Справа № 2а-/0770/2426/11
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 р.
Справа № 123079/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Матковської З.М., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області на постанову Закарпатського
окружного адміністративного суду від 26
серпня 2011 року у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області до Підрозділу примусового
виконання рішень відділу Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області про визнання дій
неправомірними, зупинення виконавчого
провадження ВП № 26855299 від 15.06.2011 та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В
И Л А:

25.07.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
неправомірними, зупинення виконавчого
провадження ВП № 26855299 від 15.06.2011 та
зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
виконавче провадження про примусове
виконання виконавчого листа № 2а-1953/09
від 10.03.2011 року, відкрите постановою
відповідача від 15.06.2011 року, належить
закінчити на підставі ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» у
зв'язку зі смертю стягувача - ОСОБА_1.

Постановою Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2011
року адміністративний позов
задоволено. Визнано дії Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області неправомірними та зобов'язано
Підрозділ примусового виконання
рішень відділу Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Закарпатській області закінчити
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2а-1953/09 від 10.03.2011
року, виданим Тячівським районним
судом, про зобов'язання Управління
Пенсійного фонду України в Тячівському
районі Закарпатської області
нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням раніше виплачених сум в
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року. В
іншій частині позову відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідно до ч.5 ст.124
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що враховуючи
вимоги п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження», виконавче
провадження підлягає закінченню, в
тому числі, у разі смерті стягувача,
якщо виконання їх вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що виконавчим
листом №2а-1953/09 від 10.03.2011 року, виданим
Тячівським районним судом, зобов'язано
Управління Пенсійного фонд України в
Тячівському районі Закарпатської
області нарахувати та виплатити ОСОБА_1
підвищення до пенсії в розмірі 30%
мінімальної пенсії за віком,
передбачене ст.6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», з
урахуванням раніше виплачених сум в
період з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року.

Постановою відповідача ВП № 26855299 від
15.06.2011 відкрито виконавче провадження з
виконання зазначеного виконавчого
листа та запропоновано боржнику
виконати рішення суду у строк до 22.06.2011
року. (а.с.7)

Згідно копії свідоцтва про смерть
серії НОМЕР_1 від 06.04.2011 року ОСОБА_1
померла ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.5)

На підставі вищезгаданого свідоцтва
позивач звернувся до відповідача із
листом з проханням закінчити виконавче
провадження за виконавчим листом №
2а-1953/09 від 10.03.2011 року у зв'язку зі
смертю стягувача ІНФОРМАЦІЯ_1
відповідно до ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження». Однак
відповідач повторно зобов'язав
Управління Пенсійного фонду України в
Тячівському районі Закарпатської
області виконати рішення суду та
виплатити підвищення до пенсії членам
сім'ї померлого, які проживали разом з
пенсіонером на день його смерті, з
посиланням на вимоги ст.52 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування». (а.с.4,6)

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України
«Про виконавче провадження» виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню.

У відповідності до ст.6 Закону України
«Про соціальний захист дітей війни»,
дітям війни (крім тих, на яких
поширюється дія Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту») до пенсії або
щомісячного довічного грошового
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, виплачується підвищення у
розмірі надбавки, встановленої для
учасників війни.

Пунктом 1 ст.52 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» передбачено, що сума
пенсії, що належала пенсіонерові і
залишилася недоотриманою у зв'язку з
його смертю, виплачується по місяць
смерті включно членам його сім'ї, які
проживали разом з пенсіонером на день
його смерті, у тому числі
непрацездатним членам сім'ї,
зазначеним у ч. 2 ст. 36 цього Закону, які
знаходилися на його утриманні,
незалежно від того, проживали вони
разом з померлим пенсіонером чи не
проживали.

Згідно ст.1 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» дає визначення поняттю
пенсія, у відповідності до якого це
щомісячна пенсійна виплата в
солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, яку отримує
застрахована особа в разі досягнення
нею передбаченого цим Законом
пенсійного віку чи визнання її
інвалідом, або отримують члени її сім'ї
у випадках, визначених цим Законом.

Керуючись вищенаведеним колегія
суддів погоджується з думкою суду
першої інстанції про те, що за життя
ОСОБА_1 нарахування підвищення до
пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії
за віком, присуджене до стягнення за
рішенням Тячівського районного суду,
здійснено не було, тому воно не може
вважатися недоотриманою пенсією в
розумінні вищезазначеного закону, у
зв'язку з чим посилання відповідача на
положення ст.52 закону не може бути
застосована в даному випадку.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у разі
смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва.

Колегія суддів також зазначає, що
вимоги про отримання підвищення до
пенсії носять персональний характер і
нерозривно пов'язані з особою, а спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку, відтак подана
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Підрозділу
примусового виконання рішень відділу
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області залишити без задоволення, а
постанову Закарпатського окружного
адміністративного суду від 26 серпня 2011
року у справі №2а-0770/2426/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
З.М.Матковська

В.С.Затолочний