Справа № 800/380/14
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

29 серпня 2014 року м. Київ
справа № 800/380/14

Суддя Вищого адміністративного суду
України Рибченко А.О.,

розглянувши матеріали позовної заяви
ОСОБА_1

до Президента України

про визнання незаконними та скасування
Указів Президента України від 17
березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову
мобілізацію», від 06 травня 2014 року
№ 454/2014 «Про часткову мобілізацію»,
від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про
часткову мобілізацію», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1; позивач)
звернувся до Вищого адміністративного
суду України з позовною заявою до
Президента України про визнання
незаконними та скасування Указів
Президента України від 17 березня
2014 року № 303/2014 «Про часткову
мобілізацію», від 06 травня 2014 року
№ 454/2014 «Про часткову мобілізацію»,
від 21 липня 2014 року № 607/2014 «Про
часткову мобілізацію».

Відповідно до частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Згідно з частиною 2 статті 171 Кодексу
адміністративного судочинства України
право оскаржити нормативно-правовий
акт мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи, які є
суб'єктом правовідносин, у яких буде
застосовано цей акт. Тобто оскаржити
такий акт інші особи не можуть.

Таке ж правило має застосовуватись і до
правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - самостійне
суб'єктивне право, яке з'являється у
володільця регулятивного права лише в
момент порушення чи оспорення
останнього.

ОСОБА_1 ставить питання про визнання
незаконними та скасування Указів, які є
правовими актами індивідуальної дії.
Такі правові акти породжують права й
обов'язки тільки для визначеного цими
актами певного кола суб'єктів, якому їх
адресовано.

По суті оскаржувані Укази породжують
певні правові наслідки для громадян,
які призиваються на військову службу
(військовозобов'язаних та резервістів).

За змістом абзаців 5, 6 частини 9 статті 1
Закону України від 17 березня 2014
року № 1127-VII «Про військовий обов'язок і
військову службу»
військовозобов'язані - це особи, які
перебувають у запасі для
комплектування Збройних Сил України та
інших військових формувань на
особливий період, а також для виконання
робіт із забезпечення оборони держави;
резервісти - це особи, які в
добровільному порядку проходять
службу у військовому резерві Збройних
Сил України, інших військових
формувань і призначені для їх
комплектування у мирний та воєнний час.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті
106 Кодексу адміністративного
судочинства України у позовній заяві
зазначаються зміст позовних вимог
згідно з частинами четвертою і п'ятою
статті 105 цього Кодексу і виклад
обставин, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, а в разі подання позову до
декількох відповідачів, - зміст
позовних вимог щодо кожного з
відповідачів.

Під змістом позовних вимог розуміється
визначення способу захисту свого
права, свободи чи інтересу згідно з
частиною 4 статті 105 Кодексу
адміністративного судочинства
України, який має формулюватись
максимально чітко і зрозуміло.

Обставини, якими позивач обґрунтовує
свої вимоги, - це конкретні юридичні
факти, з настанням яких суб'єкти
публічного права вступають між собою у
спірні правовідносини.

Частиною 2 статті 106 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що на підтвердження
обставин, якими обґрунтовуються
позовні вимоги, позивач надає докази, а
в разі неможливості - зазначає докази,
які не може самостійно надати, із
зазначенням причин неможливості
подання таких доказів.

В порушення вимог вказаної
процесуальної норми позивачем не
подано доказів на підтвердження тієї
обставини, що він є особою, на яку
поширюється дія оскаржуваних Указів,
та, як наслідок, виникає право на
звернення до суду з позовом, який є
предметом розгляду в даній справі.

ОСОБА_1 в позовній заяві лише зазначено,
що його вік є таким, що підпадає під дію
зазначених правових актів, без надання
відповідних документів.

Отже, позивачу необхідно надати докази
на підтвердження тієї обставини, що він
є особою, на яку поширюється дія
оскаржуваних Указів, зокрема, належним
чином завірені копії паспорту,
військового квитка, а також у разі
отримання мобілізаційного
посвідчення, повістки чи розпорядження
військового комісару, або вказати
причини неможливості їх надання.

Відповідно до частини 1 статті 108
Кодексу адміністративного судочинства
України суддя, встановивши, що позовну
заяву подано без додержання вимог,
встановлених статтею 106 цього Кодексу,
постановляє ухвалу про залишення
позовної заяви без руху, у якій
зазначаються недоліки позовної заяви,
спосіб їх усунення і встановлюється
строк, достатній для усунення
недоліків.

Враховуючи викладене, позовну заяву
ОСОБА_1 слід залишити без руху з
наданням строку, достатнього для
усунення недоліків.

Роз'яснити позивачу, що у разі
неусунення недоліків позовної заяви у
встановлений судом строк, заява буде
повернута з підстав, передбачених
пунктом 1 частини 3 статті 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 106, 108 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк до 19 вересня 2014
року для усунення зазначених в ухвалі
недоліків.

Суддя
А.О. Рибченко