Справа № 818/909/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Справа № 818/909/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

за участю секретаря судового засідання
Зарицької Т.В.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_2 на додаткову постанову
Сумського окружного адміністративного
суду від 23.06.2014р. по справі № 818/909/14

за позовом ОСОБА_2

до Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Приходько Ірини
Миколаївни

про скасування рішення та зобов`язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_2, звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Приходько Ірини
Миколаївни, в якому просити визнати
протиправним та скасувати Рішення №
11938156 від 26.03.2014 р., яким відмовлено у
державній реєстрації права власності
та зобов'язати провести державну
реєстрацію права позивача на нерухоме
майно, що знаходиться за адресою:
м.Суми, проїзд Білоусівський, б. 6-1.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.06.2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області № 11938156 від 26.03.2014 р.
про відмову у державній реєстрації
прав на нерухоме майно, що знаходиться
за адресою: м.Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1.

В задоволенні вимог про стягнення з
Державного бюджету України витрат на
правову допомогу в розмірі 2435, 00 грн.
відмовлено.

17.06.2014 року представником позивача
подано заяву про ухвалення додаткового
рішення, в якій просить вирішити вимогу
про зобов'язання Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
провести державну реєстрацію права
позивача на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1. В обґрунтування
заяви вказує, що ухвалюючи постанову по
справі, судом не було вирішено питання
з приводу вказаної частини позовних
вимог.

Додатковою постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
23.06.2014 року відмовлено в задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання
Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції провести
державну реєстрацію права позивача на
нерухоме майно, що знаходиться за
адресою: м. Суми, проїзд Білоусівський,
б. 6-1.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати додаткову
постанову Сумського окружного
адміністративного суду від 23.06.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити вказану частину позовних
вимог. Також апелянт просить стягнути з
Державного бюджету України витрати на
правову допомогу у розмірі 1200 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної додаткової
постанови з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог в частині зобов'язання
Реєстраційної служби Сумського
міського управління юстиції провести
державну реєстрацію права позивача на
нерухоме майно, суд першої інстанції
дійшов до помилкового висновку про їх
необґрунтованість. Зазначив, що
оскільки рішення відповідача про
відмову у державній реєстрації прав на
нерухоме майно є незаконним, то позовні
вимоги про зобов'язання останнього
провести державну реєстрацію права
позивача на вказане майно є
обґрунтованими.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційну скаргу
та просив її задовольнити.

Відповідача у судове засідання не
з'явився, про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, надав
заяву, в якій просив розглянути справу
без уповноваженого представника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представника позивача, перевіривши
рішення суду та доводи апеляційної
скарги, дослідивши письмові докази,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню частково з
наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що 26.03.2014 року представником
позивача до Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області була подана заява про
реєстрацію права власності на житловий
будинок, за адресою: м.Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1, до якої були додані
договір дарування від 11.08.1995 р., довідка
Головного управління Держкомзему у
Сумській області від 11.09.2012 р., рішення
суду від 22.07.2013 р. по справі № 592/4814/13-ц,
витяг із рішення Виконавчого комітету
Сумської міської ради від 18.02.2014 р.,
довідка Управління майна комунальної
власності від 03.03.2014 р. та технічний
паспорт від 02.12.2013 р.

За результатами розгляду указаної
заяви та доданих до неї документів,
державним реєстратором прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Приходько І.М. 26.03.2014
року прийняте рішення №11938156 про
відмову у державній реєстрації права
власності на житловий будинок.

Позивач, не погоджуючись і вказаним
рішенням, звернувся до суду із даним
позовом.

Постановою Сумського окружного
адміністративного суду від 04.06.2014 року
було визнано протиправним та скасовано
рішення Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області № 11938156 від 26.03.2014 р.
про відмову у державній реєстрації
прав на нерухоме майно, що знаходиться
за адресою: м.Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1.

Як було встановлено під час судового
розгляду справи, позивач на час
звернення до відповідача із
відповідною заявою про проведення
державної реєстрації права власності
на житловий будинок мав усі необхідні
документи, що посвідчують право
власності, у зв'язку з чим, у державного
реєстратора були відсутні правові
підстави для відмови у проведенні
державної реєстрації права власності.

На підставі наведеного, суд першої
інстанції дійшов висновку про те, що
оскаржуване рішення про відмову у
державній реєстрації права власності
було прийнято з порушенням вимог
діючого законодавства та без
врахування всіх обставин справи.

17.06.2014 року представником позивача
подано заяву про ухвалення додаткового
рішення, в якій просить вирішити вимогу
про зобов'язання Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
провести державну реєстрацію права
позивача на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1. В обґрунтування
заяви вказує, що ухвалюючи постанову по
справі, судом не було вирішено питання
з приводу вказаної частини позовних
вимог.

Відмовляючи у задоволенні вказаної
частини позовних вимог, суд першої
інстанції виходив з того, що вони є
необґрунтованими, оскільки суд не може
перебирати на себе функції іншого
органу.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно положень п.п. 1-2 ч. 2 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) закріплено, що у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень, про поворот виконання
цього рішення чи окремих його положень
із зазначенням способу його
здійснення; зобов'язання відповідача
вчинити певні дії.

Колегія суддів зазначає, що позивачем
одночасно із вимогами визнання
протиправним та скасування рішення
відповідача - суб'єкта владних
повноважень, було заявлено вимоги про
зобов'язання останнього вчинити певні
дії, а саме провести державну
реєстрацію права на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, приймаючи до
уваги встановлення судом факту
протиправності оскаржуваного рішення,
колегія суддів дійшла висновку, що
належним способом захисту прав, свобод
та інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин, буде
зобов'язання Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
провести державну реєстрацію права
позивача на нерухоме майно, що
знаходиться за адресою: м. Суми, проїзд
Білоусівський, б. 6-1.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що відмовляючи в
задоволенні вказаної частини позовних
вимог, суд першої інстанції дійшов до
помилкового висновку з приводу їх
необґрунтованості.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, серед
іншого, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
додаткова постанова Сумського
окружного адміністративного суду від
23.06.2014 року по справі №818/909/14 не
відповідає вимогам ст.159 КАС України, а
тому відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205
КАС України підлягає скасуванню, з
прийняттям нової постанови про
задоволення вказаної частин позовних
вимог.

З приводу заявлених позивачем в
апеляційній скарзі вимог про стягнення
з Державного бюджету України витрат на
правову допомогу у розмірі 1200,00 грн.,
колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС
України, витрати, пов'язані з оплатою
допомоги адвоката або іншого фахівця в
галузі права, які надають правову
допомогу за договором, несуть сторони,
крім випадків надання безоплатної
правової допомоги, передбачених
законом. У разі звільнення сторони від
оплати надання їй правової допомоги
витрати на правову допомогу
здійснюються за рахунок Державного
бюджету України. Граничний розмір
компенсації витрат на правову допомогу
встановлюється законом.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
граничний розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних та
адміністративних справах" визначено,
що розмір компенсації витрат на
правову допомогу у цивільних справах, в
яких така компенсація виплачується
стороні, на користь якої ухвалено
рішення судове рішення, іншою стороною,
а в адміністративних справах -
суб'єктом владних повноважень, не може
перевищувати 40 % встановленої законом
мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі за годину участі
особи, яка надавала правову допомогу, у
судовому засіданні, під час вчинення
окремих процесуальних дій поза судовим
засіданням та під час ознайомлення з
матеріалами справи в суді, що
визначається у відповідному судовому
рішенні.

В якості підтвердження здійснення
витрат на правову допомогу позивачем
були надані копія договору про надання
правової допомоги від 11.07.2014 р.
укладеного із адвокатом ОСОБА_1, копія
свідоцтва про право заняття
адвокатською діяльністю та копія
квитанції про оплату послуг в розмірі
1200,00 грн. від 11.07.2014 р. (а.с. 6, 132, 133).

Разом з тим, з наданих позивачем
документів неможливо зробити висновок
про обсяги наданих юридичних послуг,
крім того вони не містять достатніх
критеріїв для визначення обсягу
наданих послуг.

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України, розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України,
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в
порушення вимог вищезазначених статей
кодексу не було надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
доказів понесених витрат на правову
допомогу у розмірі 1200,00 грн., а тому
вимоги апеляційної скарги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, п. 4
ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Додаткову постанову Сумського
окружного адміністративного суду від
23.06.2014р. по справі №818/909/14 за позовом
ОСОБА_2 до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної служби
Сумського міського управління юстиції
Сумської області Приходько Ірини
Миколаївни про скасування рішення та
зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
зобов'язати Реєстраційну службу
Сумського міського управління юстиції
Сумської області провести державну
реєстрацію права ОСОБА_2 на нерухоме
майно, що знаходиться в м.Суми, проїзд
Білоусівський, буд. 6-1.

Відмовити в задоволенні апеляційних
вимог про стягнення з Державного
бюджету України на користь ОСОБА_2 1200
грн. витрат на правову допомогу.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена у касаційному порядку
протягом двадцяти днів з дня складання
постанови у повному обсязі шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.

Повний текст постанови виготовлений
01.09.2014 р.