Справа № 826/10279/14
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2014 року 08:40 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Кузьменко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОб'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Моноліт»доДержавної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення - рішення, В С
Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Моноліт»
(далі по тексту - позивач, ОСББ
«Моноліт») звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі по
тексту - відповідач, ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві) про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення від 27 червня 2014 року №.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 21 липня 2014 року
відкрито провадження у справі та
призначено її до судового розгляду на 30
липня 2014 року.

У судовому засіданні 30 липня 2014 року
судом оголошувалась перерва до 11
серпня 2014 року.

У судовому засіданні 11 серпня 2014 року
представник позивача наполягав на
задоволенні позову. Представник
відповідача проти задоволення позову
заперечував.

У порядку частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
представники сторін надали суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження, що
стало підставою для постановлення
судом 11 серпня 2014 року ухвали про
перехід до розгляду справи в
письмовому провадженні.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

ОСББ «Моноліт» зареєстровано як
юридична особа Святошинською районною
в м. Києві державною адміністрацією та
взято на податковий облік в ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві 05 березня 2011 року за №2034.

У період з 10 по 17 січня 2014 року
посадовими особами відповідача на
підставі направлень від 10 січня 2014 року
№10/22-04 та №11/22-04, згідно з підпунктом
78.1.11 пункту 78.1 статті 78, статті 81 та
статті 82 Податкового кодексу України,
відповідно до наказів від 10 січня 2014
року №18 та від 16 січня 2014 року №64,
постанови старшого слідчого СУ
фінансових розслідувань ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві майора податкової міліції
Домбай М.М., внесеної до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за №0000095
від 11 липня 2013 року, проведена
документальна позапланова виїзна
перевірка ОСББ «Моноліт» з питань
дотримання вимог податкового
законодавства щодо правильності
нарахування та повноти сплати податку
на додану вартість, податку на прибуток
та податку з доходів фізичних осіб за
період з 01 жовтня 2009 року по 31 липня 2013
року, за результатами якої складно акт
№1/26-57-22-04-10/31349999 від 24 січня 2014 року
(далі по тексту - Акт перевірки).

Відповідно до висновків, викладених у
Акті перевірки, податковим органом
встановлено порушення суб'єктом
господарювання вимог пункту 4.1 статті 4
Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» та пункту 44.1
статті 44, пунктів 138.1, 138.2 статті 138,
підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139,
пункту 157.11 статті 157 Податкового
кодексу України, яке полягало у не
включенні до доходів з інших джерел, що
підлягають оподаткуванню (р. 10 Звіту
про використання коштів неприбуткових
установ та організацій) доходів,
отриманих від орендарів за утримання
прибудинкової території,
водопостачання, охорону об'єкту, що
призвело до заниження податку на
прибуток на загальну суму 196677 грн.

Не погоджуючись з такими висновками
податкового органу, ОСББ «Моноліт»
подало заперечення до Акту перевірки,
за результатами розгляду яких листом
від 26 лютого 2014 року №2321/10/26-57-22-04-22
висновки акта документальної
позапланової перевірки залишені без
змін.

Наведене зумовило винесення
відповідачем 28 лютого 2014 року
податкового повідомлення - рішення
№, яким збільшено суму грошового
зобов'язання по податку на прибуток у
розмірі 225560,00 грн., з яких за основним
платежем на суму 196677,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями на суму 28883,00
грн.

За результатами розгляду первинної
скарги ОСББ «Моноліт» рішенням
Головного управління Міндоходів у м.
Києві від 14 травня 2014 року
№4244/10/26-15-10-06-15 податкове повідомлення -
рішення № скасовано в частині
податку на прибуток у розмірі 96120,00 грн.
та застосування штрафних (фінансових)
санкцій у розмірі 15571,00 грн.

Оскарження податкового повідомлення -
рішення № та рішення Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 14
травня 2014 року до Міністерства доходів
і зборів України стало підставою для
винесення 17 червня 2014 року рішення
№10721/6/99-99-10-01-15, яким у задоволенні
скарги відмовлено.

27 червня 2014 року згідно з підпунктом
54.3.2 пункту 54.3. статті 54, пункту 123.1
статті 123, пункту 6.7 підрозділу 10
розділу ХХ Податкового кодексу
України, на підставі Акта перевірки та
рішень, прийнятих за результатами
розгляду скарг позивача, ДПІ у
Святошинському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві винесло податкове
повідомлення - рішення №, яким
збільшила суму грошового зобов'язання
по податку на прибуток у розмірі 130869,00
грн., з яких за основним платежем на
суму 100557,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями на суму 13312,00
грн.

Посилаючись на безпідставність та
необґрунтованість висновків
податкового органу, що стали підставою
для збільшення суми грошового
зобов'язання, ОСББ «Моноліт»
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, а саме Акту
перевірки, у період, що перевірявся
податковим органом, між позивачем
(замовником) та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 (генпідрядником) 20
квітня 2011 року було укладено договір
генерального підряду №1404/11.

Відповідно до пункту 1.1 названого
договору генпідрядник на умовах цього
договору зобов'язується власними та /
або залученими силами виконати роботи
за завданням замовника з використанням
своїх та / або залучених матеріалів та
устаткування, а замовник
зобов'язується прийняти і оплатити
виконані роботи.

Найменування та вид робіт закріплені у
пункту 1.2 договору, а саме комплекс
робіт пов'язаних з ремонтом покриття
балконів верхніх поверхів (ремонт даху
будинку) та ремонт екранів балконів з
пристроєм захисного козирка, для
забезпечення безпеки мешканців, що
розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Обсяг робіт складає 30 кв.м. покриття
балконів верхніх поверхів (ремонт даху
будинку) та 206 кв.м. екранів балконів з
пристроєм захисного козирка, для
забезпечення безпеки мешканців.

Ціна робіт та порядок розрахунків
врегульовані положеннями розділу 2
договору. Так, ціна робіт зафіксована у
розмірі 54362 грн. та включає в себе
відшкодування витрат генпідрядника та
плату за виконані ним роботи.

Замовник сплачує генпідряднику
передплату у розмірі 13590,50 грн. протягом
3 банківських днів з моменту підписання
сторонами договору, а решту суми - 40771,50
грн. сплачує протягом 6 місяців рівними
частинами по 6795,25 грн. до 20 числа
кожного місяця.

На виконання умова договору
генерального підряду №1404/11 сторонами
підписано акти виконаних робіт по
зовнішньому утепленню фасаду від 29
вересня 2011 року, згідно з якими
вартість виконаних робіт зафіксована в
розмірі 44602,00 грн. та 14827,30 грн.

Також позивачем проведено оплату за
виконані роботи у розмірі 59789,00 грн., на
підтвердження чого під час перевірки
надано платіжні доручення на
перерахування оплати за комплекс
робіт, пов'язаних з ремонтом покриття
балконів верхніх поверхів згідно
договору №1404/11 від 20 квітня 2011 року.

Посилаючись на оформлення договору та
актів відповідно до вимог Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні» ОСББ
«Моноліт» вважає помилковими висновки
податківців щодо безпідставного
віднесення сплачених за договором
генерального підряду коштів до складу
видатків неприбуткової організації, що
стало підставою для їх включення до сум
оподатковуваного доходу.

Також протягом періоду, що підлягав
перевірці, позивач здавав в оренду
нежитлові приміщення.

Однак, грошові кошти, отримані від
орендарів в якості оплати за утримання
прибудинкової території, до доходів з
інших джерел, що підлягають
оподаткуванню, не включав.

Обґрунтовуючи правомірність таких дій,
ОСББ «Моноліт» посилається на
положення Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», згідно з
якими об'єднання не здійснює поставку
житлово-комунальних послуг, а доходи,
отримані за утримання будинку та
прибудинкової території є платою за
житлово-комунальні послуги, тобто
об'єкт оподаткування за такими
операціями відсутній.

Аналізуючи обґрунтованість та
правомірність висновків податкового
органу, а також доводів позивача,
викладених у адміністративному позові,
суд приходить до наступного.

Основними нормативно-правовими актами,
які регулюють спірні правовідносини, у
відповідні періоди є Закон України
«Про оподаткування прибутку
підприємств» від 28.12.1994р. №334/94-ВР з
наступними змінами та доповненнями,
який діяв до 01 квітня 2011 року (далі по
тексту - Закон України від 28.12.1994р.
№334/94-ВР) та Податковий кодекс України
(далі по тексту - ПК України).

Оподаткування неприбуткових установ і
організацій врегульовано положеннями
пункту 7.11 Закону України від 28.12.1994р.
№334/94-ВР.

Ця стаття застосовується до
неприбуткових установ і організацій,
які є, зокрема, житлово-будівельними
кооперативами, об'єднаннями
співвласників багатоквартирних
будинків, створеними у порядку,
визначеному законом (абзац «є»).

Згідно з абзацом 4 підпункту 7.11.7 пункту
7.11 статті 7 названого Закону від
оподаткування звільняються доходи
неприбуткових організацій, визначених
в абзаці «є» підпункту 7.11.1, отримані у
вигляді внесків, коштів або майна, які
надходять таким неприбутковим
організаціям для забезпечення потреб
їх основної діяльності, та у вигляді
пасивних доходів.

Під терміном «основна діяльність»
згідно абзацу 3 підпункту 7.11.13 пункту 7.11
статті 7 Закону України від 28.12.1994р.
№334/94-ВР, слід розуміти діяльність
неприбуткових організацій з надання
благодійної допомоги, просвітніх,
культурних, наукових, освітніх та інших
подібних послуг для суспільного
споживання, зі створення систем
соціального самозабезпечення громадян
(недержавні пенсійні фонди, кредитні
спілки та інші подібні організації). До
основної діяльності також включається
продаж неприбутковою організацією
товарів (послуг), які пропагують
принципи та ідеї, для захисту яких було
створено таку неприбуткову
організацію, та які є тісно пов'язаними
з її основною діяльністю, якщо ціна
таких товарів (послуг) є нижчою за
звичайну або коли така ціна
регулюється державою. До основної
діяльності не включаються операції з
надання товарів (послуг)
неприбутковими організаціями,
визначеними в абзацах «в» - «д»
підпункту 7.11.1 цього пункту, особам
іншим, ніж засновники (члени, учасники)
таких організацій. Кабінет Міністрів
України може вводити тимчасові
обмеження щодо поширення норм цього
пункту на продаж неприбутковими
організаціями окремих товарів чи
послуг у разі коли такий продаж
загрожує або суперечить правилам
конкуренції на ринку визначеного
товару, при існуванні достатніх
доказів, наданих особами, які
оподатковуються цим податком, та
надають аналогічні товари (послуги),
про таке порушення. Статутні документи
неприбуткових організацій мають
містити вичерпний перелік видів їх
діяльності.

Згідно підпункту 7.11.12 названої статті
порядок обліку і подання податкової
звітності про використання коштів
неприбуткових організацій
(неприбуткових організацій, визначених
в абзаці «ж» підпункту 7.11.1, у частині
обліку і подання податкової звітності
за доходами, що підлягають
оподаткуванню) затверджує центральний
податковий орган.

Аналогічні правові норми закріплені й
у Податкового кодексі України, зокрема
у статті 157.

Так, пунктом 157.1 названої статті
закріплено, що вона застосовується до
неприбуткових установ та організацій,
зареєстрованих згідно з вимогами
законодавства та внесених
контролюючими органами в
установленому порядку до Реєстру
неприбуткових організацій та установ,
які є, зокрема, житлово-будівельними
кооперативами та об'єднаннями
співвласників багатоквартирного
будинку (абзац «е»).

Підпунктом 157.8 статті 157 ПК України
також закріплено, що від оподаткування
звільняються доходи неприбуткових
організацій, визначених у підпункті
«е» пункту 157.1 цієї статті, отримані у
вигляді внесків, коштів або майна, які
надходять таким неприбутковим
організаціям для забезпечення потреб
їх основної діяльності та у вигляді
пасивних доходів.

Згідно пункту 157.15 під терміном
«основна діяльність» для цілей цього
підпункту слід розуміти діяльність
неприбуткових організацій, яка
визначена для них як основна законом,
що регулює діяльність відповідної
неприбуткової організації, у тому
числі з надання реабілітаційних та
фізкультурно-спортивних послуг для
інвалідів (дітей-інвалідів),
благодійної допомоги, просвітніх,
культурних, наукових, освітніх,
соціальних та інших подібних послуг
для суспільного споживання, зі
створення систем соціального
самозабезпечення громадян (недержавні
пенсійні фонди та інші подібні
організації).

До основної діяльності також
включається продаж неприбутковою
організацією товарів, виконання робіт,
надання послуг, які пропагують
принципи та ідеї, для захисту яких було
створено таку неприбуткову
організацію, та які є тісно пов'язаними
з її основною діяльністю, якщо ціна
таких товарів, виконаних робіт, наданих
послуг є нижчою від звичайної або якщо
така ціна регулюється державою.

У той же час, до основної діяльності не
включаються операції з надання
товарів, виконання робіт, надання
послуг неприбутковими організаціями,
визначеними в підпунктах «в» - «ґ»
пункту 157.1 цієї статті, особам, іншим,
ніж засновники (члени, учасники) таких
організацій. Кабінет Міністрів України
може вводити тимчасові обмеження щодо
поширення норм цього пункту на продаж
неприбутковими організаціями окремих
товарів чи послуг у разі, якщо такий
продаж загрожує або суперечить
правилам конкуренції на ринку
визначеного товару, при існуванні
достатніх доказів, наданих особами, які
оподатковуються цим податком та
надають аналогічні товари, виконують
роботи, надають послуги, про таке
порушення. Статутні документи
неприбуткових організацій повинні
містити вичерпний перелік видів їх
діяльності, які не передбачають
одержання прибутку згідно з нормами
законів, що регулюють їх діяльність.

Порядок обліку і подання податкової
звітності про використання коштів
неприбуткових організацій (визначених
у підпункті «є» пункту 157.1 цієї статті в
частині обліку і подання податкової
звітності за доходами, що підлягають
оподаткуванню), згідно пункту 157.14
статті 157 ПК України, встановлює
Центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику.

На реалізацію правової норми підпункту
7.11.12 пункту 7.11 статті 7 Закону України
від 28.12.1994р. №334/94-ВР та пункту 157.14
статті 157 ПК України наказом Державної
податкової адміністрації України від
11.07.1997р. №233, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 06.08.1997р.
за №290/2094, затверджено форми Звіту про
використання коштів неприбуткових
організацій і установ та Порядку її
заповнення (далі по тексту - Порядок
№233), який діяв до 01 квітня 2011 року, а
наказом Державної податкової
адміністрації України від 31.01.2011р. №56,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 14.02.2011р. за №192/18930, - затверджено
форми та Порядку складання Податкового
звіту про використання коштів
неприбуткових установ та організацій
(далі по тексту - Порядок №56), який діяв
до 18 березня 2014 року.

Так, відповідно до розділу 2 Порядку №56
звіт складається з двох частин. У I
частині Податкового звіту у рядках 1 - 7
відображаються всі доходи відповідної
неприбуткової організації, що
звільняються від оподаткування
податком на прибуток. Профінансовані
видатки бюджетної установи
(організації) відображаються у рядку 8,
видатки інших неприбуткових
організацій - у рядку 9. Суми витрат на
утримання неприбуткової організації,
крім бюджетних, відображаються у рядку
9.1, витрати, що здійснюються
неприбутковою організацією для
виконання статутних завдань, - у рядку
9.2, за відповідними напрямами
використання - у рядках 9.2.1 - 9.2.9).

Аналіз наведених правових норм дає
підстави для висновку, що будь-яких
вимог до документів, які підтверджують
використання грошових коштів
неприбутковою організацією, ними не
закріплено.

У той же час, слід погодитись з позицією
податкового органу про те, що
зазначений звіт є формою податкової
звітності неприбуткових організацій, а
тому внесені до неї дані мають бути
підтверджені належним чином
оформленими первинними документами.

Так, відповідно до частини 2 статті 3
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» від 16.07.1999р. № 996-ХІV (в редакції
на момент спірних правовідносин) (далі -
Закон України від 16.07.1999р. № 996-ХІV)
фінансова, податкова, статистична та
інші види звітності, що використовують
грошовий вимірник, ґрунтуються на
даних бухгалтерського обліку, який
ведеться підприємством.

В розумінні Закону України від 16.07.1999р.
№ 996-ХІV первинний документ - документ,
який містить відомості про
господарську операцію та підтверджує
її здійснення.

Згідно з частиною 1 статті 9 названого
Закону підставою для бухгалтерського
обліку господарських операцій є
первинні документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції (ч.
2 ст. 9 Закону № 996-ХІV).

Відповідно до пункту 2.1 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995р. № 88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05 червня
1995 року за № 168/704 (в редакції на момент
спірних правовідносин) (далі -
Положення №88), яке встановлює порядок
створення, прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності (підприємства),
установ та організацій, основна
діяльність яких фінансується за
рахунок коштів бюджету (установи),
первинні документи - це письмові
свідоцтва, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Господарські операції - це факти
підприємницької та іншої діяльності,
що впливають на стан майна, капіталу,
зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо. (пункт 2.2
Положення).

В силу пункту 2.4 Положення №88 первинні
документи (на паперових і
машинозчитуваних носіях інформації)
для надання їм юридичної сили і
доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Залежно від характеру операції та
технології обробки даних до первинних
документів можуть бути включені
додаткові реквізити: ідентифікаційний
код підприємства, установи з
Державного реєстру, номер документа,
підстава для здійснення операцій, дані
про документ, що засвідчує
особу-одержувача тощо.

Аналіз викладених норм свідчить про те,
що витрати для цілей податкового
обліку мають бути фактично здійснені і
підтверджені належним чином
складеними первинними документами, що
відображають реальність господарської
операції, яка є підставою для
формування податкового обліку
платника податків.

Однак, надані позивачем акти виконаних
робіт по зовнішньому утепленню фасаду
від 29 вересня 2011 року, підписані за
результатами виконання робіт,
передбачених договором генерального
підряду №1404/11, приведеним вище вимогам
нормативно-правових актів не
відповідають, оскільки з їх змісту не
уявляється за можливе встановити за
результатами виконання яких саме робіт
підписані зазначені акти, а також за
відсутності одиниць виміру
господарської операції незрозуміло
чому вартість виконаних
генпідрядником робіт виявилась
більшою за визначену у пункту 2.1
договору.

У той же час, оформлення зазначених
документів із названими вище
порушенням, на думку суду, не може бути
підставою для включення сплачених на
їх підставі грошових коштів до сум
доходу, отриманого неприбутковою
установою з інших джерел, що підлягає
оподаткуванню згідно з абзацом другим
пункту 157.11 статті 157 розділу III ПК
України, оскільки порушення в
оформленні документів жодним чином не
пливають на факт отримання грошових
коштів з певних джерел, зокрема таких,
що звільняються від оподаткування
податком на прибуток.

З огляду на викладене, відповідачем
безпідставно враховано суми сплачені
за договором генерального підряду
№1404/11 у період з квітня по листопад 2011
року до доходу з інших джерел, що
підлягає оподаткуванню (рядок 12), а отже
необґрунтовано визначено грошове
зобов'язання по податку на прибуток у
розмірі 13751,00 грн. (59789,00*23%).

Відповідно до пункту 7 підрозділу 10
«Інші перехідні положення» розділу ХХ
ПК України штрафні санкції за
порушення податкового законодавства
за період з 1 січня по 30 червня 2011 року
застосовуються у розмірі не більше 1
гривні за кожне порушення.

Пунктом 123.1 статті 123 ПК України також
закріплено, що у разі якщо контролюючий
орган самостійно визначає суму
податкового зобов'язання, зменшення
суми бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, - тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи ненадання відповідачем під
час розгляду справи розрахунку
грошового зобов'язання, зазначеного у
оскаржуваному податковому
повідомленні - рішення із зазначенням
сум за основним платежем та
нарахованими по ним штрафними
(фінансовими) санкціями, суд
позбавлений можливості визначити
розмір безпідставно накладених
штрафних (фінансових) санкцій на суму
грошового зобов'язання по податку на
прибуток у розмірі 13751,00 грн.

У той же час, суд не погоджується з
доводами ОСББ «Моноліт» щодо
помилкового віднесення податковим
органом сум, отриманих від орендарів в
якості оплати за утримання будинку та
прибудинкової території, до сум
оподаткованого доходу.

Як закріплено у підпункті 7.11.13 пункту
7.11 статті 7 Закону України від 28.12.1994р.
№334/94-ВР та пункті 157.15 статті 157 ПК
України до основної діяльності не
включаються операції з надання
товарів, виконання робіт, надання
послуг неприбутковими організаціями,
визначеними в абзацах «в» - «д»
підпункту 7.11.1 цього пункту - підпунктах
«в» - «ґ» пункту 157.1 цієї статті, особам,
іншим, ніж засновники (члени, учасники)
таких організацій.

Отже, отримання відшкодування витрат
на утримання будинку та прибудинкової
території від орендарів, які не є
членами ОСББ, є доходом з інших джерел
та підлягає оподаткування у порядку
визначеному абзацом 2 підпункту 7.11.9
пункту 7.11 статті 7 Закону України від
28.12.1994р. №334/94-ВР та абзацом 1 пункту 157.11
статті 157 ПК України.

Посилання позивача на понесені ним
витрати у зв'язку зі сплатою вартості
комунальних послуг наданих таким
орендарям суд до уваги не приймає,
оскільки названими вище положеннями
Закону та Кодексу закріплено право
неприбуткової організації зменшити
суму доходів на суму витрат, пов'язаних
з отриманням таких доходів.

Крім того, ані до позовної заяви, ані
під час розгляду справи, позивачем не
надано будь-яких документальних
підтверджень проведення ним
розрахунку сум, сплачених орендарями
за утримання будинку та прибудинкової
території, з урахуванням грошових
коштів, сплачених виконавцям
житлово-комунальних послуг.

Так само не підтверджується наявними у
матеріалах справи доказами твердження
позивача про врахування податковим
органом сум коштів, сплачених
орендарями в якості орендної плати за
приміщення, в складі сум, які
підлягають оподаткуванню податком на
прибуток.

Доводи позивача щодо правомірності не
включення ним сум, отриманих від членів
об'єднання для здійснення оплати за
договорами про охорону об'єкту №352 від
19 березня 2010 року та №326 від 01 травня 2012
року, суд не перевіряє, оскільки згідно
з додатковими поясненнями, наданими
представником відповідача у судовому
засіданні 11 серпня 2014 року,
правомірність дій позивача
підтверджена рішенням Головного
управління Міндоходів у м. Києві від 14
травня 2014 року №4244/10/26-15-10-06-15, а
відповідні суми не були враховані під
час розрахунку грошового зобов'язання,
визначеного у оскаржуваному позивачем
податковому повідомленні - рішенні.

Крім того, суд вражає за необхідне
звернути увагу, що під час розрахунку
суми прибутку, що підлягає
оподаткуванню за І квартал 2011 року та
зазначена у таблиці, приведеній на
сторінці 7 Акту перевірки, працівниками
ДПІ у Святошинському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві допущено
арифметичну помилку.

Так, прибуток, що підлягає
оподаткуванню за відповідний період
складається з сум, отриманих позивачем
по договору оренди приміщення від
15.05.2010р. №14/05/10, укладеного з
громадянином ОСОБА_3 - 17990,00 грн., сум,
отриманих від членів об'єднання для
здійснення оплати за договором про
охорону об'єкту №352 від 19 березня 2010
року - 36000,00 грн. та сум, отриманих від
орендарів в якості оплати за утримання
будинку та прибудинкової території -
15416,78 грн.

Отже, загальна сума прибутку становить
69407 грн. (17990,00+36000,00+15417), а не 69856 грн., як
зазначено в Акті перевірки.

Відповідно, сума податкового
зобов'язання за відповідний період
становить 17352,00 грн., що на 112,00 грн.
менше, ніж нараховано податковим
органом.

Все вище викладене, на думку суду,
свідчить про необхідність визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення - рішення від
27 червня 2014 року № повністю,
оскільки провести розрахунок сум
грошового зобов'язання за основним
платежем та штрафними (фінансовими)
санкціями, визначених податковим
органом правомірно, за наявними у
матеріалах справи документами не
уявляється за можливе.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б повністю спростовували
доводи позивача, відповідач суду не
надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
приходить до висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог.

Відповідно до частини 1 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України Якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та
скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Святошинському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві від 27 червня 2014 року
№.

3. Присудити з Державного бюджету
України на користь Об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Моноліт» (03115, АДРЕСА_1, ) понесені ним витрати по
сплаті судового збору у розмірі 227
(двісті двадцять сім) грн. 75 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Кузьменко