Справа № 820/13571/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2014 р.
№ 820/13571/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Мороко
А.С.,

при секретарі судового засідання -
Арустамові А.А.,

за участю представників позивача -
Ринкевича Ю.Б., Поліщука О.Л.,

представника Державної екологічної
інспекції в Харківській області
-Полухіна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг" до Державної
екологічної інспекції в Харківській
області, державного інспектора з
охорони навколишнього природного
середовища Харківської області
Чорноморець Марії Сергіївни про
визнання незаконним та скасування
припису,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Центр передових
технологій будівництва та ремонта
автомобільних доріг" звернулося до
Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати незаконним
та скасувати пункт 5 припису від
19.05.2014 року № 06-22-126 державного
інспектора з охорони навколишнього
природного середовища Харківської
області Чорноморець Марії Сергіївни
про зобов'язання позивача отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземні води).

Ухвалою суду від 13.08.2014 року залучено до
участі у справі другого відповідача -
Державну екологічну інспекцію в
Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог
представники позивача в судовому
засіданні зазначили, що ТОВ "Центр
передових технологій будівництва та
ремонту автомобільних доріг"
використовує підземні води для власних
господарсько-побутових потреб та в
обсязі не більше 300 м3/добу, у зв'язку з
чим у відповідності до статті 23 Кодексу
України про надра має право не
отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземні води).

Представник Державної екологічної
інспекції в Харківській області в
судовому засіданні проти позову
заперечував, зазначивши, що у
відповідності до статті 19 Кодексу
України про надра позивач зобов'язаний
отримати спеціальний дозвіл на
користування надрами, а вимоги пункту 5
припису від 19.05.2014 року № 06-22-126 є
законними та обґрунтованими.

Державний інспектор з охорони
навколишнього природного середовища
Харківської області Чорноморець Марія
Сергіївна в судове засідання не
з'явилася, про дату час та місце справи
повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
оцінивши належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг", ідентифікаційний
код юридичної особи 30883206 зареєстровано
як юридична особа 11.04.2000 року.

Фахівцями Державної екологічної
інспекції в Харківській області
проведена планова перевірка
дотримання позивачем вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
речовинами, за результатами якої
складено акт № 569/01-04/06-09 від 13.05.2014 року,
висновками якого встановлено, зокрема,
відсутність у позивача спеціального
дозволу на користування надрами
(підземними водами).

За результатами перевірки Державною
екологічною інспекцією в Харківській
області винесено припис від 19.05.2014 року
№ 06-22-126, яким позивача зобов'язано
усунути порушення вимог
природоохоронного законодавства,
зокрема, пунктом 5 зобов'язано отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземні води) до 19.08.2014 року.

Суд з такими висновками відповідачів
не погоджується та вважає пункт 5
припису від 19.05.2014 року № 06-22-126
незаконним та таким, що підлягає
скасуванню, виходячи з наступного.

Статтею 19 Кодексу України про надра
визначено, що надра надаються у
користування підприємствам, установам,
організаціям і громадянам лише за
наявності у них спеціального дозволу
на користування ділянкою надр. Право на
користування надрами засвідчується
актом про надання гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл
продукції надра надаються в
користування на підставі угоди про
розподіл продукції з оформленням
спеціального дозволу на користування
надрами та акта про надання гірничого
відводу.

Користування надрами здійснюється без
надання гірничого відводу чи
спеціального дозволу у випадках,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 23 Кодексу України
про надра, якою визначено, що
землевласники і землекористувачі в
межах наданих їм земельних ділянок
мають право без спеціальних дозволів
та гірничого відводу видобувати для
своїх господарських і побутових потреб
корисні копалини місцевого значення і
торф загальною глибиною розробки до
двох метрів, підземні води для власних
господарсько-побутових потреб,
нецентралізованого та
централізованого (крім виробництва
фасованої питної води)
господарсько-питного водопостачання,
за умови що продуктивність водозаборів
підземних вод не перевищує 300 кубічних
метрів на добу, та використовувати
надра для господарських і побутових
потреб.

Судом встановлено, що позивач має
дозвіл на спеціальне водокористування
від 25.12.2012 року № 6150А/Хар., виданий
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Харківські області терміном дії до
14.11.2015 року, яким визначено ліміт забору
води: 68,52 тис.м3/рік або 296,18 м3/добу.

Перевіркою встановлено, що
водокористування підприємства
здійснюється від артезіанської
свердловини № 3, глибиною 62,5 м., що
підтверджується статистичною
звітністю про використання води за
формою 2-тп (водгосп). Так, відповідно до
статистичної звітності за 2013 рік
позивачем з артезіанської свердловини
забрано 7700 м3 підземної води на
виробничі потреби, за 1 квартал 2014 року
забір води з підземного джерела не
здійснювався, що також відповідає
журналу обліку води з артезіанської
свердловини № 3 за формою ПОД-11.

Наказом Державного комітету
статистики України від 27.07.1998 № 264 «Про
затвердження типових форм первинного
обліку», затверджено типову форму ПОД-11
- Журнал обліку водоспоживання
(водовідведення) водовимірювальними
приладами та обладнаннями.

Згідно зазначеного наказу, дані
журналів первинного обліку є основою
для заповнення статистичної звітності
за формою № 2-тп (водгосп), складання
проектів планів з охорони і
раціонального використання водних
ресурсів, а також для розрахунків плати
за використання води промисловими та
сільськогосподарськими
підприємствами

Кожне підприємство (організація,
установа) повинне мати укрупнену
балансову схему прямоточного,
оборотного водопостачання та
водовідведення із зазначенням та
нумерацією місць виміру забору
(приймання) та скидання води, а також
пунктів передачі її іншим споживачам.

Вимір витрат води проводиться у пункті
обліку на кожному водозаборі та
випуску зворотних вод, а також у
системах оборотного водопостачання,
повторного використання зворотних вод
та у пунктах передачі (приймання води)
іншим водокористувачам.

На кожний водозабір, скидання
зворотних вод, пункт одержання та
передачі свіжої та зворотної води,
оборотну систему і т. п. відкривається
окремий журнал або відводиться у ньому
необхідна кількість листів.

При наявності на одному підприємстві
декількох водозаборів та випусків
зворотних вод на кожний з них ведуть
журнал первинного обліку використання
вод за кількісними та якісними
показниками (типові форми №№ ПОД-11,
ПОД-12, ПОД-13).

Вибір водовимірювальних приладів та
обладнання визначається їх
призначенням, величиною витрат води
(максимальних та мінімальних), що
необхідно вимірювати, продуктивністю
водозабірних та водоскидних споруд,
складом зворотних вод.

Форма ПОД-11 застосовується для
визначення кількості води, що
забирається із водних об'єктів чи з
інших систем водопостачання;
передається іншим водокористувачам
або скидається до водних об'єктів;
відводиться на поля фільтрації, у
накопичувачі, випаровувачі і т. п.;
використовується у системах
оборотного та повторно-послідовного
водопостачання.

Записи у журналі за типовою формою
№ПОД-11 ведуться на основі проведення
замірів витрат води.

Графа 2 заповнюється на основі
показників водовимірювальної
апаратури. При обліку води водомірами з
підсумковим обладнанням до цієї графи
заносяться попередні та наступні
показники витратоміра у тис. куб. м.
Різниця показників заноситься до графи
4 з підведенням підсумків за кожний
місяць та в цілому за рік.

Якщо облік води здійснюється
витратоміром, який має реєструючий
вторинний прилад, то у журналі
записується порядковий номер діаграми,
знятої з вторинного приладу. Після
планіметрування діаграми у графі 4
вказується добова витрата води в куб.
м/доб. Підсумкові витрати води за
місяць та в цілому за рік
проставляються у тис. м. куб.

При обліку води витратоміром з
показуючим обладнанням у графі 2 у
чисельнику вказуються одноразові дані,
що зняті із вторинного приладу
витратомірного обладнання, а у
знаменнику - відповідні величини
витрати води у куб. м/год. Витрата води
за кожну добу визначається множенням
середньогодинної витрати води на
кількість годин роботи витратоміра за
добу і записується у графу 4. Підсумкові
витрати води за місяць та в цілому за
рік проставляються у тис. м. куб.

Журнал перевіряється та підписується
керівником відповідної служби у
терміни, що визначаються періодичністю
проведення замірів витрати води.

Судом встановлено, що позивачем
ведеться журнал встановленого зразка
ПОД-11, в якому щоденно ведуться записи
замірів витрат води.

Порушень заповнення журналу ПОД-11 чи
невідповідність вказаних у ньому даних
перевіркою не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, у
період за 2013 рік позивачем зібрано
підземних вод в кількості 7700 м3, що
підтверджується звітами про
використання води (форми 2-ТП водгосп)
та журналом обліку води з
артезіанської свердловини № 3 за
формою ПОД-11, та не заперечується в акті
перевірки.

Відповідно до вимог статті 48 Водного
кодексу України спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.

Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських та
інших державних і громадських потреб.

Згідно пункту 5.11 Інструкції щодо
заповнення статистичної звітності
2-ТП (водгосп), затвердженої наказом
Держкомстату від 30.09.1997 № 230 та
зареєстрованої у в Міністерстві
юстиції України 16.10.1997 за № 480/2284,
показник гр. 10 включає обсяги води,
використаної для задоволення всіх
господарських, побутових і комунальних
потреб населення і працівників на
підприємствах і організаціях, крім
сільськогосподарських (наростаючим
підсумком з початку року), показник гр.
11 враховує повний обсяг використаної
води для виробничих (технічних) потреб,
включаючи обсяг свіжої води, що
надходить на підживлення систем
оборотного водопостачання
(наростаючим підсумком з початку року).

Дозвіл на спеціальне водокористування
від 25.12.2012 року № 6150А/Хар., виданий
позивачу із зазначенням цілі
водокористування - виробничі та
госппитні потреби.

За приписами статті 3 Господарського
кодексу України під господарською
діяльністю у цьому Кодексі розуміється
діяльність суб'єктів господарювання у
сфері суспільного виробництва,
спрямована на виготовлення та
реалізацію продукції, виконання робіт
чи надання послуг вартісного
характеру, що мають цінову
визначеність.

Господарська діяльність, що
здійснюється для досягнення
економічних і соціальних результатів
та з метою одержання прибутку, є
підприємництвом, а суб'єкти
підприємництва -підприємцями.

Сферу господарських відносин
становлять господарсько-виробничі,
організаційно-господарські та
внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та
інші відносини, що виникають між
суб'єктами господарювання при
безпосередньому здійсненні
господарської діяльності.

Господарсько-виробничі відносини - це
відносини, що виникають безпосередньо
у процесі здійснення суспільного
виробництва, спрямованого на
виготовлення та реалізацію продукції,
на виконання робіт чи надання послуг
вартісного характеру, що мають цінову
визначеність, та на реалізацію
дієздатності суб'єкта господарювання.
Ці відносини виникають навколо
створення певних благ, що складають
предмет господарської діяльності.

Таким чином, суд вважає, що ТОВ "Центр
передових технологій будівництва та
ремонту автомобільних доріг"
використовує підземні води для власних
господарсько-побутових потреб та в
обсязі не більше 300 м3/добу, на підставі
чого, у відповідності до статті 23
Кодексу України про надра має право не
отримувати спеціальний дозвіл на
користування надрами (підземні води).

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється
на підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити в
повному обсязі.

Визнати незаконним та скасувати пункт 5
припису від 19.05.2014 року № 06-22-126
Державної екологічної інспекції у
Харківській області про зобов'язання
товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг" (61066, м. Харків, вул.
Велозаводська, буд. 1, ідентифікаційний
код юридичної особи 30883206) отримати
спеціальний дозвіл на користування
надрами (підземні води).

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю "Центр передових
технологій будівництва та ремонту
автомобільних доріг" (61066, м. Харків, вул.
Велозаводська, буд. 1, ідентифікаційний
код юридичної особи 30883206) 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. судових витрат.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22
серпня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко