Справа № 810/4825/14
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2014 року 810/4825/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі: головуючого судді -
Головенко О.Д., розглянувши в порядку
письмового провадження в м. Києві
адміністративну справу за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механічний завод
«Сонет» до Броварської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Київській області про скасування
рішення про відмову у прийнятті
податкової звітності -

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Механічний завод
«Сонет» звернулось до суду з позовом до
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області про скасування рішення №
8808/10-06-18-02-10 від 17.07.2014 про відмову у
прийнятті податкової звітності та
зобов'язання відповідача прийняти
уточнюючий розрахунок податкових
зобов'язань податку на додану вартість
за липень 2014 року № , яка була
подана 16.07.2014.

В обґрунтування своїх позовних вимог
вказує, що ним своєчасно, у
передбачений законом строк і порядок
подано до відповідача належним чином
заповнений уточнюючий розрахунок
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість за липень 2014 року.
Проте відповідачем, у порушення
приписів чинного податкового
законодавства України, необґрунтовано
зроблено висновок про невизнання
податковою звітністю уточнюючого
розрахунку з податку на додану
вартість за липень 2014 року з підстав
встановленої невідповідності в
оформленні податкової декларації
нормам Податкового кодексу України
(надалі - ПК України), а саме вказано
неповну назву податкового органу, до
якого подається така звітність.

На думку позивач така відмова є
протиправною та такою, що винесена в
порушення вимог чинного податкового
законодавства України.

Представник позивача просив справу
розглядати у порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. Надав суду
письмові заперечення проти позову, в
обґрунтування яких вказав, що позивачу
було відмовлено у прийняті уточнюючого
розрахунку, оскільки ним в супереч
нормам податкового законодавства
вказано не повне найменування
податкового органу, до якого була
подана звітність.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомленні про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідків чи експертів.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд вважає,
що позов підлягає частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач -
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механічний завод
«Сонет» є юридичною особою, про що
свідчить довідка АБ № 472590 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України. Як платник
податків перебуває на обліку у
Броварської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області.

Як вбачається з матеріалів справи
16.07.2014 позивачем подано до Броварської
ОДПІ Головного управління Міндоходів у
Київській області уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за липень 2014
року № .

Однак, 17.07.2014 позивачу було відмовлено у
прийнятті податкової звітності, у
зв'язку з порушенням вимог ст. 48 ПК
України, а саме позивачем вказано
неповну назву органу державної
податкової служби до якого подається
звітність.

Не погоджуючись із вищевказаною
відмовою, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку
правовідносинам, що виникли між
сторонами, суд виходить з такого.

Регулювання відносин у сфері
справляння податків і зборів, порядку
їх адміністрування, кола суб'єктів
податкових правовідносин та
відповідальності за порушення
податкового законодавства належить до
сфери дії ПК України.

Відповідно до положень ст. 15 ПК України
платниками податків визнаються
фізичні особи (резиденти і нерезиденти
України), юридичні особи (резиденти і
нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

В силу положень п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 ПК
України платники податків зобов'язані
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів.

Таким чином, своєчасне подання
податкової декларації встановленої
форми є одним із основних обов'язків
платників податків, їх представників
та податкових агентів. ПК України
встановлено вимоги щодо форм
податкових декларацій та порядку їх
заповнення, визначено строки та спосіб
їх подання, порядок їх прийняття
органом державної податкової служби,
підстави для відмови у прийнятті
податкових декларацій та порядок
надання такої відмови.

Так, згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України
податкова декларація, розрахунок
(надалі - податкова декларація) -
документ, що подається платником
податків (у тому числі відокремленим
підрозділом у випадках, визначених цим
Кодексом) контролюючому органу у
строки, встановлені законом, на
підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.
Митні декларації прирівнюються до
податкових декларацій для цілей
нарахування та/або сплати податкових
зобов'язань. Додатки до податкової
декларації є її невід'ємною частиною.

Порядок складання податкової
декларації визначено у ст. 48 ПК України.

Пунктом 48.1 ст. 48 ПК України визначено,
що податкова декларація складається за
формою, затвердженою в порядку,
визначеному положеннями п. 46.5 ст. 46
цього Кодексу та чинному на час її
подання. Форма податкової декларації
повинна містити необхідні обов'язкові
реквізити і відповідати нормам та
змісту відповідних податку та збору.

Поняття обов'язкових реквізитів
наведено у п. 48.2 ст. 48 ПК України, згідно
якого - це інформація, яку повинна
містити форма податкової декларації та
за відсутності якої документ втрачає
визначений цим Кодексом статус із
настанням передбачених законом
юридичних наслідків.

Пунктом 48.3 ст. 48 ПК України визначено
перелік обов'язкових реквізитів
податкової декларації, а саме: тип
документа (звітний, уточнюючий, звітний
новий); звітний (податковий) період, за
який подається податкова декларація;
звітний (податковий) період, що
уточнюється (для уточнюючого
розрахунку); повне найменування
(прізвище, ім'я, по батькові) платника
податків згідно з реєстраційними
документами; код платника податків
згідно з Єдиним державним реєстром
підприємств та організацій України або
податковий номер; реєстраційний номер
облікової картки платника податків або
серію та номер паспорта (для фізичних
осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний орган
державної податкової служби і мають
відмітку у паспорті); місцезнаходження
(місце проживання) платника податків;
найменування органу державної
податкової служби, до якого подається
звітність; дата подання звіту (або дата
заповнення - залежно від форми);
ініціали, прізвища та реєстраційні
номери облікових карток або інші
відомості, визначені в абзаці сьомому
цього пункту, посадових осіб платника
податків.

При цьому п. 48.3 ст. 48 ПК України
передбачено, що податкова звітність,
складена з порушенням норм цієї статті,
не вважається податковою декларацією,
крім випадків, встановлених пунктом 46.4
ст. 46 цього Кодексу.

Імперативний характер наведеної норми
означає, що податковий орган не має
права не прийняти фактично отриману
податкову декларацію, подану платником
податків в один із способів,
передбачених п. 49.3 ст. 49 ПК України
(особисто або через представника,
поштою чи засобами електронного
зв'язку).

Особливості порядку прийняття або
відмови в прийнятті декларації
посадовими особами органу державної
податкової служби наведені в п. 49.8 - 49.14
ст. 49 ПК України.

Згідно п. 49.8 ст. 49 ПК України під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
п. 48.3 та п. 48.4 ст. 48 цього Кодексу. Інші
показники, зазначені в податковій
декларації платника податків, до її
прийняття перевірці не підлягають.

При цьому, як встановлено п. 49.10 ст. 49 ПК
України відмова посадової особи органу
державної податкової служби прийняти
податкову декларацію з будь-яких
причин, не визначених цією статтею, у
тому числі висунення будь-яких не
визначених цією статтею передумов щодо
такого прийняття (включаючи зміну
показників такої податкової
декларації, зменшення або скасування
від'ємного значення об'єктів
оподаткування, сум бюджетних
відшкодувань, незаконного збільшення
податкових зобов'язань тощо),
забороняється.

Тобто, в силу приписів вказаних норм
законодавства вбачається, що прийняття
податкової декларації є обов'язком
контролюючого органу. Однак, податкова
звітність, отримана контролюючим
органом від платника податків, що
заповнена ним всупереч правилам,
зазначеним у затвердженому порядку її
заповнення, може бути не визнана таким
контролюючим органом як податкова
декларація, якщо в ній не зазначено
обов'язкових реквізитів, про що
платника податків письмово
повідомляють про відмову у прийнятті
його податкової декларації із
зазначенням причин такої відмови.

Крім того, ст. 50 ПК України визначено
порядок внесення змін до податкової
звітності, а саме подача уточнюючого
розрахунку до податкової декларації. В
розумінні податкового законодавства
вимоги щодо оформлення уточнюючого
розрахунку є ідентичними, як і до
податкової декларації.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для невизнання уточнюючого
розрахунку до податкової декларації
позивача з податку на додану вартість
за липень 2014 року, зокрема, зазначено
порушення платником податку положень
п. 48.3 ст. 48 ПК України, що виявилось у
поданні звітності з порушенням
загальних вимог оформлення документів
податкової звітності в частині
відсутності обов'язкових реквізитів, а
саме вказана неповна назва органу
державної податкової служби, до якого
подається звітність (графа 06 -
розрахунок подається до контролюючого
органу - Броварський р-н).

Як вже зазначалось судом, форма
податкової декларації має містити всі
обов'язкові реквізити, за відсутності
яких документ не буде вважатися
податковою декларацією. Пунктом 48.3 ст.
48 ПК України визначено вичерпний
перелік обов'язкових реквізитів
податкової декларації, зокрема,
місцезнаходження (місце проживання)
платника податків.

Разом з цим, серед підстав для
невизнання податкової звітності, що
визначені п. 48.3 ст. 48 ПК України, а саме
зазначення неповної назви податкового
органу, до якого подається звітність
відсутня.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи суд дійшов висновку, що відмова
у прийнятті вказаної податкової
звітності є протиправною та такою, що
не ґрунтуються на нормах ПК України.

Враховуючи зазначене та зважаючи на
відсутність обставин, з якими
законодавець пов'язує підстави
невизнання податкової декларації як
податкової звітності та відмови у її
прийнятті, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги щодо скасування рішення
від 17.07.2014 № 8808/10-06-18-02-10 про відмову у
прийнятті податкової звітності є
такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
відповідача прийняти уточнюючий
розрахунок податкових зобов'язань з
податку на додану вартість за липень 2014
року № , що був подий
16.07.2014, суд зазначає таке.

Згідно п. 49.13 ст. 49 ПК України у разі,
якщо в установленому законодавством
порядку буде встановлено факт
неправомірної відмови органом
державної податкової служби (посадовою
особою) у прийнятті податкової
декларації, остання вважається
прийнятою у день її фактичного
отримання органом державної
податкової служби.

З аналізу вищевказаної норми права
вбачається, що задоволення судом
позовних вимог щодо скасування відмови
у прийняті податкової звітності, а саме
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за липень 2014 року означає, що
відповідне рішення не створило жодних
правових наслідків, а податкова
декларація є поданою вчасно на
підставі п. 49.13 ст. 49 ПК України. Тому в
такому разі обов'язок платника
податків щодо своєчасного подання
податкової декларації є виконаним
належним чином, а його порушені права
цілком відновленими.

З огляду на вказане, суд дійшов
висновку про відмову у задоволенні
даної частини позовних вимог.

Частиною 3 ст. 2 КАС України передбачено,
що у справах щодо оскарження рішень,
дій чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно із ч. 1 ст. 69 КАС України доказами
в адміністративному судочинстві є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення осіб, які беруть
участь у справі, та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до ст. 70 КАС України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідач як суб'єкти
владних повноважень не довів суду
правомірність свого рішення щодо
відмови у прийнятті податкової
звітності.

За наведених обставин суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають частковому
задоволенню.

Керуючись статтями 11-14, 69-71, 79, 86, 94, 122,
159-163, 167, 185, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити частково.

Скасувати рішення Броварської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області №
8808/10-06-18-02-10 від 17.02.2014 про відмову у
прийнятті податкової звітності, а саме
уточнюючого розрахунку податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість за липень 2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Механічний завод
«Сонет» судовий збір в сумі 36 (тридцять
шість) грн. 54 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

У разі подання апеляційної скарги
судове рішення, якщо не скасовано,
набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду у порядку,
встановленому статтями 185-187 КАС
України, шляхом подання апеляційної
скарги через Київський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Суддя
Головенко О.Д.