Справа № 826/12319/14
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Каменєва 8, корпус 1
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

04 вересня 2014 року м. Київ№
826/12319/14Окружний адміністративний суд
міста Києва у складі: судді Келеберди
В.І., при секретарі судового засідання
Віруцькій О.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
клопотання представника відповідачів
про закриття провадження у справі

за позовом ОСОБА_1 до Старшого
слідчого в особливо важливих справах
Генеральної прокуратури України
Солонського А.А. Генеральної
прокуратури України про визнання
бездіяльності протиправною та
зобов'язання вчинити діїВ С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
старшого слідчого в особливо важливих
справах Генеральної прокуратури
України Солонського Андрія
Андрійовича, Генеральної прокуратури
України про визнання протиправною
бездіяльності щодо ненадання позивачу,
який є батьком підозрюваного в рамках
кримінального провадження №0000771
дозволу на побачення з сином,
зобов'язання надати дозвіл на
побачення.

Ухвалою від 21.08.2014 відкрито провадження
та справу призначено до судового
розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представником
відповідачів заявлено клопотання про
закриття провадження у справі,
вмотивоване тим, що спірні
правовідносини виникли з приводу дій
(бездіяльності) слідчого вчинених в
рамках кримінального провадження під
час досудового розслідування, отже
справу належить вирішувати за
правилами кримінального
процесуального кодексу України, а не в
порядку адміністративного
судочинства.

Позивач ат його представник в судовому
засіданні заперечували про закриття
провадження у справі з підстав
викладених у письмових поясненнях, з
яких вбачається, що ст. 303 Кримінального
процесуального кодексу України
встановлено вичерпний перелік
процесуальних дій (бездіяльності) та
рішень, що можуть бути оскаржені на
досудовому провадженні та до переліку
яких не віднесено питання
бездіяльності щодо надання дозволу на
побачення з родичами, така дія
(бездіяльність) слідчого не
передбачена нормами Кримінального
процесуального кодексу України, отже
спірні правовідносини підлягають
вирішенню в порядку адміністративного
судочинства.

Як зазначено вище, предметом вирішення
даної справи є бездіяльність слідчого
щодо ненадання позивачу, який є батьком
підозрюваного в рамках кримінального
провадження №0000771 дозволу на
побачення з сином, зобов'язання надати
дозвіл на побачення.

Отже, як вбачається зі змісту позовних
вимог, спірні відносини виникли з
приводу дій (бездіяльності) слідчого
вчинених в рамках кримінального
провадження під час досудового
розслідування.

Рішення, прийняті суб'єктами владних
повноважень, дії, вчинені ними під час
здійснення управлінських функцій, а
також невиконання повноважень,
встановлених законодавством
(бездіяльність), можуть бути оскаржені
до суду відповідно до частин першої,
другої статті 55 Конституції України.

Завданнями кримінального провадження
є захист особи, суспільства та держави
від кримінальних правопорушень,
охорона прав, свобод та законних
інтересів учасників кримінального
провадження, а також забезпечення
швидкого, повного та неупередженого
розслідування і судового розгляду з
тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне
правопорушення, був притягнутий до
відповідальності в міру своєї вини,
жоден невинуватий не був обвинувачений
або засуджений, жодна особа не була
піддана необґрунтованому
процесуальному примусу і щоб до
кожного учасника кримінального
провадження була застосована належна
правова процедура (ст. 2 КПК України)

Завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень (частина перша статті 2 КАС
України).

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження (частина друга статті 2 КАС
України).

Вичерпний перелік публічно-правових
справ, на які не поширюється юрисдикція
адміністративних судів, визначено в
частині третій статті 17 КАС України, а
саме справи: що віднесені до юрисдикції
Конституційного Суду України; які
належить вирішувати в порядку
кримінального судочинства; про
накладення адміністративних стягнень;
щодо відносин, які відповідно до
закону, статуту (положення) об'єднання
громадян віднесені до його внутрішньої
діяльності або виключної компетенції
(пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, Кодекс адміністративного
судочинства України регламентує
порядок розгляду не всіх
публічно-правових спорів, а лише тих,
які виникають у результаті здійснення
суб'єктом владних повноважень
управлінських функцій і розгляд яких
безпосередньо не віднесено до
підсудності інших судів.

Відповідно до п. 1 ст. 1 КПК України
порядок кримінального провадження на
території України визначається лише
кримінальним процесуальним
законодавством України.Відповідно до
ч. 1 ст. 24 КПК України кожному
гарантується право на оскарження
процесуальних рішень, дій чи
бездіяльності суду, слідчого судді,
прокурора, слідчого в порядку,
передбаченому цим Кодексом.

Як визначено в рішенні Конституційного
Суду України № 6-рп/2001 від 23.05.2001
кримінальне судочинство - це
врегульований нормами КПК України
порядок діяльності органів дізнання,
попереднього слідства, прокуратури і
суду (судді) щодо порушення,
розслідування, розгляду і вирішення
кримінальних справ, а також діяльність
інших учасників кримінального процесу
- підозрюваних, обвинувачених,
підсудних, потерпілих, цивільних
позивачів і відповідачів, їх
представників та інших осіб з метою
захисту своїх конституційних прав,
свобод та законних інтересів. Захист
прав і свобод людини не може бути
надійним без надання їй можливості при
розслідуванні кримінальної справи
оскаржити до суду окремі процесуальні
акти, дії чи бездіяльність органів
дізнання, попереднього слідства і
прокуратури. Але таке оскарження може
здійснюватись у порядку, встановленому
КПК України, оскільки діяльність
посадових осіб, як і діяльність суду,
має свої особливості та не належить до
сфери управлінської.

Згідно зі ст. ст. 1, 12 Закону України «Про
попереднє ув'язнення» (далі -Закон)
попереднє ув'язнення є запобіжним
заходом, який у випадках, передбачених
Кримінальним процесуальним кодексом
України застосовується щодо
підозрюваного, обвинуваченого
(підсудного) та засудженого, вирок щодо
якого не набрав законної сили. Порядок
попереднього ув'язнення визначається
цим Законом та Кримінальним
процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст. 12 Закону побачення з
родичами або іншими особами може
надавати взятим під варту
адміністрація місця попереднього
ув'язнення лише з письмового дозволу
слідчого або суду, які здійснюють
кримінальне провадження, не менше
трьох разів на місяць.

Статтею 303 КПК України визначено, що на
досудовому провадженні можуть бути
оскаржені такі рішення, дії чи
бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора,
яка полягає у невнесенні відомостей
про кримінальне правопорушення до
Єдиного реєстру досудових
розслідувань після отримання заяви чи
повідомлення про кримінальне
правопорушення, у неповерненні
тимчасово вилученого майна згідно з
вимогами статті 169 цього Кодексу, а
також у нездійсненні інших
процесуальних дій, які він зобов'язаний
вчинити у визначений цим Кодексом
строк, - заявником, потерпілим, його
представником чи законним
представником, підозрюваним, його
захисником чи законним представником,
представником юридичної особи, щодо
якої здійснюється провадження,
володільцем тимчасово вилученого
майна;

2) рішення слідчого, прокурора про
зупинення досудового розслідування -
потерпілим, його представником чи
законним представником, підозрюваним,
його захисником чи законним
представником, представником
юридичної особи, щодо якої
здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття
кримінального провадження - заявником,
потерпілим, його представником чи
законним представником;

4) рішення прокурора про закриття
кримінального провадження та/або
провадження щодо юридичної особи -
заявником, потерпілим, його
представником чи законним
представником, підозрюваним, його
захисником чи законним представником,
представником юридичної особи, щодо
якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про
відмову у визнанні потерпілим - особою,
якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність
слідчого або прокурора при
застосуванні заходів безпеки - особами,
до яких можуть бути застосовані заходи
безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про
відмову в задоволенні клопотання про
проведення слідчих (розшукових) дій,
негласних слідчих (розшукових) дій -
особою, якій відмовлено у задоволенні
клопотання, її представником, законним
представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну
порядку досудового розслідування та
продовження його згідно з правилами,
передбаченими главою 39 цього Кодексу, -
підозрюваним, його захисником чи
законним представником, потерпілим,
його представником чи законним
представником.

Скарги на інші рішення, дії чи
бездіяльність слідчого або прокурора
не розглядаються під час досудового
розслідування і можуть бути предметом
розгляду під час підготовчого
провадження у суді згідно з правилами
статей 314 - 316 цього Кодексу.

Отже, правовідносини, що мають місце
під досудового розслідування
кримінальної справи, за своєю правовою
природою є кримінально-процесуальними,
а тому вирішення питання щодо надання
побачення з ув'язненим, який є
підозрюваним у вчиненні кримінального
правопорушення має відбуватися у тому
ж процесуальному порядку і тим же
судом, на який відповідно до закону
покладені повноваження щодо перевірки
й оцінки доказів у кримінальній справі,
тобто судом із розгляду кримінальних
справ.

До того ж імперативний припис пункту 2
частини третьої статті 17 КАС України
виключає юрисдикцію адміністративних
судів щодо справ, які належить
вирішувати в порядку кримінального
судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України,
суд закриває провадження у справі: якщо
справу не належить розглядати в
порядку адміністративного
судочинства.

Оскільки, у даних відносинах
Відповідач є процесуальною особою, що
діє в порядку Кримінального
процесуального кодексу України, суд
приходить до висновку, що дану позовну
заяву не належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства.

При цьому суд роз'яснює, що скарга на
бездіяльність слідчого щодо надання
побачення з підозрюваним, що
тримається під вартою, підлягає до
розгляду місцевим судам в порядку
визначеному Кримінальним
процесуальним кодексом України.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст.
17, п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 Кодексу
адміністративного судочинства
України,

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в
адміністративній справі за позовом
ОСОБА_1 до старшого слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України Солонського
Андрія Андрійовича, Генеральної
прокуратури України про визнання
протиправною бездіяльності щодо
ненадання позивачу, який є батьком
підозрюваного в рамках кримінального
провадження №0000771 дозволу на
побачення з сином, зобов'язання надати
дозвіл на побачення.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.І. Келеберда

Повний текст ухвали виготовлено 05.09.2014