Справа № П/811/2401/14
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № П/811/2401/14
Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку
письмового провадження справу за
адміністративним позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
"Будремконсалт" до Кіровоградської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -
Позивач звернувся до суду з позовом, в
якому просить визнати протиправними та
повідомлення-рішення Кіровоградської
ОДПІ Кіровоградської області ДПС від
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що спірні рішення
були винесені відповідачем за
результатами документальної
позапланової невиїзної перевірки з
питань дотримання вимог податкового
законодавства по взаємовідносинах з ПП
"Інбудтраст" за період з 01.01.2011 р. по
31.01.2011 р. на підставі складеного акту
№64/22-05/37297869 від 08.05.2013 року. Актом
перевірки встановлено порушення вимог
ст.5 Закону України "Про оподаткування
прибутку підприємств" та ст.198
Податкового кодексу України. Однак, на
думку позивача, зазначені висновки є
хибними та такими, що прийняті з
порушенням норм чинного законодавства
України. Зокрема, позивач посилається
на те, що ним правомірно було віднесено
суми собівартості придбаних послуг та
товару до складу витрат, а тому
безпідставним є висновок про заниження
податку на прибуток в сумі 5895 грн. за І
квартал 2011 р. та про завищення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податку на прибуток на
позивач також не погоджується з
висновками про заниження податку на
додану вартість на загальну суму 8583
грн. за січень 2011 р., оскільки вони
зроблені податковим органом при
помилковому розумінні норм діючого
податкового законодавства України.
Отже, з огляду на вказане, позивач
вважає спірні податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2013 р.
неправомірними та такими, що
підлягають скасуванню.
Відповідачем подано заперечення проти
позову згідно якого зазначено, що
перевіркою позивача було встановлено
відсутність поставок товарів та
укладення угод з метою настання
реальних наслідків. Господарські
операції за період з 01.01.2011 року по
31.01.2011 року щодо придбання позивачем
товарів (робіт, послуг) у ПП "Інбудтраст"
не підтверджуються стосовно
врахування реального часу здійснення
господарських операцій. Відтак,
позивачем на порушення п.5.1, п.5.2.1 п.5.2,
пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994
року № 334/94-ВР "Про оподатковування
прибутку підприємств" занижено податок
на прибуток на загальну суму 5895 грн., в
т.ч.: за 1-й квартал 2011 р. на суму 5895 грн.;
та завищено від'ємне значення об'єкта
позивачем в порушення п.198.2, п.198.3, п.198.6
ст.198 Податкового кодексу України
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 8583 грн., в т.ч.: за січень
2011 р. на суму 8583 грн. (а.с.74).
Представником позивача у судовому
засіданні було заявлено письмове
клопотання про подальший розгляд
справи у порядку письмового
провадження, проти чого не заперечував
представник відповідача (а.с.116).
Згідно до ч. 4 ст. 122 КАС України - особа,
яка бере участь у справі, має право
заявити клопотання про розгляд справи
за її відсутності. Якщо таке клопотання
заявили всі особи, які беруть участь у
справі, судовий розгляд справи
здійснюється в порядку письмового
провадження за наявними у справі
Відтак, враховуючи те, що всі особи, які
беруть участь у справі, заявили
клопотання про розгляд справи за
їхньої відсутності, суд вважає
можливим здійснення подальшого
розгляду справи у порядку письмового
Дослідивши подані сторонами документи
і матеріали, всебічно й повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
дійшов до наступних висновків.
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Будремконсалт"
зареєстровано 12.10.2010р. виконавчим
комітетом Кіровоградської міської
ради як юридична особа (а.с.39), перебуває
на обліку в Кіровоградській ОДПІ як
Судом встановлено, що відповідачем
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питань
дотримання вимог податкового
законодавства по відносинах з ПП
період з 01.01.2011 р. по 31.01.2011 р., за
результатами якої складено акт
№64/22-5/37297869 від 08.05.2013 р. (а.с.11-27).
Згідно висновків акту, перевіркою
встановлено порушення позивачем:
1. перевіркою встановлено відсутність
поставок товарів та укладання угод з
метою настання реальних наслідків.
Господарські операції за період з
01.01.2011 р. по 31.01.2011 р. щодо придбання
позивачем товарів (робіт, послуг) у ПП
"Інбудтраст" не підтверджуються
стосовно врахування реального часу
здійснення господарських операцій;
2. п.5.1, пп.5.2.1 п.5.2, пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону
України "Про оподаткування прибутку
підприємств", в результаті чого
підприємством: занижено податок на
прибуток на загальну суму 5895 грн., в
тому числі: за 1-й квартал 2011 року на
суму 5895 грн.; завищено від'ємне значення
об'єкта оподаткування на загальну суму
3. п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого було
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 8583 грн., в тому числі за
січень 2011 року - 853 грн..
На підставі акту перевірки
відповідачем винесені податкові
повідомлення-рішення від 02.07.2013 року:
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість у розмірі 8584
грн., у тому числі 8583 грн. основного
платежу та 1 грн. - штрафної (фінансової)
санкції (штрафу) (а.с.7);
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток у розмірі 5896 грн., у
тому числі 5895 грн. основного платежу та
1 грн. штрафної (фінансової) санкції
від'ємного значення об'єкту
оподаткування податком на прибуток за 1
Надаючи оцінку спірним
правовідносинам, що виникли між
позивачем та відповідачем, суд
зазначає наступні фактичні обставини
справи.
І. Заниження податку на додану вартість
за січень 2011 року.
Перевіркою встановлено, що за період з
01.01.2011 р. по 31.01.2011 р. позивачем було
задекларовано податкового кредиту по
податку на додану вартість в сумі 9562
грн.. Водночас, перевіркою повноти
визначення податкового кредиту
встановлено його завищення всього у
сумі 8583 грн. в частині взаємовідносин
із ПП "Інбудтраст", у тому числі за
січень 2011 року у сумі 8583 грн.. Дані
висновки ґрунтуються на тому, що в ході
перевірки позивача використано акт
Кіровоградської ОДПІ Кіровоградської
області ДПС №18/23-1/35189587 від 26.01.12р. про
результати документальної
позапланової невиїзної перевірки ПП
"Інбудтраст" (код35189587), яким встановлено
відсутність трудових ресурсів,
виробничого обладнання, складських,
офісних та торгівельних приміщень,
транспорту та торгівельного
обладнання, сировини, матеріалів для
здійснення підприємством основного
виду діяльності, зазначеного у довідці
з ЄДРПОУ (а.с.76-81). Відтак, відповідач
дійшов висновку про заниження
позивачем податку на додану вартість
на загальну суму 8583 грн. за січень 2011
Суд не погоджується з даними
висновками з огляду на таке.
Згідно до статті 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.1999 року
№996-XIV (далі - Закон №996-XIV) первинний
документ - це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої та другої
статті 9 Закону № 996-XIV підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.
Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК
України податковий кредит - сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Відповідно до п.198.2 ст.198 ПК України
датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.
Згідно із п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку, зокрема, з
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.
Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що для віднесення платником
податку до податкового кредиту суми
податку на додану вартість необхідно,
зокрема, підтвердити відповідними
бухгалтерськими документами факти
отримання товару та його оплати, а
також наявність мети отримання товару,
пов'язаної із подальшим використанням
отриманих товарів в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.
При цьому, у відповідності до п.198.6 ст.198
ПК України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Статтею 201 ПК України встановлено
порядок складання та вимоги до
податкової накладної.
Податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
Відповідно до п.201.8 ст.201 ПК України
право на нарахування податку та
складання податкових накладних
надається виключно особам,
зареєстрованим як платники податку в
порядку, передбаченому ст.183 цього
Отже, підприємство не має права на
податковий кредит у разі відсутності
податкової накладної чи митної
декларації, що позбавляє платника
податку права на включення до
податкового кредиту сплачених
(нарахованих сум податків у звітному
періоді у зв'язку з придбанням товарів
Судом встановлено, що 03.01.2011 р. між
позивачем (Орендар) та ПП "Інбудтраст"
(Орендодавець) було укладено договір
оренди №26, згідно до якого
Орендодавець передав, а Орендар
прийняв в тимчасове володіння лебідку
електричну, вібратори, машину
мозаїчно-шліфувальну (а.с.84-85).
Виконання умов договору підтверджено
актом оренди обладнання від 31.01.2011 р.
(а.с.86). ПП "Інбудтраст" виписано
позивачу податкову накладну №26 від
т.ч. ПДВ 6592,78 грн. (а.с.87).
Також, 03.01.2011 р. між позивачем (Покупець)
та ПП "Інбудтраст" (Продавець) було
укладено договір купівлі-продажу,
згідно предмету якого Продавець
зобов'язувався передати у власність
Покупця, а Покупець - прийняти та
оплатити, 16,830 куб.м. бетону М 150, за ціною
11 943,31 грн., у т.ч. ПДВ - 1 990,55 грн. (а.с.106-108).
Отримання товару за цим Договором
підтверджено видатковою накладною
№РН-0000029 від 03.01.2011 р. (а.с.88). ПП
"Інбудтраст" виписано позивачу
податкову накладну від 31.01.2011 р. №29 на
загальну суму 11 943,31 грн., в т.ч. ПДВ 1 990,55
Податкові накладні, отримані від ПП
"Інбудтраст", відображено позивачем у
реєстрі виданих та отриманих
податкових накладних за січень 2011 року
(а.с.92-93) та включено до складу
податкового кредиту з ПДВ у січні 2011
року (а.с.102). Оплата товару (робіт,
послуг) підтверджена випискою по
особовому рахунку та карткою рахунку 631
Отже, з аналізу наведених вище норм
законодавства та правовідносин
позивача з ПП "Інбудтраст" вбачається,
що позивачем, дотримано всіх
обов'язкових вимог закону, пов'язаних з
формуванням податкового кредиту та
виникненням податкового зобов'язання,
оскільки єдиною підставою для цього
являється наявність у платника
податку-покупця належно оформленої
податкової накладної.
Суд також враховує, що наявність
вищевказаних законодавчо визначених
обставин для формування валових витрат
та податкового кредиту є обов'язковою,
але, не є безумовною підставою для
визнання правомірності такого
формування за умови, якщо податковий
орган доведе, що відомості у
документах, на підставі яких вони
сформовані, не відповідають дійсності,
в тому числі, коли господарські
операції з придбання товару (робіт,
послуг) не мали реального характеру.
У відповідності до п.201.10 ст.201
Податкового кодексу України право
платника податку на податковий кредит
ставиться в залежність від отримання
податкової накладної, а не від сплати
його контрагентами податку до бюджету
та їх знаходження за юридичними
адресами після здійснення
господарських операцій.
Слід зазначити, що сам факт
використання позивачем товару (робіт,
послуг) у власній господарській
діяльності, та, відповідно, реальність
виконання укладених з ПП "Інбудтраст"
договорів, підтверджується наявними в
справі первинними бухгалтерськими
документами. Так, судом встановлено, що
основним видом діяльності позивача є
будівництво житлових і нежитлових
будівель, інші роботи із завершення
будівництва, інші спеціалізовані
будівельні робот, н.в.і.у. (а.с.39).
Відповідно до Ліцензії №558882 від 19.10.2010
р., виданої Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю у
Кіровоградській області, позивач має
право здійснювати будівельні та
монтажні роботи; зведення несучих та
огороджувальних конструкцій будівель
і споруд; роботи з опорядження
конструкцій та устаткування; монтаж
внутрішніх інженерних систем, мереж,
приладів і засобів вимірювання; захист
конструкцій, устаткування та мереж
(а.с.90-91). Отриманий від ПП "Інбудтраст"
товар (роботи, послуги) використано
позивачем у власній господарській
діяльності, що підтверджується
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) за
січень 2011 р., актом приймання виконаних
будівельних робіт за січень 2011 р.,
складених позивачем, як
генпідрядником, та ВАТ
"Кіровоградський хлібозавод", як
замовником (а.с.94-98).
Судом також враховано, що ПП
"Інбудтраст" зареєстровано як юридична
особа (а.с.69-71) та як платник ПДВ, що не
спростовано відповідачем.
Податковим органом, в свою чергу, не
надано жодних доказів на підтвердження
того, що позивач, як платник податку,
діяв без належної обачності й
обережності і йому було відомо про
можливі порушення, які допускав його
контрагент, або що самостійною діловою
метою здійснення господарських
операцій з даним суб'єктом
господарювання було лише одержання
позивачем податкової вигоди. Також,
відповідачем не наведено доказів того,
що договори, сторонами яких є позивач
та ПП "Інбудтраст", укладені з метою, що
завідомо суперечить інтересам держави,
в тому числі, в частині ухилення від
сплати податків в передбаченому
законодавством обсязі та отримання
незаконної податкової вигоди. Крім
того, відповідачем не доведено той
факт, що дана юридична особа була
створена з відома або за участі
позивача з метою ухилення від сплати
податків, порушення економічних
До того ж, за правовою позицією,
викладеною у постанові Верховного Суду
України № 21-47а10 від 31.01.2011 року, чинне
законодавство України не ставить в
залежність виникнення у платника
податку на додану вартість права на
податковий кредит від дотримання вимог
податкового законодавства іншими
суб'єктами господарювання, зокрема,
тими, які не були постачальниками
товарів (послуг), на вартість яких
нарахований податок на додану
вартість, що включений платником
податку до податкового кредиту.
На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку, що відповідачем
безпідставно збільшено позивачу
грошове зобов'язання з податку на
додану вартість у сумі 8 583 грн. та
застосовано штрафну (фінансову)
санкцію у сумі 1 грн., а тому податкове
року є протиправним та підлягає
ІІ. Заниження податку на прибуток
підприємств та завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування за І-й
Перевіркою встановлено, що за 1-й
квартал 2011 р. позивачем задекларовано
валових витрат у сумі 80 032 грн.. При
цьому, перевіркою повноти визначення
валових витрат, що враховуються при
обчислені об'єкта оподаткування за
перевіряємий період встановлено їх
завищення всього в сумі 42 917 грн., у т.ч.
за 1-й квартал 2011 р. на суму 42 917 грн..
Отже, на думку відповідача, перевіркою
повноти визначення податку на прибуток
за перевіряємий період встановлено:
завищення від'ємного значення об'єкта
оподаткування на загальну суму 19 337
грн., в т.ч. за 1-й квартал 2011 р. на 19 337
грн.; заниження податку на прибуток на
загальну суму 5 895 грн., в т.ч. за 1-й
квартал 2011 р. на 5 895 грн..
Відповідно до п.5.1 ст. 5 Закону України
"Про оподаткування прибутку
підприємств" від 28.12.1994 року №334/94-ВР
(чинного на день виникнення спірних
правовідносин), далі - Закон №334/94-ВР,
валові витрати виробництва та обігу -
це сума будь-яких витрат платника
податку у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.
Згідно підпункту 5.2.1 пункту 5.2 статті 5
Закону №334/94-ВР до складу валових
витрат включаються суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у зв'язку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, з урахуванням
обмежень, встановлених пунктами 5.3 - 5.8
Водночас, за приписами п.п.5.3.9 пункту 5.3
ст.5 Закону №334/94-ВР не належать до
складу валових витрат будь-які витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.
З 01 січня 2011 року набрав чинності
Податковий кодекс України від 02.12.2010
року №2755-ІУ (далі - ПК України).
Згідно п.п.14.1.27 п.14.1 ст.14 ПК України під
витратами розуміється сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
Згідно вимог п.138.1 ст.138 ПК України
витрати, котрі враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї
статті: інших витрат, визначених згідно
з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6
пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу; крім витрат,
визначених у пунктах 138.3 цієї статті та
у статті 139 цього Кодексу.
Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
Не враховуються при визначенні
оподатковуваного прибутку витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку (п.п.139.1.9
п.139.1 ст.139 ПК України).
Тобто, з огляду на норми як Закону
№334/94-ВР так і Податкового кодексу
України, платник податків має право
віднести будь-які витрати до складу
витрат за умови їх здійснення в межах
господарської діяльності,
документального підтвердження
відповідних витрат шляхом оформлення
первинних документів відповідно до
вимог чинного законодавства.
Як зазначалось судом,
фінансово-господарські відносини
позивача та ПП "Інбудтраст" мали
реальний характер, отримання товару
(робіт, послуг) та їх подальше
використання позивачем у власній
господарській діяльності підтверджено
наявними в справі доказами. ПП
"Інбудтраст", станом на день виникнення
спірних правовідносин, було
зареєстровано як юридична особа, тому
суд вважає висновки податкового органу
про заниження податку на прибуток на
суму 5 895 грн. та завищення від'ємного
значення об'єкта оподаткування на суму
19 337 грн. за 1-й квартал 2011 року такими, що
не підтверджені будь-якими доказами.
Судом також встановлено, що не
заперечувалось представниками сторін
у судовому засіданні, що підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій позивача з його контрагентом
щодо придбання товарів (робіт, послуг) є
належні первинні документи, які
фіксують факт здійснення
господарської операції. Відтак,
податкові повідомлення-рішення від
протиправними та підлягають
Згідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу. При
цьому, за приписами частини другої ст. 71
цього Кодексу в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідачем, як суб'єктом владних
повноважень, не було виконано
покладеного на нього обов'язку по
доказуванню правомірності прийняття
спірних податкових повідомлень-рішень.
Таким чином, суд вважає їх такими, що
були винесені не на підставі, не в межах
повноважень та не у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
Згідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.
Отже, суд вважає за необхідне присудити
позивачу з Державного бюджету України
судові витрати по справі у розмірі 182,70
Керуючись ст.ст. 86, 94, 159-163, 167, 256 КАС
України, суд, -
Адміністративний позов - задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Кіровоградської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Кіровоградській області від 02 липня 2013
Присудити товариству з обмеженою
відповідальністю "Будремконсалт" з
Державного бюджету України судові
витрати в сумі 182,70 грн..
Постанова суду набирає законної сили в
порядку, встановленому ст.254 КАС
України.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подання в
10-денний строк з дня отримання копії
постанови, апеляційної скарги, копія
якої одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
Т.М. Кармазина