Справа № 2а-16053/11/2670
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2014 року №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Каракашьяна С.К., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну справу
за позовом Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
до Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м.Києва
Державної податкової служби
про скасування податкових
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
До Окружного адміністративного
суду міста Києва звернувся суб'єкт
підприємницької діяльності - фізична
особа ОСОБА_1 з позовом про скасування
податкових повідомлень-рішень від
Постановою окружного
адміністративного суду міста Києва від
10.04.2012 позов задоволено частково,
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 21.08.2012
зазначене рішення суду першої
інстанції скасовано, в позові
відмовлено повністю.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 18.06.2014р. постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 10.04.2012 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 21.08.2012 скасовано в частині позовних
вимог щодо скасування податкового
повідомлення-рішення від 14.07.2011 №
на новий розгляд до суду першої
Мотивом скасування постанови
Окружного адміністративного суду
міста Києва та постанови Київського
апеляційного адміністративного суду в
частині позовних вимог щодо скасування
податкового повідомлення-рішення від
зазначено, що судом першої інстанції не
визначено, яку суму податку повинен був
сплатити позивач, обчисливши
оподатковуваний дохід за загальними
правилами з урахуванням суми
документально підтверджених витрат.
З огляду на приписи частини 5 статті 227
Кодексу адміністративного судочинства
України, справа слухається з
врахуванням вказівок суду касаційної
Позовні вимоги ґрунтуються на тому, що
відповідачем неправомірно прийнято
рішення з огляду на відсутність
встановлених відповідачем порушень,
оскільки протягом І кв. 2011р. позивач
отримав доходи та поніс витрати,
пов'язані з отриманням такого доходу,
що достовірно підтверджувалося
наданими до перевірки документами,
однак відповідач необґрунтовано не
врахував цих витрат та безпідставно
нарахував податок з доходів фізичних
осіб.

Ухвалою про прийняття справи до свого
провадження судом було витребувано у
відповідача розрахунок донарахованого
позивачу податку та докази отримання
позивачем доходів.

Відповідачем витребовуваних
матеріалів та заперечень не надано,
представник відповідача в судове
засідання не з'явився, у зв'язку з чим
справу розглянуто в порядку письмового
провадження.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд м.
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

14.07.2011р. ДПІ на підставі акта від 24.06.2011р.
№ документальної позапланової
виїзної перевірки дотримання
позивачем вимог податкового, валютного
та іншого законодавства за період з
01.04.2008р. по 31.03.2011р. прийнято податкові
повідомлення-рішення:

- №, яким згідно з п. 120.1 ст. 120 ПКі
за порушення п. 4 ст. 14 розділу IV Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян" (далі -
Декрет КМ №13-92) та пп. "в" п. 19.1 ст. 19
Закону України від 22.05.2003р. № 889-IV "Про
податок з доходів фізичних осіб" (далі -
Закон №889) позивачу збільшено грошове
зобов'язання зі сплати штрафних
санкцій з податку з доходів фізичних
осіб у розмірі 170 грн.;

- №, яким згідно з пп. 54.3.2 п. 54.3 ст.
54 ПК і за порушення ст. 13 Декрету КМ
№13-92 та пп. "а" п. 19.1 ст. 19 Закону №889
позивачу збільшено грошове
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на 6943,85 грн.

Згідно з актом перевірки порушення п. 4
ст. 14 Декрету КМ №13-92 та пп. "в" п. 19.1 ст. 19
Закону №889 полягає у тому, що позивач,
перебуваючи на загальні системі
оподаткування у період з 01.01.20121р. по
31.03.2011р., не подав до ДПІ декларації про
доходи фізичних осіб за І кв. 2011р.

Зміст порушень ст. 13 Декрету КМ №13-92 і
пп. "а" п. 19.1 ст. 19 Закону №889 полягає у
тому, що надані до перевірки книга
обліку доходів і витрат, виписки по
розрахунковим рахункам і акти
здачі-прийому робіт: від 31.01.2011р. за
січень 2011р., від 31.01.2011р. за січень 201р.
(додаткові послуги), від 28.02.2011р. за
лютий 2011р., від 31.03.2011р. за березень 2011р.
підтверджують отримання доходу в І кв.
2011р. у розмірі 61723,09 грн., тоді як сума
витрат, відображена в зазначених актах
здачі-прийому робіт, не підтверджена
документально (чеки, квитанції про
сплату понесених витрат до перевірки
не надано), що за висновком відповідача
свідчить про неналежне ведення
позивачем обліку доходів і витрат.

У зв'язку з цим, відповідачем прийнято
до розрахунку фіксовану норму витрат у
розмірі 25%, встановлену Інструкцією про
прибутковий по даток з громадян,
затвердженою наказом ДПА України від
16.07.2003р. №352, розмір витрат з
урахуванням якої склав: 61723,09
грн.*25%=15430,77 грн., сума заниження
оподатковуваного доходу за І кв. 2011р.
-46292,32 грн. (61723,09 грн. -15430,77 грн.), а сума
заниження податку з доходів фізичних
осіб за даними перевірки становить 6943,85
грн. (46292,32 грн.*15%).

Судом встановлено, що позивач
зареєстрований як фізична
особа-підприємець Святошинською
районною у м. Києві державною
адміністрацією 06.11.2006р., взятий на
податковий облік у ДПІ з 07.11.2006р. за
№10393.

На протязі І кв. 2011р. позивач здійснював
свою підприємницьку діяльність з
надання консультацій з питань
комерційної діяльності та управління,
надання послуг з організації
семінарів, інформаційних заходів та
відвідування аптек і інших медичних
закладів з метою інформування
фармацевтів та лікарів про продукцію
замовника.

Перевіркою встановлено неподання
позивачем декларації про доходи
фізичних осіб за І кв. 2011р. Дана
обставина позивачем не заперечується,
рішення про відмову в позові в цій
частині залишено судом касаційної
інстанції без змін.

Підставою для висновку про заниження
позивачем податку з доходів фізичних
осіб у сумі 6943,85 грн. та донарахування
вказаної суми податку стало те, що
позивачем не підтверджено витрати,
понесені ним протягом І кв. 2011р.

До перевірки та до суду позивач надав
акти здачі-прийому робіт: від 31.01.2011р. за
січень 2011р., від 31.01.2011р. за січень 2011р.
(додаткові послуги), від 28.02.2011р. за
лютий 2011р., від 31.03.2011р. за березень 2011р.

Дані акти здачі-прийому робіт складені
між нерезидентом АТ "Береш Фарма"
(Замовник) -юридична особа за
законодавством Угорщини - та позивачем
(Виконавець) на виконання укладеного
договору №41 про надання послуг від
06.11.2006р. та додатків до нього, які також
надавалися до перевірки і подані до
суду. Інших документів (чеки,
квитанції), на підставі яких визначені
його витрати, позивач до перевірки і до
суду не надав, пояснивши, що згідно з
умовами договору (п. 2.7) дані доку менти
разом з актами були передані Замовнику.
При цьому окремих їх копій позивач не
зберіг.

Заперечуючи проти позову і стверджуючи
про правомірність оскаржуваного
рішення, відповідач посилається саме
на відсутність інших документів (чеків,
квитанцій). Інших аргументів
відповідач не наводить. Разом з тим, у
даному випадку, суд вважає
необґрунтованим неприйняття
відповідачем понесених позивачем
витрат, зазначених в актах
здачі-прийому робіт, та висновок про
неможливість їх підтвердження, що
вбачається з наступного.

Відповідно до умов договору (розділи 2,
3) та згідно з актами здачі-прийому
робіт сторонами договору підтверджено
факт надання послуг позивачем,
вартість яких складається із суми
винагороди позивача за виконання
послуг та витрат позивача, що виникли у
зв'язку з наданням послуг.

Пунктом 5 Порядку ведення книги обліку
доходів і витрат, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 26.09.2001р. №1269, визначено, що суб'єктом
підприємницької діяльності до книги
заносяться такі відомості: порядковий
номер запису; дата здійснення операції,
пов'язаної з проведеними витратами
і/або отриманим доходом; сума витрат за
фактом їх здійснення, в тому числі
заробітна плата найманого працівника;
сума вартості товарів, отриманих для їх
продажу (надання послуг); сума виручки
від продажу товарів (надання послуг) -з
підсумком за день.

Враховуючи, що позивач як фізична
особа-підприємець не є платником
податку на прибуток і не зобов'язаний
вести бухгалтерський облік, що не
заперечувалося відповідачем, зважаючи,
що згідно з пп. "а" п. 19.1 ст. 19 Закону №889
критерієм обліку доходів і витрат
фізичної особи-підприємця визначено
його достатність, беручи до уваги
відсутність фактичних заперечень
відповідача щодо наданих актів і
зафіксованих у них сум виплачених на
користь позивача коштів (з урахування
понесених витрат), а також з огляду на
відсутність сумнівів у достовірності
витрат, понесених позивачем і
зазначених у книзі обліку доходів і
витрат, суд вважає, що в даному випадку
надані до перевірки акти здачі-прийому
робіт у розумінні ст. 13 Декрету КМ №13-92
та на переконання суду є достатнім
документальним підтвердженням
здійснення позивачем витрат і
виключали необхідність застосування
фіксованої норми витрат.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 27 червня 2014 року
відповідача було зобов'язано надати
суду розрахунок донарахованого
позивачу податку та докази отримання
позивачем доходів. Проте, відповідачем
вимоги зазначеної ухвали виконано не
було.

Отже, у випадку заперечення статусу
первинних бухгалтерських документів у
актах виконаних робіт, відповідач
зобов'язаний надати інші докази
отримання позивачем доходу. Оскільки
відповідачем жодних доказів отримання
позивачем доходу не надано, позовні
вимоги підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись
ст.ст. 71, 94, 97, 158-163 КАС України, Окружний
адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Суб'єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_1
задовольнити частково.

2. Скасувати податкове
повідомлення-рішення від 14.07.2011
№.

3.В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, та може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково за правилами, встановленими
ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання
через суд першої інстанції апеляційної
скарги.

Суддя
С.К. Каракашьян