Справа № 269/1855/14-а
Суддя: Блохін А. А.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Слабкіна О.А.
Суддя-доповідач - Блохін А. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року справа №269/1855/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Блохіна А.А., суддів:
Міронової Г.М., Яковенко М.М., розглянув
в порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки на
постанову Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 27
червня 2014 року у справі 269/1855/14-а за
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки, третя
особа яка не заявляє самостійних вимог
ДП «Шахта 13-БІС», ВП «Шахтоуправління
імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля»
про визнання дій неправомірними про не
включення до пільгового стажу роботи
за списком № 1, зобов'язання зарахувати
до пільгового стажу за списком № 1
певний період та провести відповідний
пільгової пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

15 травня 2014 року позивач звернулась до
суду з адміністративним позовом до
управління Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки, третя
особа - державне підприємство «Шахта
13-БІС», ВП «Шахтоуправління ім. С.М.
Кірова» ДП «Макіїввугілля» про
визнання дій неправомірними про не
включення до пільгового стажу роботи
за списком № 1, зобов'язання зарахувати
до пільгового стажу за списком № 1
певний період та провести відповідний
пільгової пенсії. Свої вимоги
обґрунтовує тим, що з 09.02.2014 року вона є
отримувачем пенсії на пільгових умовах
за Списком № 1 відповідно до ст. 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення». По матеріалам
пенсійної справи їй зарахований
страховий стаж по 31.08.2013 року і складає
26 років 9 місяців 10 днів, з яких вона
працювала з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
Списком № 1 і за результатами
атестаційних робочих місць - 7 років 9
місяців 27 днів, і стаж на інших роботах
з шкідливими та важкими умовами праці
за Списком № 2. Періолд праці з 01.09.2004
року по 26.07.2006 року за професією геолог
дільничий на ВП «Шахта 14-БІС» ДП
«Макіїввугілля» з 15.06.2004 року шляхом
злиття з ВП «Шахта ім. Кірова» в ВП
«Шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля» робота в
маркшейдерско-геологічної службі,
зайнятість на підземних роботах
складає 50 відсотків робочого часу за
рік не зараховано до стажу за Списком №
1. Відповідач розглянувши її заяву від
10.04.2014 року про зарахування їй
вищезазначеного періоду роботи до
стажу за Списком № 1 відмовив їй у
перерахуванні пенсії посилаючись на
те, що на підприємстві не було
атестації робочих місць за її посадою.
Проте, вона вважає, що її вини не має, що
на підприємстві не була проведена
атестація і це не є підставою для не
зарахування певного періоду роботу до
пільгового стажу, а з документів
взагалі вбачається, що атестація була
проведена, вона надавала Додаток щодо
проведення атестації на підприємстві,
але їй його чомусь повернули. Крім
того, відповідач страховий стаж для
нарахування їй пенсії був взятий,
виходячи з уплати страхових внесків
ВП «Шахтоуправління імені С.М. Кірова»
ДП «Макіїввугілля» по 31.08.2013 року. На її
заяву від 30.04.2014 року про зарахування в
страховий стаж період роботи з 01.09.2013
року по 09.02.2014 року їй також було
відмовлено відповідачем, проте вона
вважає це неправомірно, тому що з
табуляграм, які вона надала суд
вбачається, що з її нарахованої
заробітної плати стягнути страхові
внески за період роботи з 01.09.2013 року
по 09.02.2014 року. Вона не повинна нести
відповідальність за те, що
підприємство утримало з її заробітної
плати страхові внески, але не
перерахувало до Пенсійного фонду
України. Через неправомірні дії
відповідача вона вимушена була
звернутися до суду у якому просила суд
визнати дії відповідача
неправомірними про не включення до
пільгового стажу роботи за списком № 1,
зобов'язати зарахувати до пільгового
стажу за списком № 1 період її роботи з
01.09.2004 року по 26.07.2006 року на посаді
геолога дільничого підземного у ТО
«Шахта № 13-БІС» ВП «Шахтоуправління
імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля»,
а також зарахувати страховий стаж
роботи з 01.09.2013 року по 09.02.2014 року на
посаді геолога ВП «Шахтоуправління
імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля»
та зобов'язати відповідача з 01.05.2014 року
зробити відповідний перерахунок
пенсії.

Постановою Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 27
червня 2014 року у справі 269/1855/14-а позов
задоволено. Визнано протиправними дії
Управління Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки щодо
відмови в зарахуванні ОСОБА_2 періоду
роботи з 01.09.2004 року по 26.07.2006 року за
професією геолога дільничного
підземного та періоду роботи з 01.09.2013
року по 09.02.2014 року до пільгового стажу
для призначення пенсії за Списком № 1
виробництв, професій, посад і
показників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі м.
Макіївки включити в страховий стаж
роботи ОСОБА_2 для нарахування
пільгової пенсії за Списком № 1 період
її роботи з 01.09.2004 року по 26.07.2006 року
на посаді геолога дільничого
підземного у ТО «Шахта № 13-БІС» ВП
«шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля» та період роботи з
01.09.2013 року по 09.02.2014 року на посаді
геолога ВП «Шахтоуправління імені С.М.
Кірова» ДП «Макіїввугілля».
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі м.
Макіївки здійснити 01.05.2014 року
перерахунок та виплату ОСОБА_2
недоотриманої суми пільгової пенсії за
Списком № 1 з урахування пільгового
страхового стажу роботи за період з
01.09.2004 року по 26.07.2006 року на посаді
геолога дільничного підземного у ТО
«Шахта № 13-БІС» ВП «шахтоуправління
імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля»
та період роботи з 01.09.2013 року по 09.02.2014
року на посаді геолога ВП
«Шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля».

Відповідач, не погодившись з судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просив постанову суду першої
інстанції скасувати в зв'язку з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
судове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити.

Сторони у судове засідання не
з'явились, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлені належним
чином. Колегія суддів розглядає дану
справу в межах доводів апеляційної
скарги за вимогами п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС
України у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційних скарг, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, встановила
наступне.

Відповідно до ст. 195 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_2 з 10.07.1989 року по 25.08.1989 року була
прийнята на шахту «Совєтська» ПО
«Совєтськвугілля» гірноробочою ІІ
розряду в маркшейдерській відділ на
виробничу практику; 12.06.1990 року по
10.08.1990 року прийнята на шахту № 13-біс ВО
«Совєтськвугілля» геологом на період
виробничої практики. З 01.09.1986 року по
31.07.1991 року навчання в Донецькому
політехнічному інституті; 13.08.1991 року
прийнята на шахту № 13-біс ВО
«Совєтськвугілля» геологом, 01.11.1991 року
переведена гірним інженером по гірним
роботам, 01.06.1999 року переведена
майстром техкомплексу, 25.07.2002 року
переведена гірним інженером І
категорії по гірним роботам; з 29.04.2003
року ДВАТ «Ордена Леніна шахта № 13-БІС»
ДП ДХК «Макіїввугілля» реорганізовано
в ВП «Ордена Леніна шахта 13 -БІС» ДП
«Макіїввугілля», згідно наказу № 22 від
23.01.2003 року Міністерства палива та
енергетики України; 13.02.2004 року
призначена головним геологом шахти; з
15.06.2004 року ВП «Шахта № 13-Біс» ДП
«Макіїввугілля» реорганізовано
шляхом злиття з відособленим
підрозділом «Шахті імені С.М. Кірова» у
ВП «Шахтоуправління імені С.М. Кірова»
ДП «Макіїввугілля» згідно наказу № 97
від 01.06.2004 року ДП «Макіїввугілля»;
01.09.2004 року переведена геологом
дільничим підземним технічної одиниці
«Шахта № 13-біс» ВП «Шахтоуправління
імені С.М. Кірова»; наказом
Міністерства палива і енергетики
України від 18.08.2004 року № 493 в
результаті реорганізації ДП
«Макіїввугілля» шляхом зєднання
увійшло до составу Державного
підприємства «Донецька вугільна
коксова компанія»; з 21.12.2004 року № 809
ВП «Шахтоуправління імені С.М. Кірова»
увійшло до складу ДП «Донецька
вугільна коксова компанія», згідно
наказу ДП «ДВКК» від 16.12.2004 року № 28; з
31.05.2005 року в результаті реорганізації
ДП «ДВКК» іменовано ВП
«Шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля», наказ № 68 від 30.05.2005
року по ДП «Макіїввугілля»; 03.07.2006 року
ВП «Шахтоуправління імені С.М. Кірова»
ДП «Макіїввугілля» реорганізовано в
відокремлений підрозділ «Шахта №
13-БІС» ДП «Макіїввугілля», наказ № 87
від 03.07.2006 року по ДП «Макіїввугілля»;
27.07.2006 року переведена виконуючою
обов'язки головного геолога; 10.08.2006
року призначена головним геологом ВП
«Шахта 13-БІС» ДП «Макіїввугілля»; 24.03.2008
року прийнята головним геологом ВП
«Шахтоуправління
«Північна-Ясинівська»; 02.04.2013 року
переведена геологом ВП
«Шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля», що підтверджено
записами у трудовій книжці.

Таким чином, у спірні періоди, а саме з
01.09.2004 по 26.07.2006 року та з 01.09.2013 по 09.02. 2014
року позивач працювала на відповідних
підприємствах на посаді геолога.

Зазначені факти визнані сторонами під
час розгляду справи та підтверджені
наявними документами.

З копії наказів про атестацію робочих
місць № 518 від 23.10.2000 року та № 338 від
16.09.2005 року ДВАТ «Ордена Леніна шахта №
13-БІС» ДП ДХК «Макіїввугілля» та ВП
«Ордена Леніна шахта 13 -БІС» ДП
«Макіїввугілля», де працювала
позивачка, атестовані тільки робітники
за професією - головний геолог.
Позивачем не надано жодного доказу про
проведення атестації робочих місць за
професією - головний геолог за спірний
період з 01.09.2013 по 09.02. 2014 року.

Крім того, з позовної заяви вбачається,
що вимоги щодо зарахування періоду
роботи з 01.09.2013 по 09.02. 2014 року до
страхового стажу за списком № 1 не
висувались.

Відповідно до пункту «б» частини
першої статті 13 Закону України від 5
листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 1788-ХІІ) мають
право на пенсію за віком на пільгових
умовах, незалежно від місця останньої
роботи, працівники, зайняті повний
робочий день на інших роботах зі
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком № 2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджуваним
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах; жінки - після досягнення 50
років і при стажі роботи не менше 20
років, з них не менше 10 років на
зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється
на підприємствах, в організаціях та
установах незалежно від форм власності
і господарювання згідно з Порядком
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок;
постанова № 442 відповідно) та
розробленими на виконання постанови №
442 Методичними рекомендаціями для
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженими
постановою Міністерства праці України
(далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року №
41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних
актів основна мета атестації полягає у
регулюванні відносин між власником або
уповноваженим ним органом і
працівниками у галузі реалізації права
на здорові й безпечні умови праці,
пільгове забезпечення, пільги та
компенсації за роботу у несприятливих
умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку та
підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних
рекомендацій періодичність проведення
атестації робочих місць визначається
безпосередньо колективним договором
підприємства і проводиться не рідше
одного разу на 5 років.
Відповідальність за своєчасне та
якісне проведення атестації
покладається на керівника
підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до
Порядку та Методичних рекомендацій
передбачає: установлення факторів і
причин виникнення несприятливих умов
праці; санітарно-гігієнічне
дослідження факторів виробничого
середовища, важкості й напруженості
трудового процесу на робочому місці;
комплексну оцінку факторів
виробничого середовища і характеру
праці на відповідність їхніх
характеристик стандартам безпеки
праці, будівельним та санітарним
нормам і правилам; установлення
ступеня шкідливості й небезпечності
праці та її характеру за гігієнічною
класифікацією; обґрунтування
віднесення робочого місця до категорії
зі шкідливими (особливо шкідливими),
важкими (особливо важкими) умовами
праці; визначення (підтвердження) права
працівників на пільгове пенсійне
забезпечення за роботу у несприятливих
умовах; складання переліку робочих
місць, виробництв, професій та посад із
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; аналіз реалізації
технічних і організаційних заходів,
спрямованих на оптимізацію рівня
гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку
відомості про результати атестації
робочих місць заносяться до картки
умов праці, форма якої затверджується
Мінпраці разом з Міністерством охорони
здоров'я України. Перелік робочих
місць, виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників, який складається за
результатами проведеної атестації
робочих місць, після погодження з
профспілковим комітетом
затверджується наказом по
підприємству, організації і
зберігається протягом 50 років. Витяги з
наказу додаються до трудової книжки
працівників, професії та посади яких
внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №
1788-ХІІ та Порядку дає підстави дійти
висновку, що необхідними умовами для
виникнення у особи права на пенсійне
забезпечення на пільгових умовах
відповідно до пункту «б» статті 13
Закону № 1788-ХІІ є формальна
констатація факту перебування особи на
посаді або виконання нею робіт, що
містяться у списку № 2, а також
документальне підтвердження
зайнятості працівника за відповідною
професією за результатами атестації
умов праці, яке полягає у наявності
результатів атестації відповідного
робочого місця за умовами праці.
Документами, які підтверджують
результати атестації робочого місця за
умовами праці, можуть бути: карта умов
праці, наказ по підприємству про
затвердження переліку робочих місць,
виробництв, професій і посад з
пільговим пенсійним забезпеченням
працівників; трудова книжка із записом
про витяг із зазначеного наказу або з
додатком такого витягу.

З огляду на наведене висновок суду
першої інстанції про те, що відмова
управління ПФУ зарахувати період
роботи позивача на Підприємстві
дільничним геологом з 01.09.2004 року по
26.07.2006 року та з 01.09.2013 по 09.02. 2014 року,
яка включена до списку № 1, до
пільгового стажу внаслідок
непроведення атестації цієї посади на
підприємстві не є обґрунтованою, та не
відповідає вимогам закону.

Відповідно до приписів ст. 113 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», яка
забезпечує гарантії прав і законних
інтересів застрахованих осіб, держава
створює умови для функціонування
системи загальнообов'язкового
державного пенсійного страхування і
гарантує дотримання законодавства з
метою захисту майнових та інших прав і
законних інтересів осіб стосовно
здійснення пенсійних виплат та їх
пенсійних активів, що обліковуються
на накопичувальних пенсійних рахунках.
Також держава створює умови для
функціонування страхових організацій
і гарантує дотримання ними
законодавства з метою захисту
майнових та інших прав і законних
інтересів осіб, які отримують довічні
пенсії відповідно до закону

Отже, в п. 1 ст. 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», де йдеться про
відповідальність страхувальників,
банків, організацій, що здійснюють
виплату і доставку пенсій, та їх
посадових осіб, зазначається, що у разі
виявлення своєчасно не сплачених сум
страхових внесків страхувальники
зобов'язані самостійно обчислити ці
внески і сплатити їх з нарахуванням
пені в порядку і розмірах, визначених
цією статтею.

Між тим, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що відповідальність за несплату
страховку внесків несе підприємство -
страхувальник, в якому працює позивач.
Саме він нараховує страхові внески із
заробітної плати застрахованої особи,
що підтверджується індивідуальними
відомостями про застраховану особу і,
відмовляючи у призначенні пенсії
позивачу на підставі боргу
підприємства перед Пенсійним фондом
України по виплаті страховим внесків,
відповідачем порушено право позивача
на пенсійне забезпечення, яке
передбачено Конституцією України.
Таким чином, дії управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі м.
Макіївки щодо відмови у зарахуванні до
страхового стажу роботу ОСОБА_2 у
спірний період, а саме з 01.09.2013 року по
09.02.2014 року, через те, що відсутня
проплата страхових внесків до
Пенсійного фонду України, є
неправомірними.

З огляду на викладене, позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено (частина 3 статті
94 Кодексу адміністративного
судочинства України).

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку, що судом першої
інстанції порушені норми
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи і, відповідно до ст.202 КАС
України, є підставою для скасування
судового рішення.

Керуючись статтями 195 - 197, п. 3 ч. 1 ст. 198,
п. 4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки на
постанову Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 27
червня 2014 року у справі 269/1855/14-а -
задовольнити частково.

Постанову Совєтського районного суду
м. Макіївки Донецької області від 27
червня 2014 року у справі 269/1855/14-а -
скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Управління
Пенсійного Фонду України в
Совєтському районі м. Макіївки щодо
відмови в зарахуванні до страхового
стажу ОСОБА_2 періоду роботи з 01.09.2013
року по 09.02.2014 року.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Совєтському районі м.
Макіївки включити в страховий стаж
роботи ОСОБА_2 період роботи з 01.09.2013
року по 09.02.2014 року на посаді геолога ВП
«Шахтоуправління імені С.М. Кірова» ДП
«Макіїввугілля», та здійснити з 01.05.2014
року перерахунок та виплату
недоотриманої суми пенсії.

В задоволені решти позовних відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_2 ( яка мешкає за
адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі
сплати судового збору в сумі 73,08 грн. (
сімдесят три гривні вісім копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції
за наслідками апеляційного перегляду в
порядку письмового провадження
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
А.А. Блохін

Судді.
Г.М. Міронова

М.М. Яковенко