Справа № 9101/180615/2012
Суддя: Туркіна Л.П.
Дата ухвалення: 2014-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2014 рокусправа № 2а/0470/9615/11

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Туркіної
Л.П. (доповідач),

суддів: Дурасової
Ю.В. Проценко О.А.

за участю секретаря - Комар Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області

на постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2012 р.

у справі № 2а/0470/9615/11

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фірма "Бізон"

до Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
ГУ Міндоходів у Дніпропетровській
області

про скасування податкових
повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ :

У серпні 2011 року ТОВ «Фірма «Бізон»
звернулося до суду з позовом, в якому
просило податкове
повідомлення-рішення за №/0 від 22
лютого 2011 року та податкове
повідомлення-рішення за №/0 від 18
лютого 2011 року Державної податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська скасувати повністю.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2012 р. Адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Бізон» до
Державної податкової інспекції у
Кіровському районі м.Дніпропетровська
про скасування податкових повідомлень
рішень задоволено частково. Скасовано
податкове повідомлення-рішення за
№/0 від 22 лютого 2011 року Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська. У
задоволенні решти позовних вимог -
відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги про
скасування податкового повідомлення-
рішення від 22 лютого 2011 року №/0,
суд виходив з того, що податковий орган
визначив кредиторську заборгованість,
що виникла внаслідок укладеного
договору поруки, як суму безнадійної
заборгованості згідно п.1.25 ст.1 Закону
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції в частинні задоволених
позовних вимог, Державна податкової
інспекції у Кіровському районі м.
Дніпропетровська ДПС України подала
апеляційну скаргу, у якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог позивачу відмовити.

Відповідач вважає, що рішення суду
першої інстанції такими, що не
відповідає нормам п.4.1.6 п.4.1 ст.4, п.п.1.22.2
п.1.22ст.1 Закону «Про оподаткування
прибутку підприємств».

На думку податкового органу, у разі
якщо зобов'язання за кредитом боржника
перед банківською установою були
погашені поручителем згідно з
укладеним договором поруки, то
зобов'язання, що виникли у боржника
перед поручителем (кредитором), уже не є
фінансовим кредитом, і такі
зобов'язання відображаються за
правилами, встановленими підпунктом
1.22.2 пункту 1.22 статті 1 та підпунктом 4.1.6
пункту 4.1 статті 4 Закону «Про
оподаткування прибутку підприємств»
для відображення сум поворотної
фінансової допомоги та сум процентів,
умовно нарахованих на таку суму.

Позивач заперечення на апеляційну
скаргу, не надав.

У судовому засіданні від Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області надійшло клопотання про заміну
відповідача у зв'язку з реорганізацією
податкових органів. Клопотання
задоволено судом. Відповідачем у
справі визнано Державну податкову
інспекцію у Кіровському районі м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області

Під час розгляду справи представник
відповідача доводи та вимоги
апеляційної скарги підтримав.

Представник позивача в судовому
засіданні просив залишити рішення суду
першої інстанції без змін, як законне
та обгрунтоване.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та інші матеріали справи, суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги. Суд
апеляційної інстанції може вийти за
межі доводів апеляційної скарги в разі
встановлення під час апеляційного
провадження порушень, допущених судом
першої інстанції, які призвели до
неправильного вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в
межах апеляційної скарги, суд
апеляційної інстанції встановив
наступне

З 17 січня по 04 лютого 2011 року Державною
податковою інспекцією у Кіровському
районі м. Дніпропетровська було
проведено планову виїзну перевірку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма «Бізон»з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 01.10.2007 по
30.09.2010 року , під час якої складено Акт
за №91/234/21917151 від 11 лютого 2011 року.

За результатами перевірки ДПІ у
Кіровському районі м. Дніпропетровська
винесено податкове
повідомлення-рішення за №/0 від 22
лютого 2011 року, яким ТОВ «Фірма «Бізон»
визначено податкові зобов'язання з
податку на прибуток: 174 750,00 грн.
основного боргу та 43 687,50 грн. штрафних
санкцій.

Як свідчить зміст акту перевірки, під
час її проведення було встановлено
наступне.

Згідно договору поруки від 18.07.2007 року
між ЗАТ КБ «Приватбанк»(кредитор) та
громадянином ОСОБА_1 (поручитель)
останній надає поруку перед кредитором
за виконання ТОВ «Фірма «Бізон»
(боржник) своїх обов'язків за кредитним
договором від 21.06.2006 року №949. Згідно
зазначеного кредитного договору
кредитор надав боржнику кредит у сумі
250 000 грн., а боржник зобов'язаний
повернути кредит в термін до 20.06.2008
року, сплачувати за користування
кредитом 16,6 % річних на дату сплати
процентів, а у випадку порушення
строків повернення кредиту - сплатити
38% річних. Поручитель відповідає перед
кредитором за виконання обов'язків за
кредитним договором в тому розмірі, що
і боржник.

Між ЗАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та
громадянином ОСОБА_2 (поручитель)
укладено договір поруки від 18.07.2007 року.
Згідно з договором поручитель надає
поруку перед кредитором за виконання
ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх
обов'язків за кредитним договором від
21.06.2006 року №949. Згідно зазначеного
кредитного договору кредитор надав
боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а
боржник зобов'язаний повернути кредит
в термін до 20.06.2008 року, сплачувати за
користування кредитом 16,6 % річних на
дату сплати процентів, а у випадку
порушення строків повернення кредиту
-сплатити 38% річних. Поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання обов'язків за кредитним
договором в тому розмірі, що і боржник.

На виконання умов зазначених договорів
поруки в погашення кредиту за
кредитним договором від 21.06.2006 року №949
ОСОБА_1 перерахував КБ «Приватбанк»
грошові кошти у сумі 100000,00 грн., а ОСОБА_2
перерахував КБ «Приватбанк» грошові
кошти у сумі 445 000,00 грн. Станом на 30.09.2010
року у ТОВ «Фірма «Бізон» по
бухгалтерському рахунку 377-2
«Розрахунки з іншими дебіторами» по
зазначеним договорам рахується
кредиторська заборгованість у сумі 545
000,00 грн.

За вказаним фактом ДПІ у Кіровському
районі м. Дніпропетровська зроблено
висновок про те, що грошові кошти,
отримані від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рамках
договорів поруки набувають статус
безнадійної заборгованості (1095 днів)
згідно з вимогами пункту 1.25. статті 1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» (далі - Закон) та
відповідно до вимог підпункту 4.1.6.
пункту 4.1. статті 4. та підпункту 12.3.1.
пункту 12.3. статті 12 Закону, сума
безнадійної заборгованості у розмірі
545 000,00 грн. підлягає включенню до складу
валових доходів товариства.

В порушення вимог підпункту 4.1.6. пункту
4.1. статті 4 Закону, товариством не
включено безнадійну заборгованість у
розмірі 545 000,00 грн. до складу валових
доходів декларації про прибуток
підприємства за 9 місяців 2010 року, що
призвело до заниження валового доходу
відповідного податкового періоду на 545
000,00 грн.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та
громадянином ОСОБА_1 (поручитель)
укладено договір поруки від 18.06.2008 року.
Згідно договору поручитель надає
поруку перед кредитором за виконання
ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх
обов'язків за кредитним договором від
18.06.2008 року №1997. Згідно зазначеного
кредитного договору кредитор надав
боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а
боржник зобов'язаний повернути кредит
в термін до 18.06.2010 року, сплачувати за
користування кредитом 23,0 % річних на
дату сплати процентів, а у випадку
порушення строків повернення кредиту -
сплатити 54,08% річних. Поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання обов'язків за кредитним
договором в тому розмірі, що і боржник.
Крім того, сторонами укладено договір
від 06.07.2010 року №3 про внесення змін до
договору поруки від 18.06.2008 року, яким
встановлено суму поруки у розмірі 66 000,00
грн.

Між ПАТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та
громадянином ОСОБА_2 (поручитель)
укладено договір поруки від 18.06.2008 року.
Згідно договору поручитель надає
поруку перед кредитором за виконання
ТОВ «Фірма «Бізон» (боржник) своїх
обов'язків за кредитним договором від
18.06.2008 року №1997. Згідно зазначеного
кредитного договору кредитор надав
боржнику кредит у сумі 250 000 грн., а
боржник зобов'язаний повернути кредит
в термін до 18.06.2010 року, сплачувати за
користування кредитом 23,0 % річних на
дату сплати процентів, а у випадку
порушення строків повернення кредиту -
сплатити 54,08% річних. Поручитель
відповідає перед кредитором за
виконання обов'язків за кредитним
договором в тому розмірі, що і боржник.
Крім того, сторонами укладено договір
від 06.07.2010 року №3 про внесення змін до
договору поруки від 18.06.2008 року, яким
встановлено суму поруки у розмірі 66 000,00
грн.

На виконання умов зазначених договорів
поруки та внесення змін до договору
поруки в погашення кредиту по
кредитному договору від 18.06.2008 року №1997
ОСОБА_1 перерахував КБ «Приватбанк»
грошові кошти, відповідно, у третьому
кварталі 2009 року у сумі 39 000,00 грн., у
четвертому кварталі 2009 року у сумі 26
000,00 грн., у першому кварталі 2010 року у
сумі 24 000,00 грн., у третьому кварталі 2010
року у сумі 33 000,00 грн. В погашення
кредиту по кредитному договору 18.06.2008
року №1997 ОСОБА_2 перерахував КБ
«Приватбанк» грошові кошти,
відповідно, у другому кварталі 2009 року
у сумі 10 000,00 грн., у другому кварталі 2010
року у сумі 22 000,00 грн. Станом на 30.09.2010
року у ТОВ «Фірма «Бізон» по
бухгалтерському рахунку 377-2
«Розрахунки з іншими дебіторами»
рахується кредиторська заборгованість
у сумі 154 000,00 грн.

В порушення вимог підпункту 4.1.6. пункту
4.1. статті 4 Закону, товариством не
включено заборгованість у сумі 154 000,00
грн. у періоді з 01.04.2009 року по 30.09.2010
року до складу валових доходів
декларацій про прибуток підприємства,
що призвело до заниження валового
доходу відповідних податкових
періодів на 154 000,00 грн.

Внаслідок зазначених порушень у
періоді з 01.04.2009 року по 30.09.2010 року
товариством занижено податкові
зобов'язання по податку на прибуток на
174 750,00 грн.

Як свідчить зміст апеляційної
скарги, на момент розгляду справи в
суді податковий орган не вважає
кредиторську заборгованість у сумах
548000 грн. та 154000грн. безнадійною
заборгованістю, поняття якої визначено
у п.1. 25 ст.1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», а
відносить названі суми до
безповоротної фінансової допомоги
(п.1.22 ст.1 названого Закону), яка, на
думку податкового органу, підлягала
включенню до складу валового доходу
згідно п.п. 4.1.6 п.4.1 ст.4 Закону України
«Про оподаткування прибутку
підприємств».

З зазначеним не можна погодитись,
виходячи з такого.

Поворотна фінансова допомога згідно із
визначенням наведеним в п.п.1.22.2 п.1.22 ст.1
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» є сумою коштів,
яка передана платнику податку у
користування на визначений строк
відповідно до договорів, які не
передбачають нарахування процентів
або надання інших видів компенсацій як
плати за користування такими коштами.

Згідно із ст.553 ЦК України за договором
поруки поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку. Поручитель відповідає
перед кредитором за порушення
зобов'язання боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Отже в силу ст.ст. 553, 556, 1046 ЦК України
порука не є самостійним видом
зобов'язань, а є лише способом
забезпечення виконання основного
зобов'язання (договору). Виконання
поручителем зобов'язань перед
кредитором боржника не може вважатись
поворотною фінансовою допомогою,
наданою боржнику, оскільки відсутній
факт передання платнику податку
грошових коштів у користування. Отже,
зазначена заборгованість не
включається до валового доходу
боржника, як поворотна фінансова
допомога, оскільки не є такою.

Разом з тим, виконання поручителем
зобов'язання перед кредитором також не
може вважатися доходом боржника з
інших джерел в силу п. 4.1 ст. 1 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств".

За таких обставин, суд першої інстанції
дійшов обґрунтованого висновку щодо
наявності підстав для задоволення
позову в частині скасування
податкового повідомлення-рішення за
№/0 від 22 лютого 2011 року.

Отже, доводи апеляційної скарги не
спростовують законності та
обґрунтованості висновку суду першої
інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі вищевикладеного, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області слід залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2012 р. - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Кіровському
районі м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
17.01.2012 р. - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду набирає законної
сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення
подається протягом двадцяти днів після
набрання законної сили судовим
рішенням суду апеляційної інстанції,
крім випадків, передбачених цим
Кодексом, а в разі складення рішення в
повному обсязі відповідно до статті 160
цього Кодексу - з дня складення
судового рішення в повному обсязі.

Головуючий:
Л.П. Туркіна

Суддя:
Ю.В. Дурасова

Суддя:
О.А. Проценко