Справа № 826/18053/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року м. Київ
К/800/23664/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Зайця В.С.,

Конюшка К.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні адміністративну справу за
касаційною скаргою Державної
фінансової інспекції в місті Києві на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року у справі за позовом Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» до
Державної фінансової інспекції в місті
Києві, третя особа - Державна фінансова
інспекція в Івано-Франківській
області, про часткове скасування
вимоги від 15.10.2013, -

в с т а н о в и л а:

Державне підприємство
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» звернулось до суду з
позовом до Державної фінансової
інспекції в місті. Києві, третя особа -
Державна фінансова інспекція в
Івано-Франківській області, про
визнання протиправними та скасування
пунктів 2, 3, 4, 6, 7 (в частині зменшення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 52 591,80 грн. та відображення в
бухгалтерському обліку дебіторської
заборгованості контрагентів на
зазначену вище суму; стягнення з
контрагентів коштів в сумі 52 591,80 грн. у
відповідності до статей 22, 623
Цивільного кодексу України, в тому
числі шляхом проведення претензійно -
позовної роботи з контрагентами на
зазначену суму) та пункту 9 вимоги від
15.10.2013 №2608-1414/13644.

Позовні вимоги мотивовано тим, що
оскаржувані пункти вимоги прийняті
відповідачем необґрунтовано та
неправомірно, а тому підлягають
скасуванню.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 березня 2014 року у задоволені
адміністративного позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року скасовано постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
03 березня 2014 року та ухвалено нове
рішення, яким позов задоволено:

У поданій касаційній скарзі Державна
фінансова інспекція в місті Києві з
посиланням на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати зазначене вище судове
рішення апеляційного суду та залишити
в силі постанову суду першої інстанції,
яку вважає законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того,
відповідачем доведено обґрунтованість
та правомірність спірних пунктів
вимоги.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове рішення
про задоволення позовних вимог,
апеляційний суд виходив з того, що
судом першої інстанції справа
розглянута з порушенням норм статей 2,
161 Кодексу адміністративного
судочинства України. Також суд
апеляційної інстанції вказав на
передчасність та недоведеність
висновків суду першої інстанції про
необґрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів, виходячи з меж
касаційного перегляду, визначених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується з
вказаними висновками апеляційного
суду, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що Державною фінансовою
інспекцією в місті Києві проведено
планову ревізію
фінансово-господарської діяльності
Державного підприємства
зовнішньоекономічної діяльності
«Укрінтеренерго» за період з 01.10.2010 по
31.05.2013, за результатами якої 06.09.2013
складено акт №05-21/199 на підставі якого
відповідачем прийнято вимогу про
усунення виявлених ревізією порушень
від 15.10.2013 №2608-1414/13644.

Пунктом 2 вимоги вимагається
відшкодувати витрати за незаконно
сплачені штрафні санкції на загальну
суму 695,7 тис.грн. у відповідності до
норм чинного законодавства України.

Так, за період з 01.10.2010 по 31.05.2013
відповідно до бухгалтерського обліку
по рахунку 948 «Визнані штрафи, пені,
неустойки» позивачем сплачено
штрафних санкцій, пені та неустойки в
загальній сумі 1 259 059,55 грн., а саме: за 4
квартал 2010 року - 83 741,65 грн., за 2011 рік - 54
980,14 грн., за 2012 рік - 323 323,06 грн., за січень
- травень 2013 року - 563 249,08 грн., з яких
адміністративно-господарська санкція
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
загальній сумі 304 059,15 грн. та штрафних і
фінансових санкцій на користь інших
підприємств в загальному розмірі 682 611,80
грн.

Апеляційним судом встановлено, що ДПЗД
«Укрінтеренерго» по договорах,
укладених з ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України», ДП «Енергоринок»
та НАК «Нафтогаз України», сплачено
штрафних санкцій на загальну суму 695
733,61 грн., а саме: ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» в сумі 64 003,15 грн., ДП
«Енергоринок» в сумі 369 413,0 грн. та НАК
«Нафтогаз України» в загальній сумі 262
317,46 грн. на виконання рішень
господарських судів про стягнення з
позивача штрафних санкцій на користь
контрагентів за порушення строків
розрахунків за енергоносії, яке
сталося не з вини та не через недбалу
бездіяльність державного
підприємства, а в силу ряду об'єктивних
несприятливих обставин
фінансово-господарської діяльності
позивача, внаслідок чого утворився
критичний дефіцит обігових коштів, та
загальних кризових процесів в сфері
розрахунків між підприємствами
паливно-енергетичної галузі, на які
підприємство вплинути не могло, як і не
могло ним запобігти, а саме: існування
заборгованості Державного бюджету
України перед позивачем з
відшкодування податку на додану
вартість, що підтверджується
відповідними документами; існування
заборгованості основного споживача
теплової енергії КП «Водотеплосервіс»
перед позивачем та неможливістю
примусового її стягнення у зв'язку з
зупиненням виконавчих проваджень
внаслідок дії мораторію, встановленого
Законом України «Про заходи,
спрямовані на забезпечення сталого
функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу» від
23.06.2005 № 2711-IV; несвоєчасне та не в
повному обсязі повернення ДК «Газ
України» позивачу переплати, яка
виникла у зв'язку зі зміною у жовтні 2011
року, без завчасного попередження,
постачальника природного газу з ДК
«Газ України» на НАК «Нафтогаз
України», за договорами
купівлі-продажу природного газу від
20.12.2010 № 06/10-2258 та від 30.08.2011 №06/11-1188 на
загальну суму 22 110 190,70 грн.;
одностороннє зарахування з боку ДК
«Газ України» суми переплати за
вказаними вище договорами в погашення
заборгованості за природний газ, в т.ч.
придбаний для комунальних потреб, на
загальну суму 10 583 366,78 грн., що
унеможливило проведення розрахунків
за рахунок субвенції з Державного
бюджету України місцевим бюджетам на
погашення заборгованості з різниці в
тарифах на теплову енергію, послуги з
централізованого водопостачання та
водовідведення, що вироблялися,
транспортувалися та постачалися
населенню, яка виникла у зв'язку з
невідповідністю фактичної вартості
теплової енергії та послуг з
централізованого водопостачання та
водовідведення тарифам, що
затверджувалися та/або погоджувалися
органами державної влади чи місцевого
самоврядування.

Отже, штрафні санкції позивачем було
сплачено на виконання судових рішень, а
тому правильним є висновок
апеляційного суду про
необґрунтованість пункту 2 вимоги щодо
незаконності їх сплати.

Пунктом 3 вимоги Держфінінспекції в
м.Києві від 15.10.2013 №26-08-14-14/13644
вимагається зменшити вартість
виконаних робіт на загальну суму 156,2
тис.грн. та відобразити в
бухгалтерському обліку дебіторську
заборгованість контрагентів на
зазначену вище суму; стягнути з
контрагентів кошти в сумі 156,2 тис.грн. у
відповідності до статей 22, 623
Цивільного кодексу України, в тому
числі шляхом проведення претензійно -
позовної роботи з контрагентами на
зазначену суму.

Так, між підприємством в особі
начальника Виробничої філії «Калуська
теплоелектроцентраль» Тарана С.О. та ДП
«Львівське монтажне управління» ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж» в особі
директора Мураля В.І. було укладено
договір про закупівлю робіт за
державні кошти від 08.07.2011 №44/5-58
предметом якого є виконання робіт з
капітального ремонту основного і
загально станційного обладнання
виробничої філії «Калуська
теплоелектроцентраль» в складі робіт з
ремонту якого передбачено: капітальний
ремонт газоповітряпроводів
котлоагрегату ст.№4 на суму 255403,20 грн. з
ПДВ; капітальний ремонт трансформатора
зв'язку ст.№1 на суму 633146,40 грн. з ПДВ;
капітальний ремонт візків вимикачів
ВМП-10 на суму 305455,20 грн. з ПДВ; роботи з
антикорозійного захисту
металоконструкцій і обладнання
пилосистеми котлоагрегату ст.№1 на
суму 194265,60 грн. з ПДВ.

Ревізією правильності визначення
вартості виконаних робіт по договору
від 08.07.2011 № 44/5-58 встановлено, що в
порушення п 3.3.12 п.п.8, 9 розділу II додатку
19 до ДБН Д. 1.1-1-2000, до інших супутніх
витрат по актах приймання виконаних
будівельних робіт № 2-1 за липень 2011
року на суму 188 823,92 грн., № 2-2 за серпень
2011 року на суму 132 454,98 грн., № 2-3 за
вересень 2011 року на суму 267 601,49 грн.
зайво та без відповідного розрахунку
вартості робіт включено витрати на
виконання технічного керівництва
роботами з капітального ремонту
трансформатора в сумі 108159,20грн. з ПДВ,
які відповідно до вимог розділу 4 ДБН Д.
1.1-1-2000 відносяться до
загальновиробничих. Ці витрати
передбачені договірною ціною без
розшифровки та обґрунтування
необхідності здійснення вказаних
витрат.

Окрім того, між підприємством в особі
начальника виробничої філії «Калуська
теплоелектроцентраль» Тарана С.О. та ДП
«Львівське монтажне управління» ВАТ
«Південтеплоенергомонтаж» в особі
директора Мураля В.І. укладено договір
про закупівлю робіт за державні кошти
від 10.10.2011 № 44/5-91, предметом якого є
закупівля послуг з завершення
капітального ремонту трансформатора
зв'язку виробничої філії «Калуська
теплоелектроцентраль». В складі робіт
з ремонту передбачено: капітальний
ремонт трансформатора зв'язку ст.№1 на
суму 177077,74 грн. з ПДВ.

Ревізією правильності визначення
вартості виконаних робіт по договору
від 10.10.2011 № 44/5-91 встановлено, що в
порушення п 3.3.12 п.п.8, 9 розділу II додатку
19 до ДБН Д. 1.1-1-2000, до інших супутніх
витрат по акту приймання виконаних
будівельних робіт №1 за жовтень 2011 року
на суму 177 077,74 грн. зайво та без
відповідного розрахунку вартості
робіт включено витрати на виконання
технічного керівництва роботами з
капітального ремонту трансформатора в
сумі 48 000,00 грн. з ПДВ. Вказані витрати
відповідно до вимог розділу 4 ДБН Д. 1.1-1
-2000 відносяться до загальновиробничих.
Ці витрати передбачені договірною
ціною без розшифровки та обґрунтування
необхідності здійснення вказаних
витрат.

У зв'язку з наведеним, перевіряючі
дійшли висновку про те, що через
недотримання вимог ДБН Д. 1.1 -1-2000 по
актах приймання виконаних будівельних
робіт № 2-1 за липень 2011 року на суму 188
823,92 грн., № 2-2 за серпень 2011 року на суму
132 454,98 грн., № 2-3 за вересень 2011 року на
суму 267 601,49 грн. № 1 за жовтень 2011 року на
суму 177 077,74 грн. позивачем завищено
вартість виконаних робіт на загальну
суму 156 159,20 грн., чим порушено вимоги
п.3.3.12 ДБН Д.1.1-1-2000, ч. 1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», п. 2.14
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до Правил визначення
вартості будівництва (ДБН Д. 1.1-1-2000) ці
будівельні норми встановлюють основні
правила визначення вартості нового
будівництва, розширення, реконструкції
та технічного переоснащення
підприємств, будівель і споруд, ремонту
житла, об'єктів соціальної сфери і
комунального призначення та
благоустрою, а також реставрації
пам'яток архітектури та містобудування
і носять обов'язковий характер при
визначенні вартості будов (об'єктів),
будівництво яких здійснюється із
залученням бюджетних коштів або коштів
підприємств, установ і організацій
державної власності.

Ці норми можуть застосовуватися для
визначення вартості
ремонтно-будівельних робіт, які
здійснюються на будовах (об'єктах)
промислового та іншого призначення, з
урахуванням відповідних галузевих та
технологічних особливостей. Рішення з
цього питання приймаються
відповідними міністерствами та іншими
центральними органами виконавчої
влади за погодженням з Держбудом.

Отже, норми ДБН Д.1.1-1-2000 застосовуються
для визначення вартості будівельних
робіт на об`єктах, а в даному випадку
надавалися послуги пов'язані з
ремонтом, а не будівництвом, тому
колегія суддів погоджується з
висновками апеляційного суду щодо
відсутності в діях позивача порушень
норм ДБН Д.1.1-1-2000.

Щодо висновків перевіряючих про
необґрунтованість витрат позивача на
оплату послуг з технічного керівництва
капітальним ремонтом, то слід
зазначити наступне.

Так, послуги з технічного керівництва
представника виробника обладнання не
нормуються ДБН Д.1.1-1-2000, не відносяться
до «Переліку загальновиробничих
витрат, які враховані усередненими
показниками Держбуду» (пункти 8 і 9
додатку 19 до ДБН Д. 1.1-1-2000. розділ II
Витрати на організацію робіт на
будівельних майданчиках та
вдосконалення технології), вартість
таких послуг було включено до
договірної ціни (Розрахунок №8 «Інші
супутні витрати»), згідно з главою 9
«Інші роботи і витрати» зведеного
кошторисного розрахунку, як витрати
замовника і підрядника на окремий вид
послуг, що не врахований в кошторисних
нормативах і усередненими показниками
Держбуду.

При проведенні зустрічних перевірок в
ДП ЛМУ АТ «Південтеплоенергомонтаж» за
інформацією підрядника порушень за
договорами №44/5-58 і №44/5-91 не виявлено.

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону
України «Про ціни та ціноутворення»
формування кошторисної нормативної
бази, визначення порядку її
застосування у будівництві, перевірка
дотримання нормативних документів і
нормативів обчислення вартості
будівництва об'єктів, що споруджуються
із залученням бюджетних коштів, коштів
державних і комунальних підприємств,
установ та організацій, кредитів,
наданих під державні гарантії,
здійснюються центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері
будівництва/містобудування та
архітектури.

На виконання постанови Кабінету
Міністрів України від 20.05.2009 №506 «Про
затвердження Порядку проведення
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами державного
фінансового аудиту окремих
господарських операцій» (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), ДПЗД «Укрінтеренерго»
було включено до переліку суб'єктів
господарювання, щодо яких проводиться
державний фінансовий аудит.

У зв'язку з чим, державним аудитором
органів державної
контрольно-ревізійної служби постійно
здійснювався на підприємстві
операційний аудит всіх господарських
операцій, в тому числі пов'язаних з
виконанням вищезазначених договорів
на закупівлю робіт. В ході аудиту
посадовими особами інспекції
здійснювалася перевірка
обґрунтованості документів на оплату
за договорами та без зауважень
погоджувалися платежі на користь
підрядної організації позивача, в тому
числі і за послуги з технічного
керівництва.

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду про
необґрунтованість пункту 3 вимоги.

Пунктами 4, 6 вимоги відповідач вимагає
забезпечити повернення коштів в сумі
64.2 тис.грн. у відповідності до вимог
чинного законодавства України;
провести перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду
в сумі 23,8 тис.грн.; забезпечити
повернення коштів в сумі 10,1 тис.грн. у
відповідності до вимог чинного
законодавства України; провести
перерахунок та відповідні
взаємозвірки щодо сум внесків до Фонду
в сумі 3,8 тис.грн.

Так, ревізією правомірності здійснення
витрат на оплату праці встановлено, що
внаслідок призначення наказами,
виданими керівником філії Тараном С.О.
від 11.01.2010 №11; 12.01.2011 №21 та від 17.01.2012 № 42
«Про доплати та надбавки», надбавок які
не передбачені п. 4.7 Колективного
договору та Галузевою Угодою, а саме:
персональні надбавки окремим
працівникам виробничої філії за
виконання обов'язків, які передбачені
їхніми посадовими інструкціями та
надбавки за ненормований робочий день
секретарю, зайво нарахована та
виплачена заробітна плата в сумі 64 225,29
грн. та перераховано єдиного
соціального внеску на
загальнообов'язкове та державне
соціальне страхування в сумі 23 801,90 грн.

У зв'язку з цим слід зазначити, що
пунктом 2.6. Галузевої угоди між
Міністерством палива та енергетики
України і профспілковою організацією
працівників енергетики та
електротехнічної промисловості
України на 2011-2013 року передбачено
можливість встановлення доплат та
надбавок до тарифних ставок та
посадових окладів згідно з відповідним
додатком до неї. Колективний договір
філії розроблений з врахуванням
положень Галузевої угоди.

Пункт 4.2. Колективного договору на 2011-2013
роки встановлює умови запровадження
надбавок, доплат, премій винагород та
інших заохочувальних, компенсаційних,
гарантійних виплат та визначає основну
умову їх запровадження-погодження з
профспілковою організацією
теплоелектроцентралі.

Пункт 4.7 Колективного договору на 2011-2013
роки визначає, що впорядкування
заробітної плати проводити,
користуючись державними нормативними
документами по заробітній платі,
Генеральною тарифною угодою, Галузевою
угодою, наказами ДПЗД «Укрінтеренерго»
та «Положенням про організацію праці і
матеріального заохочення працівників
ВФ ДПЗД «Укрінтеренерго» Калуська ТЕЦ.

Відповідно до пункту 3.7 Положення про
організацію праці і матеріального
заохочення працівників ВФ ДПЗД
«Укрінтеренерго» Калуська ТЕЦ,
встановлюється доплата окремим
працівникам за високі досягнення в
праці, розширену зону обслуговування
або збільшення об'єму робіт згідно з
наказом по ВФ ДПЗД «Укрінтеренерго»
Калуська ТЕЦ.

Щорічними наказами «Про доплати і
надбавки» від 11.01.2010 № 11, від 12.01.2011 № 21,
від 17.01.2012 роу № 42 та від 14.01.2013 №28 у
відповідності до вимог діючого
законодавства України та Колективного
договору ВФ ДПЗД «Укрінтеренерго»
Калуська ТЕЦ на 2011-2013 роки, окремим
працівникам, за погодженням з
профспілковим комітетом
теплоелектроцентралі, на дотримання
положень п.1 ст.15 Закону України «Про
оплату праці» в частині участі
виборного органу первинної
профспілкової організації в
запровадженні на підприємстві та
визначенні розміру надбавок, доплат,
інших заохочувальних, компенсаційних,
гарантійних виплат, встановлено
доплати за збільшення об'єму робіт з
зазначенням цих додаткових робіт в
тексті цих наказів. Зокрема, начальнику
штабу ЦО - за ведення обліку
військовозобов'язаних і призовників;
начальнику цеху теплової автоматики та
вимірювань - за виконання функцій
головного метролога; одному з
начальників зміни станції - за
виконання роботи старшого начальника
зміни станції.

Підставами для встановлення
начальнику штабу цивільної оборони
надбавки за ведення обліку
військовозобов'язаних та подання
відповідної звітності були Закон
України «Про військовий обов'язок і
військову службу», Положення про
військовий облік
військовозобов'язаних і призовників,
яке затверджене постановою Кабінету
Міністрів України від 09.06.1994 №377,
Інструкція з військового обліку
військовозобов'язаних і призовників на
підприємствах, в установах,
організаціях і навчальних закладах,
яка затверджена наказом Міністра
оборони України від 27 червня 1995 року
№165.

Підставами для встановлення
начальнику цеху теплової автоматики та
вимірювань надбавки за виконання
функцій головного метролога є вимог
ич.2 ст.17 Закону України «Про метрологію
та метрологічну діяльність», згідно з
якою на підприємствах і в організаціях,
які виконують роботи у сфері поширення
державного метрологічного нагляду,
обов'язково створюються метрологічні
служби або призначаються особи,
відповідальні за забезпечення єдності
вимірювань, а оскільки штатним
розписом філії не передбачено окремої
посади головного метролога чи
метрологічної служби, виконання
функцій по координації робіт з
забезпечення єдності та необхідної
точності вимірювань і здійснення
внутрішньовідомчого контролю і
нагляду за дотриманням метрологічних
норм і правил, на підставі наказу по
виробничій філії Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» «Калуська
теплоелектроцентраль» від 18.03.2009 №140,
було покладено на відповідальну особу -
начальника цеху теплової автоматики і
вимірювання.

Підставами для встановлення одному з
начальників зміни станції надбавки за
виконання роботи старшого начальника
зміни станції стали наказ по філії від
18.03.2009 №140, яким закріплювалось за
начальником зміни станції М.І.Гурським
виконання роботи старшого начальника
зміни станції, функцій по здійсненню
керівництва начальниками змін станцій,
табелювання їх робочого часу,
розроблення та проведення
протиаварійних тренувань з
оперативним персоналом станції,
ведення технічної документації
(інструкцій, інструктажів,
технологічних схем) та ін.; щорічні
службові записки головного інженера ВФ
ДПЗД «Укрінтеренерго» «Калуська
теплоелектроцентраль»; щорічні накази
по філії «Про доплати і надбавки» від
11.01.2010 № 11, від 12.01.2011 № 21, від 17.01.2012 № 42
та від 14.01.2013 №28. На підставі щорічних
службових записок головного інженера
ВФ ДПЗД «Укрінтеренерго» «Калуська
теплоелектроцентраль» адміністрацією
філії встановлювалась у зазначених
наказах, погоджених з профспілковим
комітетом філії, надбавка до окладу, що
відповідає п.п.4.2., 4.7 діючого
Колективного договору на 201-2013 роки та
статті 15 Закону України «Про оплату
праці».

Враховуючи наведене, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду про те, що виплати
виробничою філією Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» «Калуська
теплоелектроцентраль» надбавок
окремим працівникам за збільшення
об'єму робіт відбувалося на підставі
відповідних наказів погоджених з
профспілковою організацією з
врахуванням норм діючого
законодавства України та положень
Колективного договору на 2011-2013 роки.

Щодо висновків перевіряючи про
порушення позивачем п.4.30. Колективного
договору, то слід зазначити наступне.

Пункт 4.30 Колективного договору на 2011-2013
роки врегульовує виплату надбавок за
високі досягнення у праці, за високу
професійну майстерність, за класність
водіям вантажних і легкових
автомобілів в розмірах, встановлених
Галузевою угодою, та визначає порядок
їх встановлення.

Питання компенсації працівникам за їх
роботу у вихідний день регулює п.5.8.
Колективного договору та стаття 72
Кодексу законів про працю України.

Згідно з п.5.8. Колективного договору на
2011-2013 роки робота у вихідні і святкові
дні проводиться на підставі наказу
начальника філії по узгодженню з
профспілковою організацією
теплоелектроцентралі у відповідності
до Кодексу законів про працю України.

Відповідно до приписів Кодексу законів
про працю України робота у вихідний
день може компенсуватися, за згодою
сторін, наданням іншого дня відпочинку
або у грошовій формі у подвійному
розмірі.

Нарахування та виплата компенсації за
роботу у вихідний день працівникам під
час простою здійснювались
бухгалтерією, як виняток, на підставі
відповідних наказів керівника, які
погоджені з профспілковим комітетом
філії, статті 72 Кодексу законів про
працю України та з урахуванням
положення п.4.2 діючого Колективного
договору.

Таким чином, правильним є висновок
апеляційного суду про те, що виплата
виробничою філією Державного
підприємства зовнішньоекономічної
діяльності «Укрінтеренерго» «Калуська
теплоелектроцентраль» доплати до
заробітної плати за роботу в вихідні
(неробочі) дні під час простою
відбулася на підставі відповідних
наказів керівника філії погоджених з
профспілковим комітетом у повній
відповідності до норм діючого
трудового законодавства України та
положень Колективного договору на
2011-2013 роки, а тому керівник філії мав
право видавати як наказ про заборону
виплату доплат під час простою, так і
про виплату таких доплат певним особам.

Окрім того, позивачем оскаржується
пункт 7 вимоги в частині зменшення
вартості виконаних робіт на загальну
суму 52 591,80 грн. та відображення в
бухгалтерському обліку дебіторської
заборгованості контрагентів на
зазначену вище суму; стягнення з
контрагентів коштів в сумі 52 591,80 грн. у
відповідності до статей 22, 623
Цивільного кодексу України, в тому
числі шляхом проведення претензійно -
позовної роботи з контрагентами на
зазначену суму, а саме по контрагентам:
ПП «Електроенергоремонт» по договору
від 05.11.2010 №572 на капітальний ремонт
ротора генератора на суму 30 798,78 грн.;
ТОВ «Український центр енергоремонт»
по договору від 21.06.2013 №285 на ремонт
трансформаторів на суму 7 512,6 грн.; TOB
«Меркурій Холдинг» по договору від
03.05.2012 №246 на ремонт трубопроводу
мережної води на суму 13 884,60 грн.; CT
«Артефакт» по договору підряду від
03.09.2012 №349 на ремонт повітряної лінії
НОВ-2 напругою 6 кВ на суму 395,82 грн.

Щодо відносин з ПП
«Електроенергоремонт» то слід
зазначити, що додатки 3 і 4 ДБН Д. 1.1-1-2000,
якими обґрунтовується вимога
відповідача, є довідковими і згідно
п.4.2.1.6 ДБН Д.1.1-1-2000 мають
рекомендаційний характер, тому
сторонами договору, в тому числі і
позивачем, правомірно застосовано при
розрахунках усереднені показники.

Щодо відносин з ТОВ «Український центр
енергоремонт», то слід зазначити, що
технічне завдання і кошторис договору
від 21.06. року № 285 передбачав ремонт
трансформаторів 2-ї групи складності,
тобто ремонт силових трансформаторів
без заміни обмоток, демонтаж і огляд
активної частини, ремонт активної
частини (без розбирання).

Щодо відносин TOB «Меркурій Холдинг», то
слід зазначити, що трубопровід
мережевої води ТЕЦ - насосна № 1
Комунального підприємства
«Водотеплосервіс» - це магістральний
трубопровід між двома підприємствами,
який є об'єктом виробничого
призначення, який проходить по
території села Мостище Калуського
району, а тому необґрунтованими є
посилання відповідача на необхідність
застосування показника розміру
прибутку з прив'язкою до міської, а не
сільської зони - 2,84.

Щодо правовідносин з CT «Артефакт» то
слід зазначити, що повітряна лінія НОВ-2
напругою 6 кВ є об'єктом виробничого
призначення (живлення насосної системи
зворотного водопостачання ТЕЦ) і не
відноситься до міських чи сільських
об'єктів інженерної інфраструктури.

Окрім того, в ході державного аудиту,
здійснюваного органами державної
контрольно-ревізійної служби, без
зауважень погоджувалися договори та
платежі на користь ПП
«Електроенергоремонт», ТОВ
«Український центр енергоремонт», TОB
«Меркурій Холдинг», CT «Артефакт».

Таким чином, позивачем не було
здійснено завищення вартості робіт, а
тому правильним є висновок
апеляційного суду про
необґрунтованість пункту 7 вимоги в
частині зменшення вартості виконаних
робіт на загальну суму 52 591,80 грн.

Пунктом 9 вимоги відповідач вимагає
відобразити дебіторську
заборгованість за КП
«Водотеплосервіс» на загальну суму 236,96
тис.грн.; забезпечити стягнення коштів
на загальну суму 236,96 тис.грн., в тому
числі з осіб, з вини яких допущене
вищезазначене порушення.

Так, ревізією встановлено, що протягом
перевіряємого періоду на утриманні
виробничої філії перебувало 2 об'єкти
соціальної сфери, а саме гуртожиток по
вул. Молодіжна, буд.5 та їдальня, витрати
на утримання яких в IV кварталі 2010 року
2011 - 2012 роки та 5 місяців 2013 року
відповідно склали 241,8 тис. грн., 740,8 тис.
грн., 790,4 тис. грн. та 404,5 тис. грн., які
зараховано до інших операційних
витрат.

В ході ревізії організації фактичного
контролю за використанням
електроенергії, теплоенергії та газу в
гуртожитку станом на 12.08.2013 проведено
зняття показників облікових засобів.
Розходжень з даними бухгалтерського
обліку не виявлено.

Ревізією дотримання чинних норм і
нормативів, цін та тарифів на
комунальні послуги встановлені окремі
порушення. Зокрема, при нарахуванні
плати філії за теплопостачання,
послуги централізованого
водопостачання та водовідведення
спожите мешканцями гуртожитку, яке
знаходиться по вул. Молодіжній, 5
комунальним підприємством
«Водотеплосервіс» за період
застосовано тарифи, як для категорії
споживачів «підприємствам
організаціям та іншим споживачам», а не
категорії споживачів «населення».

Відповідачем зроблено висновок щодо
необхідності нарахування та
проведення позивачем оплати за
житлово-комунальні послуги за
договором від 11.08.2009 №6/203, укладеним з
Комунальним підприємством
«Водотеплосервіс», за тарифами для
категорії споживачів «населення»,
оскільки гуртожиток належить до
житлового фонду.

У зв'язку з чим слід зазначити, що
надання послуг за тарифами для
розрахунків з населенням здійснюється
КП «Водотеплосервіс» лише в одному
єдиному випадку - у разі укладання з
кожним квартиронаймачем (або власником
квартири) прямих договорів, форма яких
розроблена у відповідності до
встановлених нормативними документами
типових договорів, і такі договори
укладаються надавачем послуг
(комунальним підприємством) зі
споживачем - фізичною особою. В свою
чергу, договір, укладений між
Комунальним підприємством
«Водотеплосервіс» та виробничою
філією ДПЗД «Укрінтеренерго» Калуська
ТЕЦ від 11.08.2009 №6/203, визначає умови
надання послуг юридичній особі
Державному підприємству ДПЗД
«Укрінтеренерго» для водо- і
теплопостачання та водовідведення
гуртожитку, що знаходиться на балансі
підприємства, а тому поширюються
тарифи, вказані у підпункті 1.3. рішення
міської ради від 21.12.2010 № 333, а саме:
тарифи, що надаються комунальним
підприємством «Водотеплосервіс» іншим
споживачам, а в частині надання послуги
централізованого теплопостачання лише
вказані у рішенні від 12.09.2008 №457 та
постановах тарифи - для інших
підприємств та організацій.

Пунктом 38 Примірного положення про
гуртожитки, затвердженого постановою
Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 №208
визначено, що мешканці гуртожитків не
відносяться до громадян, які
проживають у приміщеннях, які
перебувають у їх відособленому
користуванні і не вносять плату за
користування жилою площею і за
комунальні послуги за ставками
квартирної плати (тарифами);
встановленими для будинків державного
та громадського житлового фонду.

У цьому ж пункті Положення зазначено,
що плата за користування жилою площею в
приміщеннях, що знаходяться в
спільному користуванні кількох осіб,
які не перебувають у сімейних
стосунках, провадиться за
встановленими ставками. Витрати на
комунальні послуги входять до ставки
плати за користування жилою площею і
окремо плата за них не стягується.

Отже, плата за комунальні послуги
мешканцями гуртожитку сплачується
власнику чи балансоутримувачу
гуртожитку, а не надавачу комунальних
послуг, а самим Положенням мешканці
гуртожитку не віднесені до категорії
споживачів - «населення».

Оскільки гуртожиток який перебуває на
балансі ДПЗД «Укрінтеренерго» не є
гуртожитком сімейного типу (мешканцям
гуртожитку надається ліжко-місце в
кімнаті, в якій проживають по декілька
чоловік), для них не можуть бути
застосовані норми ЖКУ щодо
повноцінного житлового фонду.

Крім того, КП «Водотеплосервіс» не має
жодних договірних відносин з
мешканцями гуртожитку по наданню
відповідних послуг і прямі договори зі
споживачами - фізичними особами
(«населенням») не укладало, адже
послуги для гуртожитку надаються на
підставі відповідного договору,
укладеного з власником чи
балансоутримувачем вказаного
гуртожитку, а саме: ДПЗД
«Укрінтеренерго».

Враховуючи наведене, апеляційний суд
дійшов вірного висновку, що розрахунки
між позивачем та КП «Водотеплосервіс»
за договором мають здійснюватися за
тарифами, які встановлені органами
місцевого самоврядування для
категорії «інші споживачі» та
відсутність підставі для відображення
дебіторської заборгованості за КП
«Водотеплосервіс».

З урахуванням викладеного, зважаючи на
обставини, встановлені апеляційним
судом на підставі доказів, досліджених
під час судового розгляду справи,
виходячи із завдань адміністративного
судочинства, колегія суддів
погоджується з висновками
апеляційного суду щодо наявності
підстав для задоволення позову.

Доводи касаційної скарги висновків
суду апеляційної інстанції не
спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи апеляційним судом дана вірно,
порушень норм матеріального чи
процесуального права при ухваленні
оскаржуваного судового рішення
апеляційним судом не допущено.

Згідно з частиною першою статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Відповідно до частини третьої статті
220-1 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 220-1, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Державної фінансової
інспекції в місті Києві відхилити, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: