Справа № 2а/1270/3824/12
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/800/1211/13

№ К/800/1211/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:головуючого
судді-доповідача:Усенко Є.А.,суддів:
Рибченка А.О., Сіроша М.В., при
секретарі:
Луцак А.В.,

розглянувши у судовому засіданні

касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Луганської області Державної
податкової служби

на постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 24.10.2012

та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 12.12.2012

у справі № 2а/1270/3824/2012 Луганського
окружного адміністративного суду

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю (ТОВ)
«Науково-виробниче об'єднання
«Сєвєродонецький Склопластик»

до Державної податкової інспекції у м.
Сєвєродонецьку Луганської області
Державної податкової служби

про скасування податкового
повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 24.10.2012,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2012, позов задоволено: визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області від
21.11.2011 № .

У касаційній скарзі ДПІ в м.
Сєвєродонецьку Луганської області
просить скасувати ухвалені у справі
судові рішення та прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позову, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права.

Позивач не скористався своїм
процесуальним правом подання
заперечення проти касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню.

Фактичною підставою для зменшення в
податковому обліку ТОВ
«Науково-виробниче об'єднання
«Сєвєродонецький Склопластик»
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість за податковою
декларацією за липень 2011 року на 8554641,60
грн. згідно з податковим
повідомленням-рішенням від 21.11.2011 №
, з приводу правомірності якого
виник спір, стали висновки податкового
органу, викладені в акті про результати
позапланової документальної перевірки
від 21.10.2011 № 1928/23-36221647, про порушення
товариством норм пунктів 198.1, 198.2, 198.6 ст.
198, пунктів 200.1 та 200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України (ПК), підпунктів 7.4.1. 7.4.5
пункту 7.4, підпункту 7.5.1 пункту 7.5,
підпункту 7.7.2 пункту 7.7 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» (Закон № 168/97-ВР).

За наслідками перевірки податковим
органом підтверджено із заявленої до
відшкодування за рахунок бюджетних
коштів у декларації за липень 2011 року
суми 9700356,00 грн. тільки 1145714,40 грн.
Висновок контролюючого органу про
завищення товариством задекларованої
суми бюджетного відшкодування на
8554641,60 грн. обґрунтований посиланням на
такі обставини: 1) товариство
безпідставно включило до рядка 26.1
податкової декларації за липень 2011
року 6192908,03 грн. як загальної суми,
право на відшкодування якої у нього
виникло за деклараціями за вересень,
жовтень, листопад 2010 року, січень -
червень 2011 року, і яка, з огляду на
недекларування її в рядку 26.1
податкових декларацій за ці податкові
звітні періоди, може бути відшкодована
тільки у такий спосіб, як зарахування в
рахунок сум податкових зобов'язань
наступних податкових звітних періодів;
2) товариство включило до бюджетного
відшкодування за липень 2011 року
податок у сумі 2329357,33 грн., фактична
сплата якого в попередніх податкових
звітних періодах не підтверджена
документами; 3) товариство завищило
податковий кредит у податковому обліку
за липень, серпень, вересень, жовтень,
грудень 2010 року, червень 2011 року на
загальну суму 32377,24 грн. за податковими
накладними ТОВ «Тродос Плюс», ПП «ТКФ
«Юпітер», ТОВ «ВІТНА», ПП «Інтенція»,
операції з поставки з якими не мають
реального характеру (а.с.15-16, 120, т.1).

Як встановлено у судовому процесі, за
наслідками господарських операцій з
поставки позивачу ТОВ «Тродос Плюс», ПП
«ТКФ «Юпітер», ТОВ «ВІТНА», ПП
«Інтенція» товарів (сировина,
матеріали, запасні частини до
обладнання) ці суб'єкти
підприємницької діяльності виписали
податкові накладні, суми ПДВ за якими
позивач включив до складу податкового
кредиту в податковому обліку за липень,
серпень, вересень, жовтень, грудень 2010
року, червень 2011 року та сплатив ціну
товарів, визначену з врахуванням суми
ПДВ, у безготівковій формі
розрахунків.

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4
ст. 7 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з
1 січня 2011 року у зв'язку з набранням
чинності ПК) податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи із договірної (контрактної)
вартості товарів (послуг), але не вище
рівня звичайних цін, у разі якщо
договірна ціна на такі товари (послуги)
відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (послуги), та складається із сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 6.1 статті 6 та
статтею 8-1 цього Закону, протягом
такого звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій в
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання у виробництві
та/або поставці товарів (послуг) для
оподатковуваних операцій у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не підлягають включенню до складу
податкового кредиту суми сплаченого
(нарахованого) податку у зв'язку з
придбанням товарів (послуг), не
підтверджені податковими накладними
чи митними деклараціями (іншими
подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац
перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї
статті).

Згідно з підпунктом «а» пункту 198.1 ст. 198
ПК право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у платника
податку у разі здійснення операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Пунктом 198.3 цієї статті встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (підпункт 198.6 цієї
статті).

За змістом наведених норм право
платника податку на віднесення сум ПДВ,
сплачених у вартості поставлених
товарів (послуг), на включення до
податкового кредиту обумовлено
юридичним складом, до якого входять
такі юридичні факти, як придбання
платником податку у інших платників
цього податку товарів (послуг) або
основних фондів, призначених для
використання в оподатковуваних
операціях, що відповідають цілям
господарської діяльності платника
податку; підтвердження податковою
накладною, виписаною постачальником -
платником податку, митною декларацією
суми нарахованого (сплаченого) податку
в ціні придбання товару (послуг).

Заперечуючи проти позову та доводячи
правомірність зменшення у податковому
обліку позивача сум податкового
кредиту, сформованого за податковими
накладними ТОВ «Тродос Плюс», ПП «ТКФ
«Юпітер», ТОВ «ВІТНА», ПП «Інтенція»,
податковий орган в обґрунтування
доводів про нікчемність правочинів
поставки між цими суб'єктами
підприємницької діяльності та
позивачем посилається на виявлену
зустрічними перевірками відсутність у
цих суб'єктів підприємницької
діяльності трудових ресурсів та
основних фондів, необхідних для
реального здійснення господарської
діяльності; відсутність їх за
місцезнаходженням.

Суди попередніх інстанцій на підставі
приєднаних до справи доказів, а саме:
копій видаткових та податкових
накладних, рахунків, прибуткових
ордерів, актів на списання матеріалів у
виробництво, оцінка яких зроблена з
дотриманням норм ст. 86 КАС України,
встановили факт поставки позивачу ТОВ
«Тродос Плюс», ПП «ТКФ «Юпітер», ТОВ
«ВІТНА», ПП «Інтенція» товарів і
відповідно до встановлених обставин
зробили юридично правильний висновок
про правомірність включення позивачем
сум ПДВ, сплачених у ціні придбаних
товарів, до податкового кредиту.

Норми податкового законодавства не
ставлять у залежність право платника
податку на формування податкового
кредиту, які у подальшому приймають
участь у формуванні сум бюджетного
відшкодування, від фактичної сплати
сум ПДВ до бюджету іншими платниками
податку - постачальниками товарів
(послуг), якщо цей платник (покупець)
сплатив податок в ціні придбаних
товарів (послуг), а реальність поставок
у судовому процесі не спростована.
Порушення платником податку -
постачальником податкового
законодавства може бути підставою для
позбавлення іншого платника податку -
покупця права на отримання податкової
вигоди у вигляді податкового кредиту
лише за встановленого факту сприяння
останнім першому в ухиленні від
виконання податкового обов'язку або
факту їхніх сумісних дій по створенню
схеми незаконної мінімізації
податкових зобов'язань. Обставини, які
б достовірно свідчили про наявність
таких фактів, у цій справі не
встановлені; зі сторони ДПІ відсутні
доводи щодо наявності таких обставин.

Підпунктом 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону №
168/97-ВР встановлено, що сума податку, яка
підлягає сплаті (перерахуванню) до
бюджету або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
податкового періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
податкового періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені законом для відповідного
податкового періоду.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1
цього пункту, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
цього податку, що виник за попередні
податкові періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до закону), а при його
відсутності - зараховується до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду..

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з підпунктом
7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення,
то: а) бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів (послуг) у попередніх
податкових періодах постачальникам
таких товарів (послуг); б) залишок
від'ємного значення після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту кожного
наступного податкового періоду лише в
частині суми податку фактично
сплаченої отримувачем постачальникам
товарів (послуг) та при імпорті і
включається до розрахунку бюджетного
відшкодування наступного звітного
періоду;. (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7
Закону № 168/97-ВР).

Податковий кодекс України зберіг таке
правове регулювання відносин, які
виникають при розрахунках між
платником податку на додану вартість і
бюджетом.

Так, відповідно до пункту 200.1 ст. 200 ПК
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.3 цієї статті визначено, що
при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цього Кодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду (пункт 200.4 ст.200 ПК України).

Згідно з пунктом 200.7 цієї статті
платник податку, який має право на
отримання бюджетного відшкодування та
прийняв рішення про повернення суми
бюджетного відшкодування, подає
відповідному органу державної
податкової служби податкову
декларацію та заяву про повернення
суми бюджетного відшкодування, яка
відображається у податковій
декларації.

200.14. Якщо за результатами камеральної
або документальної позапланової
виїзної перевірки контролюючий орган
виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної контролюючим
органом за результатами перевірок,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах;

б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
контролюючим органом за результатами
перевірок, надсилає платнику податку
податкове повідомлення, в якому
зазначаються сума такого перевищення
та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами
проведення перевірок факту, за яким
платник податку не має права на
отримання бюджетного відшкодування,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
підстави відмови в наданні бюджетного
відшкодування.

Як свідчить приєднана до справи копія
акта від 19.10.2011 № 1901/23-36221647, за
результатами планової виїзної
перевірки ТОВ «Науково-виробниче
об'єднання «Сєвєродонецький
Склопластик» за період з 01.01.2009 по 30.06.2011
підтверджено задекларовані
товариством суми податкових
зобов'язань (7937294,00 грн.) та податкового
кредиту (17637651,00 грн.) за податкові
звітні періоди з червня 2010 по липень 2011
року, а відтак і від'ємне значення
чистої суми податкових зобов'язань, яке
задеклароване товариством за липень 2011
року до бюджетного відшкодування
(9700356,00 грн.) (а.с.81, 87 т. 1).

На підставі досліджених в судовому
процесі банківських виписок по
рахунках ТОВ «Науково-виробниче
об'єднання «Сєвєродонецький
Склопластик» суд встановив факт сплати
товариством ПДВ в ціні придбаних
товарів (послуг) впродовж звітних
податкових періодів, які передують
липню 2011 року, в загальній сумі 11375890,39
грн. (а.с. 2-250, т.17, а.с. 2-151, т.18, а.с.2-250, т.19,
а.с. 2-249, т.20, а.с. 2-250, т. 21, а.с. 2-99, т.22). З
врахуванням цього висновок суду, що в
судовому процесі спростовані доводи
податкового органу про несплату
товариством 2329357,33 грн. із заявленої до
відшкодування за рахунок бюджетних
коштів суми надмірно сплаченого
податку як підстави для зменшення
бюджетного відшкодування за липень 2011
року, є обґрунтованим і підтвердженим
приєднаними до справи доказами.

При цьому суд правильно виходив з того,
що вимога закону щодо фактичної сплати
платником податку сум податку
постачальникам товарів (послуг) в ціні
товарів (послуг) в попередніх
податкових періодах як умова
відшкодування надмірно сплаченої суми
податку за рахунок бюджетних коштів не
ставить рамкові обмеження щодо числа
таких попередніх податкових періодів
чи їх послідовності.

Приєднані до справи податкові
декларації з податку на додану
вартість ТОВ «Науково-виробниче
об'єднання «Сєвєродонецький
Склопластик» підтверджують, що
задекларована до відшкодування з
бюджету сума податку 9700356,00 грн.
складається із сум залишків від'ємного
значення чистої суми податкових
зобов'язань товариства за податкові
звітні періоди з липня 2010 року по
червень 2011 року, які послідовно
включались до сум податкового кредиту
наступного податкового звітного
періоду в цьому проміжку часу і які в
загальній сумі включені в рядок 24
декларації за червень 2011 року. Ця сума
перенесена до рядка 22 декларації за
липень 2011 року як залишок від'ємного
значення попереднього податкового
звітного періоду та заявлена до
відшкодування на рахунок позивача у
банку (рядок 25.1) (а.с. 172-237, т.2, а.с. 1-80, т.3).

Суди попередніх інстанцій правильно
застосували норми підпункту «а» пункту
200.14 ст. 200 ПК, зробивши висновок, що з
огляду на те, що позивач не декларував
від'ємне значення чистої суми
податкових зобов'язань за попередні
звітні податкові періоди до
відшкодування та не заявляв про
відшкодування цих сум, що є його правом,
підстави для висновку про заниження
позивачем суми бюджетного
відшкодування як факту, з яким платник
податку втрачає право заявити про
бюджетне відшкодування у спосіб
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок, відсутні.

Доводи, викладені в касаційній скарзі,
не спростовують правильність
висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції залишає
касаційну скаргу без задоволення, а
судові рішення - без змін, якщо визнає,
що суди першої та апеляційної
інстанції не допустили порушень норм
матеріального і процесуального права
при ухваленні судових рішень чи
вчиненні процесуальних дій.

За наведених обставин підстави для
скасування оскаржуваних судових
рішень відсутні.

Керуючись ст.ст. 220, 221, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, Вищий адміністративний суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у м. Сєвєродонецьку
Луганської області Державної
податкової служби залишити без
задоволення, а постанову Луганського
окружного адміністративного суду від
24.10.2012 та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 12.12.2012 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:Є.А. Усенко Судді:
А.О. Рибченко М.В. Сірош