Справа № 826/10349/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю»

до

державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного

управління Міністерства доходів та зборів у місті Києві

про

визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 13 серпня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства та своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати до державного бюджету податку на додану вартість та податку на прибуток за період з 01.10.2010 по 01.11.2013 під час взаємовідносин із товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція».

Перевіркою встановлено порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» пункту 198.6 статті 198 та пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення від’ємного значення податку на додану вартість усього в сумі 484297,00 грн.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв’язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704, господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

З урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Зазначена позиція суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною у листі від 02.06.2011 №742/11/13-11.

Як вбачається з акту перевірки державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 27.03.2014 №907/26-59-22-13-15/33719262 висновки щодо порушення позивачем приписів податкового законодавства зроблено з огляду на відсутність факту реальності господарських операцій між товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» та товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» за договором від 14.04.2011 №БК-99.

Так, між товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» (покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» (постачальник) укладено договір поставки від 14.04.2011 №БК-99, відповідно до якого постачальник зобов’язується поставити та передати у власність покупця, а покупець зобов’язується прийняти та оплатити товари на умовах даного договору у відповідності до специфікації (додаток №1 до даного договору), як невід’ємній частині даного договору, а також з товаросупровідною документацією.

На підтвердження виконання умов договору, руху активів в процесі здійснення господарських операцій позивачем надано суду копії: договору поставки від 14.04.2011 №БК-99; видаткові накладні, податкові накладні та платіжні доручення за відповідні періоди.

У свою чергу, державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві на спростування реальності господарських операцій, здійснених між товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» та товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» вказано на факт здійснення відносно посадових осіб товариства з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» досудового розслідування.

Разом з тим, суд звертає увагу, що під час перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» відповідачем не перевірявся рух активів у процесі здійснення господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція», первинні документи по господарським операціям не досліджувались.

Висновки щодо порушення позивачем приписів Податкового кодексу України зроблено органом державної податкової служби на лише припущеннях, без підтвердження наявності порушень фіскальних інтересів держави внаслідок господарських взаємовідносин позивача та його контрагента.

При цьому, не приймаються судом до уваги посилання представника відповідача під час судового розгляду справи на акт державної податкової інспекції у Печерському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 20.09.2012 №3796/22-9/37264435 «Про неможливість проведення зустрічної звірки товариства з обмеженою відповідальністю «Приємна пропозиція», оскільки як вбачається із ухвали Вищого адміністративного суду України від 13.06.2013 (наданої на обґрунтування правомірності такого акту), висновки цього акту встановлюють порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна пропозиція» податкового законодавства в липні 2012 року.

Проте господарські взаємовідносини між товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» та товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» мали місце в 2011 році, зокрема, в травні, червні, серпні, вересні 2011 року.

Позивачем на підтвердження реальності господарських операцій з товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція», наявності ділової мети та економічної доцільності, вказано на те, що товариством з обмеженою відповідальністю «Приємна Пропозиція» поставлялись позивачеві світильники для облаштування побудованого готельного комплексу, що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю». Відповідні світильники для монтажу в подальшому були передані товариству з обмеженою відповідальністю «Електросвіт». На підтвердження зазначених доводів позивач надав суду фотознімки світильників придбаних за договором поставки від 14.04.2011 №БК-99; копії актів про витрати давальницьких матеріалів між товариством з обмеженою відповідальністю «Зірка Буковелю» та товариством з обмеженою відповідальністю «Електросвіт», копії актів приймання виконаних будівельних (монтажних) робіт.

Суд звертає увагу, що з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, навіть якщо припустити недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем не доведено), правові наслідки наступають саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 14.08.2014.