Справа № 820/10023/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р.Справа № 820/10023/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційного-правового контролю
України" на постанову Харківського
окружного адміністративного суду від
08.07.2014р. по справі № 820/10023/14

за позовом Всеукраїнської громадської
організації "Комітет
конституційного-правового контролю
України"

до Виконуючого обов'язки ректора
приватного вищого навчального закладу
"Харківський соціально-економічний
інститут" ОСОБА_1

про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Всеукраїнська громадська
організація "Комітет
конституційно-правового контролю
України", звернувся до суду із
адміністративним позовом до В.о.
Ректора ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут"
ОСОБА_1, в якому просить визнати дію в.о.
ректора, голови приймальної комісії
ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут"
ОСОБА_1, що полягає у відмові в
задоволенні запиту на інформацію
позивача - протиправною.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що Всеукраїнською громадською
організацією "Комітет
конституційно-правового контролю
України" направлявся запит до
розпорядника публічної інформації
виконуючого обов'язки ректора, голови
приймальної комісії ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут" ОСОБА_1
на отримання публічної інформації, на
який була отримана відповідь від
09.12.2013р., якою у задоволенні запиту
відмовлено. Вважає, що своєю відмовою
відповідач порушив право позивача на
доступ до публічної інформації,
передбачене ст.20 Закону України "Про
доступ до публічної інформації" та
право на проведення моніторингу з
питань запобігання та протидії
дискримінації, передбачене ч.1 ст.13
Закону України "Про засади запобігання
та протидії дискримінації в Україні".

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
відсутність в діях відповідача
порушення вимог діючого законодавства.

Відповідач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Позивач надав до суду заяву, в якій
просив розглянути справу без участі
уповноваженого представника.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що 25.11.2013 р. ВГО "Комітет
конституційно-правового контролю
України" направлено поштою на адресу
відповідача запит на інформацію, за
підписом голови ВГО Марієн І.С., за вих.
№1035/4-13, в якому позивач просив
надіслати запитувачу належним чином
завірені копії документів:

- Статуту ВНЗ;

- Свідоцтва про реєстрацію ВНЗ;

- Довідки про включення ВНЗ до
Державного реєстру ВНЗ з додатками;

- Ліцензію ВНЗ та додатки до неї;

- Витяг ВНЗ із Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців;

- Правил прийому до ВНЗ у 2014 р.;

- Положення про приймальну комісію ВНЗ;

- Наказ про затвердження складу
приймальної комісії ВНЗ.

Листом від 09.12.2013 р. №01-15/296 В.о. Ректора
ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут" ОСОБА_1
надав відповідь, якою повідомив, що
Харківським окружним адміністративним
судом 16.10.2013 р. прийнято постанову по
аналогічній справі № 820/8190/13-а за
позовом ВГО "Комітет
конституційно-правового контролю
України" до ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут" про
визнання дій протиправними, якою
позивачу відмовлено у повному обсязі.
Зазначеним судовим рішенням
встановлено факт відсутності у
відповідача статусу розпорядника
публічної інформації. У відповіді
зазначено, що зазначена постанова суду
на момент надання відповіді
розглядається судом апеляційної
інстанції, уз в'язку з чим відповідь на
повторний аналогічний запит від 25.11.2013
року №1035/4-13 буде надано після
остаточного розгляду судової справи №
820/8190/13-а.

Позивач, вважаючи що своєю відмовою
відповідач порушив право на доступ до
публічної інформації, звернувся до
суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що під час судового розгляду не
було встановлено факту порушення
відповідачем прав та законних
інтересів позивача на отримання
публічної інформації, які передбачені
Законом України "Про доступ до
публічної інформації".

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України "Про
доступ до публічної інформації"
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом.

У відповідності до вимог ст. 5 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації" доступ до інформації
забезпечується шляхом її оприлюднення
у засобах масової інформації (в
офіційних друкованих виданнях, на
офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет,
на інформаційних стендах та будь-яким
іншим способом) та через надання
інформації за запитами на інформацію.

Положеннями статті 12 Закону України
"Про доступ до публічної інформації"
передбачено, що суб'єктами відносин у
сфері доступу до публічної інформації
є:

1) запитувачі інформації - фізичні,
юридичні особи, об'єднання громадян без
статусу юридичної особи, крім суб'єктів
владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб'єкти,
визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або
відповідальна особа з питань запитів
на інформацію розпорядників
інформації.

До обов'язків розпорядників
інформації, зокрема, віднесено
надавати достовірну, точну та повну
інформацію, а також у разі потреби
перевіряти правильність та
об'єктивність наданої інформації
(пункт 6 частини 1 статті 14 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації").

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації", запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.

Виходячи з наведених норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що під запитом на інформацію
слід вважати прохання надати відомості
та/або дані, які перебувають у
володінні розпорядників публічної
інформації, що відображені та
задокументовані будь-якими засобами та
на будь-яких носіях.

Згідно з пунктом третім частини 5
статті 19 Закону України "Про доступ до
публічної інформації", запит на
інформацію має містити серед іншого
загальний опис інформації або вид,
назву, реквізити чи зміст документа,
щодо якого зроблено запит, якщо
запитувачу це відомо.

Аналізуючи зміст запиту на інформацію
від 25.11.2013 року №1035/4-13, колегія суддів
дійшла висновку, що він не містить у
собі прохання надати конкретну
публічну інформацію (відомості або
дані), а лише є проханням надіслати
належним чином засвідчені копії
документів. У запиті не наведено, яка
саме публічна інформація була
необхідна позивачу та містилася у
витребуваних документальних джерелах
інформації.

За таких обставин вищенаведений лист
не є належним чином оформленим запитом
про надання інформації у розумінні
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", що згідно пункту 4 частини 1
статті 22 вказаного Закону виключає
обов'язок в його задоволенні.

Також, колегія суддів зазначає, що
згідно з пунктом 3 частини 1 статті 13
Закону України "Про доступ до публічної
інформації", розпорядниками інформації
для цілей цього Закону визнаються
особи, якщо вони виконують делеговані
повноваження суб'єктів владних
повноважень згідно із законом чи
договором, включаючи надання освітніх,
оздоровчих, соціальних або інших
державних послуг, - стосовно
інформації, пов'язаної з виконанням
їхніх обов'язків.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про вищу освіту", вищий навчальний
заклад державної форми власності як
вищий навчальний заклад, заснований
державою, що фінансується з державного
бюджету і підпорядковується
відповідному центральному органу
виконавчої влади.

Згідно з частиною 2 статті 21 Закону
України "Про вищу освіту", власник
делегує свої повноваження керівникові
вищого навчального закладу. А
відповідно до статті 32 Закону України
"Про вищу освіту" безпосереднє
управління діяльністю вищого
навчального закладу здійснює його
керівник - ректор.

Мережа вищих навчальних закладів
державної і комунальної форм власності
визначається Кабінетом Міністрів
України відповідно до
соціально-економічних та
культурно-освітніх потреб у них. Вищий
навчальний заклад діє на підставі
власного статуту.

Як було встановлено під час судового
розгляду, приватний ВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут" не
входить до мережі навчальних закладів
державної та комунальної форм
власності.

Згідно п.1.11 Статуту ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут",
Інститут заснований Об'єднанням
профспілок Харківської області, і є
базовим навчальним закладом системи
підготовки профспілкових кадрів
України.

Таким чином, власник інституту
(Об'єднання профспілок Харківської
області) не є суб'єктом владних
повноважень та не делегував ніяких
повноважень керівникові вищого
навчального закладу, заснованого ним.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що ані державою, ані
будь-яким суб'єктом владних
повноважень не було делеговано
відповідачу жодних повноважень.

Згідно ст. 29 Закону України "Про вищу
освіту", управління вищим навчальним
закладом здійснюється на основі
принципів: автономії та
самоврядування; розмежування прав,
повноважень та відповідальності
власника (власників), органів
управління вищою освітою, керівництва
вищого навчального закладу та його
структурних підрозділів; поєднання
колегіальних та єдиноначальних засад;
незалежності від політичних партій,
громадських та релігійних організацій.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що ПВНЗ "Харківський
соціально-економічний інститут" не є
розпорядником публічної інформації в
розумінні положень статті 13 Закону
України "Про доступ до публічної
інформації".

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції з приводу відсутності в діях
відповідача порушення прав та законних
інтересів позивача на отримання
публічної інформації, які передбачені
Законом України "Про доступ до
публічної інформації".

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС
України розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У відповідності до ст. 69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів. Докази суду надають особи,
які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 71 КАС України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
суд згідно із статтею 86 цього ж Кодексу,
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем,
як під час розгляду справи у суді
першої інстанції так і під час її
апеляційного перегляду, не було надано
належних та допустимих доказів на
підтвердження того, що вищезазначеними
діями відповідача було порушено права
та охоронювані законом інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень було доведено про
правомірність власних дій.

Натомість, відповідач, будучі суб'єктом
владних повноважень та заперечуючи
проти позову, довів правовірність
власних дій.

З огляду на встановлені під час
розгляду справи обставини, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо
необґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014 року
по справі №820/10023/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Всеукраїнської
громадської організації "Комітет
конституційного-правового контролю
України" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 08.07.2014р. по
справі №820/10023/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.