Справа № 2а-17790/09/0370
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/75853/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Бухтіярової І.О.

секретар судового засідання
Волошин В.М.

за участю представників згідно журналу
судового засідання від 28.08.2014 (в
матеріалах справи)

розглянувши касаційну скаргу Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від
12.06.2009 та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2011

у справі № 2а-17790/09/0370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю Виробнича -
комерційна

фірма „Інтегро"

до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції

про стягнення бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Виробнича -
комерційна фірма „Інтегро"
звернулось до Волинського окружного
адміністративного суду з позовом до
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції (правонаступник -
Луцька об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Волинській області) про
стягнення бюджетної заборгованості по
податку на додану вартість в сумі 485705
грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011
постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009
залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалу суду
апеляційної інстанції прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішенні спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального права, юридичної
оцінки обставин справи, розглянувши
надані письмові докази в їх сукупності,
Вищий адміністративний суд України
вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем подано до
відповідача за звітний період червень,
липень 2008 року податкові декларації з
податку на додану вартість з
розрахунком сум, що підлягали
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, заяви на повернення
суми бюджетного відшкодування та
оригінали п'ятих основних аркушів
вантажних митних декларацій на
підтвердження експортних операцій.

Довідками були підтверджені заявлені
позивачем суми бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість на загальну суму 485705 грн.

На час звернення позивача до суду з
адміністративним позовом з Державного
бюджету України бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість не проводилося.

Відповідно до пп. 7.7.4, пп. 7.7.5, пп. 7.7.6 п. 7.7
ст. 7 Закону України „Про податок на
додану вартість" платник податку, який
має право на одержання бюджетного
відшкодування та прийняв рішення про
повернення повної суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
податковому органу податкову
декларацію та заяву про повернення
такої повної суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок
суми бюджетного відшкодування, копії
погашених податкових векселів
(податкових розписок), у разі їх
наявності, та оригіналів п'ятих
основних аркушів (примірників
декларанта) вантажних митних
декларацій, у разі наявності
експортних операцій.

Протягом 30 днів, наступних за днем
отримання податкової декларації,
податковий орган проводить
документальну невиїзну перевірку
(камеральну) заявлених у ній даних. За
наявності достатніх підстав вважати,
що розрахунок суми бюджетного
відшкодування було зроблено з
порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право протягом такого ж строку
провести позапланову виїзну перевірку
(документальну) платника для
визначення достовірності нарахування
такого бюджетного відшкодування.
Податковий орган зобов'язаний у
п'ятиденний термін після закінчення
перевірки надати органу державного
казначейства висновок із зазначенням
суми, що підлягає відшкодуванню з
бюджету. На підставі отриманого
висновку відповідного податкового
органу орган державного казначейства
надає платнику податку зазначену у
ньому суму бюджетного відшкодування
шляхом перерахування коштів з
бюджетного рахунка на поточний
банківський рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку податкового органу.

Згідно з п. 4.1. Порядку відшкодування
податку на додану вартість,
затвердженого наказом Державної
податкової адміністрації, Державного
казначейства України від 02.07.1997 № 209/72 (у
редакції наказу Державної податкової
адміністрації України, Державного
казначейства України від 21.05.2001 року №
200/86, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 08.06.2001 року за №489/5680),
відшкодування податку на додану
вартість з бюджету здійснюється
органами Державного казначейства
України за висновками податкових
органів або за рішенням суду.

Згідно із п. 4.2, п. 4.3 цього ж Порядку,
висновки подаються не пізніше ніж за 5
робочих днів до закінчення терміну
відшкодування податку на додану
вартість, установленого чинним
законодавством.

На підставі висновків про
відшкодування податку на додану
вартість органи Державного
казначейства України протягом п'яти
днів своїми платіжними дорученнями
перераховують кошти з рахунку обліку
доходів державного бюджету на рахунок,
указаний у висновку чи рішенні суду.
Відповідно до п. 6.2. цього ж Порядку,
платник податку має право в будь-який
момент після виникнення бюджетної
заборгованості звернутися до суду з
позовом про стягнення коштів бюджету
та притягнення до відповідальності
посадових осіб, винних у несвоєчасному
відшкодуванні надмірно сплачених
податків.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України „Про податок на додану
вартість" не встановлюють для
відшкодування бюджетної
заборгованості платнику податку такої
вимоги, як відшкодування суми податку
на додану вартість в розмірі 100тис.грн.
та більше за один звітний період лише
за наявності дозволу Державної
податкової адміністрації України.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивач підтвердив
право на одержання бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість, виконавши усі передбачені
законом вимоги щодо отримання такого
відшкодування.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011 у
справі № 2а-17790/09/0370 залишити без
задоволення, а судові рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 210 - 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного
адміністративного суду від 12.06.2009 та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2011 у
справі № 2а-17790/09/0370 залишити без змін.

Ухвала набирає законної
сили з моменту проголошення, але може
бути переглянута Верховним Судом
України з підстав та порядку,
передбачених статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович І.О. Бухтіярова