Справа № 1320/31/2012,2а-453/8/13
Суддя: Онишкевич Т.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
Справа
№ 876/5923/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Онишкевича Т.В.,

суддів
Дяковича В.П., Іщук Л.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційні
скарги управління соціального захисту
населення Сколівської районної
державної адміністрації Львівської
області та ОСОБА_1 на постанову
Сколівського районного суду
Львівської області від 05 березня 2013
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
управління соціального захисту
населення Сколівської районної
державної адміністрації Львівської
області про стягнення недоплаченої
разової щорічної грошової допомоги та
відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до
суду з адміністративним позовом, у
якому просив визнати неправомірними
дії управління соціального захисту
населення Сколівської районної
державної адміністрації Львівської
області (далі - Управління) та стягнути
на його користь щорічну разову
допомогу як учаснику бойових дій до 5
травня за 2003-2011 роки у розмірі 32400,00 грн.
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», зобов'язати
відповідача провести перерахунок від
розміру прожиткового мінімуму,
затвердженого на момент її виплати та
стягнути визначену недоплату від
моменту перерахунку з часу подачі
цього позову до часу виплати. Крім того,
просив стягнути з відповідача на його
користь моральну шкоду у розмірі 648000,00
грн.

Ухвалою Сколівського районного суду
Львівської області від 02 липня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 11 грудня 2012 року, позовні вимоги за
період з 2003 року по 2010 рік залишено без
розгляду у зв'язку із пропуском строку
звернення до суду.

Постановою цього ж суду від 05 березня
2013 року вказаний позов задоволено
частково, визнано неправомірними дії
Управління щодо недоплати позивачу
щорічної разової грошової допомоги як
учаснику бойових дій до 5 травня за 2011
рік та зобов'язано провести
перерахунок та виплату такої допомоги
відповідно до Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» в розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком, з
урахуванням абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та
виплачених сум. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Зазначене судове рішення оскаржено
сторонами.

У поданій апеляційній скарзі
Управління просить зазначену
постанову скасувати про задоволення
позовної вимоги ОСОБА_1, покликаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права та неврахування істотних
обставин справи. Апеляційну скаргу
обґрунтовує тим, що воно належним чином
і відповідно до вимог Закону України
про Державний бюджет України на 2011 рік
та постанови Кабінету Міністрів
України № 341 від 04.04.2011 року виконало
свій обов'язок перед позивачем з
виплати йому щорічної разової грошової
допомоги. Вказує на порушення судом
першої інстанції норм бюджетного
законодавства України.

Позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній
скарзі просить постанову суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
судове рішення, або справу направити по
належності для розгляду в
Конституційний Суд України для
вирішення конституційності
застосування вимог ч. 1, 2 ст. 99 КАС
України відповідно вимог і інших
Законів України згідно вимог ч. 4, 5 ст. 9
КАС України так і вимог ст. 83 Закону
України «Про Конституційний Суд
України». У обґрунтування апеляційної
скарги зазначає, що суд першої
інстанції протиправно відмовив йому в
задоволенні позовних вимог за 2003-2010
роки та за 2012 рік. Строк звернення до
суду ним не пропущено, оскільки він
звернувся за захистом своїх порушених
прав відразу після отримання відповіді
Управління на його запит. Вважає, що при
встановлені вини відповідача сума
соціальної допомоги має виплачуватись
без будь-якого строку давності. На
думку позивача, дану справу слід
направити для розгляду в
Конституційний Суд України.

Особи, які беруть участь у справі, в
судове засідання апеляційного суду не
з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1
ст. 197 КАС України суд прийшов до
висновку про можливість розгляду
справи у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши доводи апеляційних
скарг, апеляційний суд приходить до
переконання, що подані апеляційні
скарги задоволенню не підлягають.

Частково задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив із
того, що він є учасником бойових дій,
якому відповідно до вимог ст. 12 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту»
щорічно до 5 травня виплачується
грошова допомога у розмірі п'яти
мінімальних пенсій за віком. Розмір
отриманої позивачем у 2011 році грошової
допомоги до 5 травня суперечить вимогам
вищезазначеного Закону. Обов'язок щодо
нарахування і виплати спірної
недоплати слід покласти на Управління.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
нормам матеріального права і є
правильними.

Встановлено, що позивач є учасником
бойових дій, що підтверджується копією
посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.11.2002
року та відповідно до вимог ч. 5 ст. 12
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» (Закон № 3551-XII) щорічно до 5
травня має право на одержання грошової
допомоги у розмірі п'яти мінімальних
пенсій за віком, обов'язок щодо виплати
якої, за правилами ст. 17-1 цього ж Закону,
покладено на органи праці та
соціального захисту населення.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік» частину 5 статті 12
Закону № 3551-XII викладено в новій
редакції, відповідно до якої учасникам
бойових дій щорічно до 5 травня
виплачується разова грошова допомога у
розмірах, які визначаються Кабінетом
Міністрів України в межах бюджетних
призначень, встановлених законом про
Державний бюджет України.

Рішенням Конституційного Суду України
від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 такі
положення визнані неконституційними.

Отже, з 22 травня 2008 року відновлено дію
частини 5 статті 12 Закону № 3551-XII,
відповідно до якої розмір грошової
допомоги учасникам бойових дій має
становити п'ять мінімальних пенсій за
віком.

Статтею 152 Конституції України
передбачено, що Закони, інші правові
акти або їх окремі положення, що
визнані неконституційними, втрачають
чинність з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
про їх неконституційність.

У 2011 році Закон України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» не зупинявся та
не змінювався, тому позивач має право
на отримання щорічної разової грошової
допомоги до 5 травня у відповідності до
ч. 5 ст. 12 цього Закону.

Виходячи із загальних засад
пріоритетності законів над урядовими
нормативними актами, при вирішенні
даного спору щодо виплати допомоги до 5
травня у 2011 році необхідно керуватися
Законом України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту», а не постановою Кабінету
Міністрів України.

Таким чином, виплата щорічної допомоги
до 5 травня за 2011 рік для учасників
бойових дій повинна становити п'ять
мінімальних пенсій за віком з
урахуванням ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Доводи Управління в іншій частині на
правомірність прийнятої постанови не
впливають та висновків суду не
спростовують.

Що стосується апеляційної скарги
позивача, апеляційний суд зазначає
наступне.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення
пропущеного строку для звернення до
суду з позовними вимогами за період з
2003 по 2010 роки не є предметом розгляду
даної справи, оскільки такі позовні
вимоги залишені без розгляду ухвалою
Сколівського районного суду
Львівської області від 02 липня 2012 року,
яка залишена без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 11 грудня 2012
року. Згадана ухвала апеляційного суду
в касаційному порядку не оскаржувалась
та відповідно до ст. 254 КАС України
набрала законної сили.

Крім того, згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Адміністративне судочинство
спрямоване на захист саме порушених
прав осіб у сфері публічно-правових
відносин, тобто для відновлення
порушеного права в зв'язку із
прийняттям рішення суб'єктом владних
повноважень особа повинна довести,
яким чином відбулось порушення її прав.
Проте доказів порушення прав
відповідачем у 2012 року позивачем суду
не надано.

Таким чином, передчасне уявлення
позивача про наявність підстав для
задоволення позову у обраний спосіб, за
відсутності при цьому порушень його
прав та інтересів, не є підставою для
задоволення такого позову, оскільки
відповідно до приписів ч. 1 ст. 2 КАС
України особа звертається до суду саме
за захистом своїх порушених або
оспорюваних прав та охоронюваних
законом інтересів.

З огляду на викладене, апеляційний суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції, вирішуючи даний
публічно-правовий спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а відтак апеляційні скарги
задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

апеляційні скарги управління
соціального захисту населення
Сколівської районної державної
адміністрації Львівської області та
ОСОБА_1 залишити без задоволення,
постанову Сколівського районного суду
Львівської області від 05 березня 2013
року у справі № 1320/31/12 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т.В.Онишкевич

Судді В.П.Дякович

Л.П.Іщук