
територіального органу Пенсійного
фонду у строки, в порядку та за формою,
встановленими Пенсійним фондом за
погодженням з відповідними фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
статистики.

Частиною 8 ст. 9 Закону України №2464-VI
встановлено, що платники єдиного
внеску, крім платників, зазначених у
пунктах 4 і 5 частини першої статті 4
цього Закону, зобов'язані сплачувати
єдиний внесок, нарахований за
календарний місяць, не пізніше 20 числа
наступного місяця, крім гірничих
підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

У разі несвоєчасної або не в повному
обсязі сплати єдиного внеску до
платника застосовуються фінансові
санкції, передбачені цим Законом, а
посадові особи, винні в порушенні
законодавства про збір та ведення
обліку єдиного внеску, несуть
дисциплінарну, адміністративну,
цивільно-правову або кримінальну
відповідальність згідно із законом (ч.11
ст.9 Закону України №2464-VI).

Частиною 12 ст. 9 Закону України №2464-VI
передбачено, що єдиний внесок підлягає
сплаті незалежно від фінансового стану
платника.

За визначенням п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону
України №2464-VI сума єдиного внеску,
своєчасно не нарахована та/або не
сплачена у строки, встановлені цим
Законом, обчислена органом доходів і
зборів у випадках, передбачених цим
Законом є недоїмкою.

Відповідно до ч.3 ст. 25 Закону України
№2464-VI суми недоїмки стягуються з
нарахуванням пені та застосуванням
штрафів.

Згідно ч. 6 ст. 25 Закону України №2464-VI за
рахунок сум, що надходять від платника
єдиного внеску або від державної
виконавчої служби, погашаються суми
недоїмки, штрафних санкцій та пені у
порядку календарної черговості їх
виникнення. У разі якщо платник має
несплачену суму недоїмки, штрафів та
пені, сплачені ним суми єдиного внеску
зараховуються в рахунок сплати
недоїмки, штрафів та пені у порядку
календарної черговості їх виникнення.

Частиною 10 ст. 25 Закону України №2464-VI
встановлено, що на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

За приписами п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону
України №2464-VI територіальний орган
Пенсійного фонду застосовує до
платника єдиного внеску за несплату
(неперерахування) або несвоєчасну
сплату (несвоєчасне перерахування)
єдиного внеску штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.

За правилами ч. 13 ст. 25 Закону України
№2464-VI нарахування пені, передбаченої
цим Законом, починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

Згідно пп. 7.2.2 п. 7.2 Розділу 7 Інструкції
про порядок нарахування і сплати
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування,
затвердженої Постановою правління
Пенсійного фонду України №21-5 від 27.09.2010
(чинної, на час виникнення спірних
правовідносин, далі - Інструкція №21-5)
за несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за формою згідно з
додатком 10.

Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних карток
особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний період, за який сплачується
єдиний внесок незалежно від кількості
випадків сплати за вказаний період.

Пунктом 7.6 Розділу 7 Інструкції №21-5
встановлено, що за несвоєчасне
перерахування або несвоєчасне
зарахування на рахунки органів
Пенсійного фонду сум єдиного внеску,
фінансових санкцій, зазначених у
підпунктах 7.2.1-7.2.6 пункту 7.2 розділу VII
цієї Інструкції, банкам нараховується
пеня з розрахунку 0,1 відсотка
зазначених сум, розрахована за кожен
день прострочення їх перерахування
(зарахування).

Нарахування пені починається з першого
календарного дня, що настає за днем
списання з рахунку платника
відповідних коштів (внесення
відповідного платежу готівкою), до дня
його фактичного перерахування
(зарахування) банками на рахунки
органів Пенсійного фонду з дотриманням
строків, передбачених Законом України
"Про платіжні системи та переказ коштів
в Україні".

Як встановлено судом з матеріалів
адміністративної справи, Управлінням
Пенсійного фонду України у
Комунарському районі м. Запоріжжя
винесено Рішення №1952 від 27.06.2013, яким до
відособленого підрозділу ЗДП
«Радіоприлад» Зовнішньоторгівельної
фірми застосовано штраф у розмірі 1932,08
грн. та нараховано пеню у розмірі 78,68
грн. за період з 20.12.2012 до 28.12.2012., а також
Рішення №1711 від 20.05.2013, яким до
відособленого підрозділу ЗДП
«Радіоприлад» Зовнішньоторгівельної
фірми застосовано штраф у розмірі 3428,23
грн. та нараховано пеню у розмірі 1129,36
грн. за період з 20.11.2012 до 24.12.2012.

Судом встановлено, що Рішенням №1952 від
27.06.2013 пеню та штрафні санкції
нараховано за листопад 2012, що
відображено у розрахунках фінансової
санкції та пені по особовому рахунку
ЗДП «Радіоприлад» (а.с.61-63), а Рішенням
№1711 від 20.05.2013 пеню та штрафні санкції
нараховано за жовтень 2012 року що
відображено у розрахунках фінансової
санкції та пені по особовому рахунку
ЗДП «Радіоприлад» (а.с.61-63), та зазначено
у Постанові Запорізького окружного
адміністративного суду від 21.01.2014 по
справі №808/6837/13-а (а.с.81-84).

Зважаючи на все, вищевикладене суд
дійшов висновку, що Рішення №1952 від
27.06.2013 прийнято відповідачем-1
правомірно та обґрунтовано, а
твердження позивача про пов'язаність
Рішення №1952 від 27.06.2013 з Рішенням №1711
від 20.05.2013, оскільки вони стосуються
однакового періоду застосування
штрафних санкцій та нарахування пені, з
огляду на все вищезазначене, є
безпідставними.

Щодо посилань позивача в обґрунтування
неправомірності оскаржуваного рішення
на ту обставину, що стосовно ЗДП
«Радіоприлад» ухвалою Господарського
суду Запорізької області від 08.07.2009
порушено провадження у справі №26/48/09
про банкрутство ЗДП «Радіоприлад» та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів - суд зазначає наступне.

Матеріалами справи встановлено, що
ухвалою господарського суду
Запорізької області від 08.07.2009 року
порушено провадження про банкрутство
ЗДП "Радіоприлад" та введено мораторій
на задоволення вимог кредиторів (а.с.102).

Провадження у справі про банкрутство
ЗДП "Радіоприлад" порушено відповідно
до Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та до внесення
змін у цей закон стосовно регулювання
питання щодо мораторію на задоволення
вимог кредиторів. Враховуючи
виникнення правових взаємовідносин
щодо дії мораторію на задоволення
вимог кредиторів до внесення змін у цей
Закону, тому розгляд спору слід
проводити враховуючи норми, які діяли
на час виникнення правовідносин.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - це зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" мораторій на
задоволення вимог кредиторів
вводиться одночасно з порушенням
провадження у справі про банкрутство,
про що зазначається в ухвалі
господарського суду.

Протягом дії мораторію на
задоволення вимог кредиторів не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
не застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань і зобов'язань щодо
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів).

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону
України з дня прийняття господарським
судом постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій по всіх
видах заборгованості банкрута.

З огляду на вищевикладене суд зазначає,
що штрафні санкції та пеня нараховані
органом пенсійного фонду за
невиконання позивачем зобов'язання зі
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування за період з
20.12.2012 до 28.12.2012, в той час як справа про
банкрутство підприємства позивача
порушена господарським судом
Запорізької області у 2009 році, строк
виконання зазначених зобов'язань
настав після порушення провадження у
справі про банкрутство, тому дія
мораторію на виконання цих зобов'язань
не розповсюджується.

Крім того, суд вважає за необхідне
зазначити, з порушенням провадження у
справі про банкрутство не припиняється
підприємницька діяльність боржника,
він має право укладати угоди, у нього
можуть виникати нові зобов'язання.
Отже, дія мораторію поширюється лише на
задоволення вимог конкурсних
кредиторів. Що стосується зобов'язань
поточних кредиторів, то за цими
зобов'язаннями, згідно із загальними
правилами, нараховуються штраф, та
пеня, застосовуються інші санкції за
невиконання чи неналежне виконання
грошових зобов'язань та зобов'язань
щодо сплати податків і зборів
(обов'язкових платежів). За своєю
правовою природою фінансові та
економічні санкції є додатковими
зобов'язаннями, які забезпечують
належне виконання основного
зобов'язання і є похідними від нього.
Мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то,
відповідно, і не припиняє заходів,
спрямованих на їх забезпечення.
Невиконання таких зобов'язань є
правопорушенням за яке встановлюється
відповідна відповідальність, у даному
випадку фінансова відповідальність у
вигляді штрафу.

Такі ж самі висновки викладені в ухвалі
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду в ухвалі від
10.06.2014 по справі №808/6837/13-а з приводу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів стосовно сплати штрафних
санкцій.

Крім того, у постанові від 09.07.2013 по
справі № 21-178а13, Верховний суд України
висловив свою позицію з приводу
спірних правовідносин, відповідно до
якої мораторій не зупиняє виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), які
виникли після введення мораторію, то і
не припиняє заходів, спрямованих на їх
забезпечення.

Аналогічну правову позицію висловив
Верховний Суд України також у
постановах від 4 липня 2011 року, 7 травня,
11 червня, 1 жовтня 2012 року, 26 лютого 2013
року (справи №№ 21-144а11, 21-289а11, 21-179а12 та
21-298а12, 21-34а13 відповідно).

Відповідно до положень статті 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Отже, зважаючи на вищевикладене суд
дійшов висновку, що посилання позивача
в обґрунтування неправомірності
рішення відповідача-1 №1952 від 27.06.2013 на
ту обставину, що стосовно ЗДП
«Радіоприлад» ухвалою Господарського
суду Запорізької області від 08.07.2009
порушено провадження у справі №26/48/09
про банкрутство ЗДП «Радіоприлад» та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів - є необґрунтованими та
безпідставними.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Частиною 1 ст. 11 КАС України
встановлено, що розгляд і вирішення
справ в адміністративних судах
здійснюються на засадах змагальності
сторін та свободи в наданні ними суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України обставини,
встановлені судовим рішенням в
адміністративній, цивільній або
господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи все вищевикладене,
суд, оцінивши докази, які є у справі, в
їх сукупності, дійшов висновку, що
відповідачем-1 доведено правомірність
винесення Управлінням Пенсійного
фонду України у Комунарському районі м.
Запоріжжя спірного рішення №1952 від
27.06.2013 про застосування фінансових
санкцій та нарахування пені за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) страхувальниками
внесків, - а отже вищазазначене рішення
прийняте на підставі та у
відповідності до чинного
законодавства України, у зв'язку з чим є
правомірним та таким, що не підлягає
скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
дійшов висновку, що викладені в
позовній заяві доводи позивача не є
обґрунтованими, та, відповідно, такими,
що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 86, 158, 160-163,167 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог
Запорізького державного підприємства
"Радіоприлад" - відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
І.В.
Шара