Справа № 2а-11370/12/2670
Суддя: Федотов І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
інстанції: Шрамко Ю.Т.
Суддя-доповідач: Федотов І.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ісаєнко Ю.А. та Кучми А.Ю.,

при секретарі Трегубенко Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду апеляційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 на постанову Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2012 року у справі за
адміністративним позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі міста Києва Державної
податкової служби України про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
(далі - позивач, ФОП ОСОБА_2) звернувся до
суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва
Державної податкової служби України
(далі - відповідач, ДПІ у Святошинському
районі м. Києва ДПС) про визнання
протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень від
03.08.2012 року №, №, №,
№.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
19 листопада 2012 року у задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
зазначену постанову та ухвалити нову
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, так як, на його думку,
оскаржуване рішення суду прийнято з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
сторін, які прибули в судове засідання,
дослідивши доводи апеляційної скарги
та перевіривши матеріали справи,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, а
постанова суду першої інстанції -
скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 198, п. 2 ч. 1 ст. 202
КАС України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на постанову суду
першої інстанції суд апеляційної
інстанції скасовує її та ухвалює нове
рішення, якщо визнає, що судом першої
інстанції порушено норми
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, ТОВ
ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем,
яка перебуває на обліку ДПІ у
Святошинському районі м. Києва ДПС.

Відповідачем було проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку дотримання вимог
податкового законодавства ФОП ОСОБА_2 у
період з 01.04.2009 року по 13.07.2012 року, за
результатами якої складено акт від
20.07.2012 року №514/17-40/НОМЕР_1.

Згідно з висновками зазначеного акту
перевірки, ДПІ у Святошинському районі
м. Києва ДПС було встановлено порушення
позивачем вимог податкового
законодавства, що призвело до
неправильного обчислення сум його
податкових зобов'язань.

На підставі акту від 20.07.2012 року
№514/17-40/НОМЕР_1 відповідачем були
винесені податкові
повідомлення-рішення від 03.08.2012 року
№, яким позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму 104002,00
грн., з яких 99000,00 грн. - за основним
платежем, а 5002,00 грн., - за штрафними
(фінансовими) санкціями; №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб (далі - ПДФО) на загальну
суму 101892,00 грн., з яких 97641,60 грн. - за
основним платежем та 4251,00 - за штрафними
(фінансовими) санкціями; №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку з доходів
фізичних осіб на загальну суму 170,00 грн.,
з яких 170,00 грн., - за штрафними
(фінансовими) санкціями; №, яким
позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання за штрафною санкцією на
загальну суму 510,00 грн.

Судова колегія встановила, що
відмовляючи в задоволенні даного
адміністративного позову, суд першої
інстанції виходив з того, що позивач
при формуванні податкової звітності за
4 кв. 2010 року не включив до складу
доходів 140000,00 грн., які були повернуті
ФОП ОСОБА_2 від ТОВ «Градострой» за
договором про надання поворотної
фінансової допомоги від 01.08.2010 року
№09/10, що на думку суду першої інстанції
призвело до перевищення максимального
рівня виручки, встановленого для
суб'єктів господарювання, які
перебувають на спрощеній системі
оподаткування, та є підставою для
переходу платника податків на загальну
систему оподаткування.

Разом з тим, судова колегія не може
погодитись з такими висновками суду
першої інстанції та вважає їх
помилковими з огляду на наступне.

Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, нормами Закону
України «Про податок з доходів
фізичних осіб», який був чинним на
момент складання позивачем податкової
звітності за 4 кв. 2010 року (далі - Закон
№889-ІV), Указом Президента України «Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва» від 03.07.1998 року №727/98,
який був чинним на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Указ
№727/98), Декретом Кабінету Міністрів
України «Про прибутковий податок з
громадян» від 26.12.1992 року №13-92 (далі -
Декрет №13-92).

Так, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У п.1.2 ст.1 Закону №889-ІV закріплено, що
дохід - це сума будь-яких коштів,
вартість матеріального і
нематеріального майна, інших активів,
що мають вартість, у тому числі цінних
паперів або деривативів, одержаних
платником податку у власність або
нарахованих на його користь, чи набутих
незаконним шляхом у випадках,
визначених підпунктом 4.2.16 пункту 4.2
статті 4 цього Закону, протягом
відповідного звітного податкового
періоду з різних джерел як на території
України, так і за її межами.

Згідно з пп.4.2.8 п.4.2 ст.4 Закону №889-ІV, до
складу загального місячного
оподатковуваного доходу включається,
зокрема, оподатковуваний дохід
(прибуток), не включений до розрахунку
загальних оподатковуваних доходів
попередніх податкових періодів та
самостійно виявлений у звітному
періоді платником податку або
нарахований податковим органом згідно
із законом.

За змістом ст.13 Декрету №13-92
оподаткуванню підлягають доходи
громадян, одержані протягом
календарного року від здійснення
підприємницької діяльності без
створення юридичної особи, а також інші
доходи громадян, не передбачені як
об'єкти оподаткування у розділах II та III
цього Декрету. Оподатковуваним доходом
вважається сукупний чистий доход,
тобто різниця між валовим доходом
(виручки у грошовій та натуральній
формі) i документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням доходу. Якщо ці витрати не
можуть бути підтверджені
документально, то вони враховуються
податковими органами при проведенні
остаточних розрахунків за нормами,
визначеними Головною державною
податковою інспекцією України за
погодженням з Міністерством економіки
України та Державним комітетом України
по сприянню малим підприємствам та
підприємництву.

П.1 Указу №727/98 передбачено, що спрощена
система оподаткування, обліку та
звітності запроваджується зокрема для
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 тис.
гривень.

Отже, з викладених правових норм
вбачається, що суб'єкт господарювання
повинен відображати у своїй податковій
звітності отримані ним доходи та
понесені витрати. При цьому, судова
колегія звертає увагу на те, що доходом
слід вважати не будь-які кошти чи
матеріальні блага, які отримує особа, а
лише ті з них, що призводять до зміни її
майнового стану.

Виходячи з цього, колегія суддів
вважає, що кошти у розмірі 140000,00 грн.,
які були фактично повернені ФОП ОСОБА_2
ТОВ «Градострой» у зв'язку з виконанням
договору про надання поворотної
фінансової допомоги від 01.08.2010 року
№09/10, фактично є коштами самого
позивача, які були надані ним у
тимчасове безоплатне користування
вказаному товариству, а тому операції з
надання такої допомоги між ФОП ОСОБА_2 і
ТОВ «Градостпрой» в даному випадку не
привели до зміни майнового стану
позивача, що свідчить про відсутність у
нього жодних правових підстав для
включення цих коштів до складу доходів
при формуванні податкової звітності за
4 кв. 2010 року

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на помилковість застосування судом
першої інстанції пп.4.2.8 п.4.2 ст.4 Закону
№889-ІV, оскільки імперативність даної
правової норми зводиться до
необхідності оподаткування доходу
суб'єкта господарювання, який був
самостійно ним виявлений у
відповідному податковому періоді, а в
даному випадку зазначені спірні 140000,00
грн. були помилково занесені до складу
доходу у податковій декларації не
позивача, а його контрагента - ТОВ
«Градостпрой», що безпідставно та у
порушення приписів ст.86 КАС України не
було враховано судом першої інстанції.

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи та зазначено самим відповідачем
в акті перевірки від 20.07.2012 року
№514/17-40/НОМЕР_1, ФОП ОСОБА_2 у податковому
звіті за 4 кв. 2010 року зазначив обсяг
виручки в розмірі 500000,00 грн., що у
відповідності з п.1 Указу №727/98, який
діяв на момент виникнення спірних
правовідносин, є допустимим розміром
для суб'єктів господарювання, що
перебувають на спрощеній системі
оподаткування.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що відповідачем було правильно
сформовано показники його податкової
звітності за 4 кв. 2010 року та,
відповідно, правомірно обчислено
податкові зобов'язання за спрощеною
системою оподаткування без переходу на
загальну систему оподаткування, що
свідчить про безпідставність
нарахування відповідачем ФОП ОСОБА_2
податкових зобов'язань та штрафних
санкцій, визначених у податкових
повідомленнях-рішеннях від 03.08.2012 року
№, №, №, №.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що в даному випадку
наявні достатні та необхідні правові
підстави для задоволення позовних
вимог ФОП ОСОБА_2 та приходить до
висновку, що судом першої інстанції при
винесенні оскаржуваного рішення було
порушено норми матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та є
підставою для скасування судового
рішення.

Таким чином, відповідачем не доведено
обґрунтування правомірності прийнятих
податкових повідомлень-рішень, відтак,
суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про відсутність
підстав для задоволення позову.

Враховуючи викладене вище, доводи
апеляційної скарги спростовують
висновки суду першої інстанції, та
підтверджені в ході апеляційного
провадження, через що постанова суду
першої інстанції підлягає скасуванню з
ухваленням нової постанови про
задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205,
207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 19 листопада 2012
року скасувати та ухвалити нову
постанову, якою адміністративний позов
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі міста Києва
Державної податкової служби України
про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень задовольнити.

Податкові повідомлення-рішення від
03.08.2012 року №, №, №,
№ визнати протиправними та
скасувати.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів шляхом подачі
касаційної скарги до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено
10.09.2014 року.

Головуючий суддя

Федотов І.В.

Судді:

Ісаєнко Ю.А.

Кучма А.Ю.