Справа № 2-а-11798/11
Суддя: Воробйов В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/97/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року Вінницький міський
суд Вінницької областів складі
головуючого - судді Воробйова В.В.,

при секретарі Демидюк А.О.,

за участю: представника позивача
ОСОБА_1,

представника третьої особи ОСОБА_2 -
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вінниці
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Вінницької ради, третя особа ОСОБА_5,
про скасування державного акту на
право власності на земельну ділянку та
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Вінницького
міського суду Вінницької області з
позовом до виконавчого комітету
Вінницької ради про скасування
державного акту на право власності на
земельну ділянку та рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради, мотивуючи тим, що в лютому
2008 року він звернувся до суду з позовом
до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про встановлення
факту прийняття спадщини, про визнання
частково недійсним договору дарування
23/100 часток будинку, укладеного 31.05.2001
року, та визнання права на спадщину за
законом на 1/6 частину будинку, що
знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Ленінського районного суду
м.Вінниці від 21.05.2008 року позовні вимоги
ОСОБА_4 були задоволенні повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 08.07.2008 року, апеляційна
скарга ОСОБА_6 була відхилена, а рішення
Ленінського районного суду м.Вінниці
від 21.05.2008 року було залишено без змін.

Вказаним рішенням суду був
встановлений факт прийняття позивачем
в шестимісячний строк спадщини, яка
відкрилась в м.Вінниці ІНФОРМАЦІЯ_1
року після смерті матері позивача -
ОСОБА_7 На момент відкриття спадщини
земельна ділянка ще не була
приватизована і перебувала у спільному
безстроковому користуванні батьків
позивача.

19.12.1995 року ОСОБА_6 був складений
заповіт, яким він заповідав по ? частині
спірного будинку: онуку від сина ОСОБА_4
та онуці від дочки ОСОБА_8 - ОСОБА_9

ОСОБА_6 знаючи, що позивач і його сестра
- ОСОБА_8 є також спадкоємцями після
смерті матері, не поставивши їх до
відома, здійснив приватизацію всієї
земельної ділянки по АДРЕСА_1, тим самим
позбавивши позивача права на
приватизацію тієї частини землі, яка
мала б належати йому.

Рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 27.01.2000 року
№45 ОСОБА_6 було передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
площею 592 кв.м, для будівництва і
обслуговування житлового будинку за
вказаною адресою.

29.01.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був
укладений договір дарування земельної
ділянки площею 0,0584 га по АДРЕСА_1.

10.04.2007 року ОСОБА_5 був виданий
державний акт серії ЯБ №706084 на право
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_1, зареєстрованого в Книзі
записів реєстрації державних актів за
№90.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача
- ОСОБА_10

Таким чином, позивач вважає, що рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 27.01.2000 року №45 не
відповідає закону і порушує його права,
тому він вимушений був звернутися до
суду і просив суд визнати незаконними
та скасувати: рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.01.2000 року №45 «Про передачу і надання
земельних ділянок громадянам у
приватну власність і користування» в
частині передачі ОСОБА_6 безоплатно у
приватну власність земельної ділянки,
яка розташована по АДРЕСА_1 площею 592
кв.м. для будівництва і обслуговування
житлового будинку; державний акт на
право приватної власності на землю,
виданий Вінницькою міською радою 06.12.2000
року на підставі рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.01.2000 року №45 ОСОБА_6 на земельну
ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1
площею 0,584 гектара для будівництва і
обслуговування житлового будинку.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився та про причини
неявки суд не повідомив, хоча про час,
дату та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином.

В судовому засіданні представник
третьої особи ОСОБА_5 проти задоволення
позову заперечив мотивуючи тим, що
земельна ділянка перебувала у
приватній власності ОСОБА_10, оскільки
була одержана ним із державного
земельного фонду, а тому не являлась
спільною сумісною власністю подружжя.
Позивач став власником майна 15.12.2008
року, на підставі рішення Ленінського
районного суду м.Вінниці від 21.05.2008
року, яке набрало законної сили 08.07.2008
року. Тому, оскільки станом на 2000 рік
позивач не був власником майна та не
подав заяв до Вінницької міської ради з
приводу передачі у власність земельної
ділянки, його права та інтереси
оскаржуваним рішенням виконавчого
комітету Вінницької міської не
порушені.

Заслухавши пояснення представника
позивача, представника третьої особи
ОСОБА_5сторін, дослідивши матеріали
справи та матеріали цивільної справи
№2-1544/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6,
ОСОБА_5 про визнання права на
спадкування за законом, визнання
частково недійсним правочину та
встановлення факту прийняття спадщини,
суд дійшов висновку про те, що позов
слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
зокрема: 1) на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; 2) з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано; 3)
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії); 4)
безсторонньо (неупереджено); 5)
добросовісно; 6) розсудливо; 7) з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); 9) з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; 10) своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Судом встановлено, що рішенням
Ленінського районного суду м.Вінниці
від 21.05.2008 року у цивільній справі
№2-1544/08 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6,
ОСОБА_5 про визнання права на
спадкування за законом, визнання
частково недійсним правочину та
встановлення факту прийняття спадщини,
позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволенні
повністю (а.с. 7-8).

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької
області від 08.07.2008 року, апеляційна
скарга ОСОБА_6 була відхилена, а рішення
Ленінського районного суду м.Вінниці
від 21.05.2008 року було залишено без змін
(а.с. 9-10).

Наведеними судовими рішеннями був
встановлений факт прийняття позивачем
в шестимісячний строк спадщини, яка
відкрилась в м.Вінниці ІНФОРМАЦІЯ_1
року після смерті матері позивача -
ОСОБА_7

Крім того, цими ж рішеннями були
встановлені обставини про те, що
батькам позивача ОСОБА_6 та ОСОБА_7
належав, збудований ними в період
шлюбу, будинок АДРЕСА_1, а право
власності на дане будинковолодіння
20.04.1961 року було зареєстровано на ім'я
ОСОБА_6 Мати позивача - ОСОБА_7 померла
ІНФОРМАЦІЯ_1 року і після її смерті
відкрилась спадщина на ? частину
вказаного будинковолодіння.

Також судом встановлено, що
спадкоємцями першої черги за законом
після смерті ОСОБА_7 були чоловік
ОСОБА_6, дочка ОСОБА_8 та син ОСОБА_4 в
частинах (по 1/3 від ? будинку або по 1/6
від всього будинковолодіння). Ніхто із
спадкоємців до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини не звертався, так як на момент
смерті спадкодавці вони проживали в
спірному будинку. Тому, вищевказані
спадкоємці фактично всі прийняли
спадщину та між ними склався порядок
користування спірним
будинковолодінням.

Сестра позивача та дочка ОСОБА_6 -
ОСОБА_8, померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року і
після її смерті між сторонами виник
конфлікт щодо користування спірним
будинком. В ході з'ясування конфліктної
ситуації в 2006 році, позивач дізнався, що
ОСОБА_6 подарував спірний будинок
ОСОБА_5, оформивши у 2001 році два
договори дарування, а саме: договір від
01.02.2001 року на 77/100 частин спірного
будинку та договір від 31.05.2001 року на
23/100 частин цього ж будинку, тобто
останнім договором подарував ОСОБА_5
належну, фактично, ОСОБА_4 частку в
будинку по спадщині.

Тому, рішенням Ленінського районного
суду м.Вінниці від 21.05.2008 року було
визнано частково недійсним договір
дарування від 31.05.2001 року, укладений між
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в частині 1/6 частини
будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Обставини, які визнаються сторонами,
можуть не доказуватися перед судом,
якщо проти цього не заперечують
сторони і в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання.

Судом встановлено та сторонами не
заперечуються ті обставини, що 19.12.1995
року ОСОБА_6 був складений заповіт, яким
він заповідав по ? частині спірного
будинку: онуку від сина ОСОБА_4 та онуці
від дочки ОСОБА_8 - ОСОБА_9

ОСОБА_6 знаючи, що позивач і його сестра
- ОСОБА_8 є також спадкоємцями після
смерті матері, не поставивши їх до
відома, здійснив приватизацію всієї
земельної ділянки по АДРЕСА_1, тим самим
позбавивши позивача права на
приватизацію тієї частини землі, яка
мала б належати йому.

Рішенням виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 27.01.2000 року
№45 ОСОБА_6 було передано безоплатно у
приватну власність земельну ділянку
площею 592 кв.м., для будівництва і
обслуговування житлового будинку за
вказаною адресою (а.с. 11).

06.12.2000 року на підставі рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 27.01.2000 року №45 ОСОБА_6
був виданий державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1
площею 0,584 гектара для будівництва і
обслуговування житлового будинку (а.с.
242).

29.01.2001 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 був
укладений договір дарування земельної
ділянки площею 0,0584 га по АДРЕСА_1 (а.с. 32).

10.04.2007 року ОСОБА_5 був виданий
державний акт серії ЯБ №706084 на право
власності на земельну ділянку площею
0,584 гектара по АДРЕСА_1, зареєстрованого
в Книзі записів реєстрації державних
актів за №90 (а.с. 33).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько позивача
- ОСОБА_6

Таким чином, позивач був позбавлений
можливості належно користуватись
своїм майном та можливості реалізувати
своє право на приватизацію частини
земельної ділянки розташованої по
АДРЕСА_1, тобто за місцем розташування
належної йому частини будинку.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу
України, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону. Земельні
ділянки, які перебувають у власності чи
користуванні громадян або юридичних
осіб, передаються у власність чи
користування за рішенням органів
виконавчої влади чи органів місцевого
самоврядування лише після припинення
права власності чи користування ними в
порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного
кодексу України, власник земельної
ділянки або землекористувач може
вимагати усунення будь-яких порушень
його прав на землю, навіть якщо ці
порушення не пов'язані з позбавленням
права володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов
висновку про визнання протиправним та
скасування рішення виконавчого
комітету Вінницької міської ради від
27.01.2000 року №45 «Про передачу і надання
земельних ділянок громадянам у
приватну власність і користування» в
частині передачі ОСОБА_6 безоплатно у
приватну власність земельної ділянки,
яка розташована по АДРЕСА_1 площею 592
кв.м. для будівництва і обслуговування
житлового будинку.

Згідно із ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, а суд згідно ст. 86 цього
Кодексу, оцінює докази, які є у справі,
за своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Згідно з вимогами частини 2 статті 71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності дій суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дій чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідач не надав суду жодного
доказу, який би підтверджував
правомірність оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.162 КАС України у разі
задоволення адміністративного позову
суд може прийняти постанову про,
зокрема, визнання протиправними
рішення суб'єкта владних повноважень
чи окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання не чинним рішення чи окремих
його положень.

Оскільки суд дійшов висновку про
протиправність та скасування рішення
виконавчого комітету Вінницької
міської ради від 27.01.2000 року №45, як
такого, що порушує права позивача, тому
підлягає визнанню протиправним та
скасуванню і державний акт на право
приватної власності на земельну
ділянку, яка розташована по АДРЕСА_1
площею 0,584 гектара для будівництва і
обслуговування житлового будинку, який
був виданий Вінницькою міською радою
06.12.2000 року ОСОБА_6 на підставі цього
рішення.

У відповідності до ст. 94 КАС України,
якщо судове рішення ухвалене на
користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України, проте
враховуючи вимогу представника
позивача про залишення судових витрат
за позивачем, суд вважає за можливе
залишити їх за останнім.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 2, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257
КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Вінницької міської ради, третя особа
ОСОБА_5, про скасування державного акту
на право власності на земельну ділянку
та рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 27.01.2000 року
№45 «Про передачу і надання земельних
ділянок громадянам у приватну
власність і користування» в частині
передачі ОСОБА_6 безоплатно у приватну
власність земельної ділянки, яка
розташована по АДРЕСА_1 площею 592 кв.м.
для будівництва і обслуговування
житлового будинку.

Визнати протиправним та скасувати
державний акт на право приватної
власності на землю, виданий Вінницькою
міською радою 06.12.2000 року на підставі
рішення виконавчого комітету
Вінницької міської ради від 27.01.2000 року
№45 ОСОБА_6 на земельну ділянку, яка
розташована по АДРЕСА_1 площею 0,584
гектара для будівництва і
обслуговування житлового будинку.

Судові витрати залишити за позивачем.

Постанова може бути оскаржена до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Вінницький міський суд Вінницької
області, шляхом подання апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 08
вересня 2014 року.

Суддя: