Справа № 815/2885/13-а
Суддя: Харченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2885/13-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2014 року
м.Одеса

У залі судових засідань №29

Одеський окружний адміністративний
суд у складі:

Судді
Харченко Ю.В.

При секретарі
Кипаренко Н.Ю.

Розглянувши в порядку письмового
провадження справу за
адміністративним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання протиправною та скасування
Постанови про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.03.2013р. №107, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулась до Одеського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою, в якій, з урахуванням уточнень
(вхід.№14405/13 від 10.05.2013р.), просить суд
визнати протиправною та скасувати
Постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області від
12.03.2013р. №107 про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
розмірі 19128,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що необхідна,
доступна, достовірна та своєчасна
інформація про послуги була надана
ОСОБА_2 в документах, котрі підписано
особисто туристом, що відповідає п.п.9.1,
9.8 Договору на туристичне
обслуговування №2 від 17.12.2012р. Також,
ФОП ОСОБА_1 наголошує на безпідставне
зазначення в Акті перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів №000848 від 05.02.2013р. на
порушення підприємцем п.3.2.2 Договору
про туристичне обслуговування від
17.12.2012р. №2, у частині не укладання
кредитного договору, оскільки вказаним
пунктом договору не регулюється жодних
питань, пов'язаних з умовами оплати
вартості туристичного продукту. Більше
того, не укладання, у даному випадку,
кредитного договору не може бути
підставою для притягнення до
відповідальності, оскільки
Турагенство уклало договір на
туристичне обслуговування,
особливості правового регулювання
відносин за яким регулюються Цивільним
кодексом України, Законом України «Про
туризм».

Відповідач - Інспекція з питань захисту
прав споживачів в Одеській області з
позовними вимогами не погоджується та
вважає їх необґрунтованими з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
адміністративний позов (від 26.04.2013р.
вихід.№1582/17), наголошуючи, зокрема, що
листами №616/8 від 15.02.2013р., №650/8 від
19.02.2013р., №820/8 від 01.03.2013р., №854/8 від
05.03.2013р. ФОП ОСОБА_1 повідомлялась про
місце та час розгляду справи. Також,
контролюючий орган наголошує на
відсутності необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про послуги, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1
порушено вимоги ст.ст.10,15,21 Закону
України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України якщо
немає перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, з урахуванням того, що від
позивача - ФОП ОСОБА_1 до суду надійшло
клопотання про розгляд справи за її
відсутності, судом ухвалено рішення
щодо розгляду даної адміністративної
справи в порядку письмового
провадження, відповідно до ч.6 ст.128 КАС
України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи
письмові докази в їх сукупності та
системно проаналізувавши приписи
чинного законодавства, суд встановив
наступне.

Як встановлено судом та вбачається з
матеріалів справи, у період з 05.02.2013р. по
06.02.2013р. фахівцями Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області, відповідно до ст.ст.5,6 Закону
України «Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності», ст.ст.5,26
Закону України «Про захист прав
споживачів», Постанов Кабінету
Міністрів України від 27.12.2008р. №1164 «Про
затвердження критеріїв, за якими
оцінюється ступінь ризику від
провадження господарської діяльності,
пов'язаної з виробництвом, випуском і
реалізацією продукції (виконанням
робіт, наданням послуг), та
визначається періодичність проведення
планових заходів державного нагляду
(контролю)», від 31.10.2007р. №1280 «Про
затвердження порядку відбору зразків
продукції для визначення її якісних
показників та форми актів відбору
зразків продукції», у присутності
ОСОБА_1, проведено позапланову
перевірку туристичної агенції ТОВ «Allvi
Tour» ФОП ОСОБА_1 (м.Одеса, Італійський
бульвар,8), з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів.

За наслідками вказаної перевірки
Інспекцією з питань захисту прав
споживачів в Одеській області складено
Акт перевірки дотримання
законодавства про захист прав
споживачів №000848 від 05.02.2013р., у
висновках якого наголошено на
відсутності необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про послуги, а саме: про детальний
розпис сукупної вартості кредиту, та
правила придбання продукції, а також
порушення умов договору, укладеного
між тур агентом та споживачем від
17.12.2012р. №2 про розгляд рекламації від
05.01.2013р. щодо відшкодування збитків при
наданні неякісних туристичних послуг
та невиконання припису акта перевірки,
наданого посадовою особою
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику в сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_1
порушено вимоги ст.ст.10,15,21 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
п.3.3.2 Договору на туристичне
обслуговування від 17.02.2012р. №2, ст.20
Закону України «Про туризм», та ст.19
Закону України «Про звернення
громадян».

За результатами розгляду матеріалів
перевірки Інспекцією з питань захисту
прав споживачів в Одеській області
12.03.2013р. винесено Постанову №107 про
накладення стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист прав
споживачів», якою за відсутність
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про послуги, та
порушення умов договору між споживачем
і виконавцем про надання послуг,
невиконання припису до акта перевірки,
наданого посадовою особою, відповідно
до п.п.7,9,11 ч.1 ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів» до ФОП ОСОБА_1
застосовано штраф у розмірі 19128грн.

Не погодившись із означеною Постановою
Інспекції з питань захисту прав
споживачів в Одеській області від
12.03.2013р. №107 про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
розмірі 19128,00грн., позивач звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду з даною позовною заявою.

Так, на думку суду, оскаржувана
позивачем Постанова Інспекції з питань
захисту прав споживачів в Одеській
області від 12.03.2013р. №107 про накладення
на ОСОБА_1 стягнень, передбачених ст.23
Закону України «Про захист прав
споживачів» у розмірі 19128,00грн.,
винесена контролюючим органом
неправомірно, безпідставно та у
порушення положень чинного
законодавства України, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

В силу п.1 ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України, з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано,
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії),
безсторонньо (неупереджено),
добросовісно, розсудливо, з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації, пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія), з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення, своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Зокрема, як встановлено судом, та
підтверджується наявними у справі
доказами, 07.05.2012р. між ФОП ОСОБА_1 та ПАТ
«Лізінг інформаційних технологій»
укладено договір №12050701 від 07.05.2012року,
умовами якого врегульовано спільну
діяльність по наданню послуги «Тур у
розстрочку». Згідно з п.3.1 якого ПрАТ
«Лізінг інформаційних технологій»
протягом двох банківських днів з
моменту надання укладеного ФОП ОСОБА_1
договору з Клієнтом на умовах Пакету
«Тур у розстрочку» перераховує на
рахунок ФОП кошти за відступлене право
вимоги до Клієнта в розмірі решти
вартості туру за номінальною вартістю.

Судом встановлено, що 29.06.2012р. між ТА
«АллВі Тур», ФОП ОСОБА_1 (Турагент) та
ТОВ «Ньюз Тревел» (Туроператор)
укладено Агентський договір №0629/2,
відповідно до п.п.2.1-2.2 Турагент
зобов'язується за дорученням та від
імені Туроператора за винагороду
здійснювати посередницьку діяльність
по укладенню договорів на туристичне
обслуговування з третіми особами
(туристами). Даний договір встановлює
між сторонами агентські відносини,
передбачені главою 31 Господарського
кодексу України, при цьому Турагент діє
в якості комерційного агента в порядку,
визначеному ст.295 Господарського
кодексу України.

17.12.2012р. між ФОП ОСОБА_1 (Турагент), в
особі директора ТА АллВі Тур, за
дорученням ТОВ «Ньюз Тревел»
(Туроператор), на підставі Агентського
договору №0629/2 від 29.06.2012р., та ОСОБА_2
(Турист), який діє на підставі
особистого волевиявлення і замовляє
туристичні послуги, укладено Договір
на туристичне обслуговування №2,
відповідно до п.2 якого Турагент
виступає від імені Туроператора
виключно в межах агентського договору
між ними для проведення діяльності, яка
пов'язана з продажем Турагентом
Туристу Туристичного продукту
Туроператора. Турагент, за встановлену
цим Договором плату, відповідно до
замовлення Туриста, зобов'язується
забезпечити бронювання та надання
Туристу комплексу послуг, а Турист
зобов'язується на умовах цього
Договору прийняти та оплатити
Турагенту вартість замовленого
Турпродукту. Всі грошові кошти, що
надходять на рахунок Турагента від
Туриста, з подальшим перерахуванням їх
на рахунок Туроператора, належать
виключно Туроператору та його
партнерам, і довірені Турагенту лише до
повного розрахунку за надані послуги.
Згідно з п.4 означеного Договору
загальна вартість туристичних послуг
(Туристичного продукту) становить
14091грн.

Одночасно з підписанням
вищеозначеного Договору на туристичне
обслуговування від 17.12.2012р. №2 між ФОП
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформлено Замовлення
на відповідну послугу (додаток № 1 до
Договору), яким підтверджується, що
ОСОБА_2 підтвердив бажання отримання
послуги на двох осіб, для поїздки в
Індію, штат Гоа, у період з 22.12.2012р. по
03.01.2013р., на 12 днів, в готель дві зірки, з
авіаперелітом компанією «Аеросвіт»,
прямим рейсом з Київу та передплатою
5218,88грн.

Судом встановлено, що відповідно до
прибуткових касових ордерів від
17.12.2012р. ОСОБА_2, згідно Договору на
туристичне обслуговування від 17.12.2012р.
№2, сплатив на користь ФОП ОСОБА_1
передплату за туристичні послуги у
сумі 5218грн., та 656грн. консульського
збору.

17.12.2012р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2
укладено Додаткову угоду про
розстрочення платежу №120660002,
відповідно до якої ОСОБА_2 надано
додаткову комерційну послугу -
розстрочення платежу, у зв'язку з чим
загальна сума платежу змінилась на
15656,67грн. Також, в означеному правочині
зазначено, що платіж при укладені
договору (від загальної суми платежів
за туристичний продукт) - 33,33%, кількість
місячних платежів (крім першого) - 2,
розмір місячних платежів - щомісяця
рівними частинами, вид договору -
надання туристичних послуг з
розстроченням платежу.

Судом з'ясовано, що відповідно до
положень п.2.4 Договору №12050701 від
07.05.2012року з боку Туроператора ТОВ «Нюз
Тревел» надано підтвердження заявки на
отримання Туристичної послуги №86022 від
18.12.2012року з додатковими послугами,
які не передбачені Договором та
Додатковою угодою до договору з
загальною сумою оплати Туроператору в
розмірі 13987,88грн., комісією Турагента в
розмірі 1381,88грн., та загальною сумою
туру в розмірі 15369,75грн.

Відповідно до платіжного доручення
№13437 від 19.12.2012року ПАТ «Лізінг
інформаційних технологій»
перерахувало на рахунок ФОП ОСОБА_1
8872,11грн. з призначенням платежу за
особливим рахунком ОСОБА_2.

Згідно з платіжним дорученням №107 від
20.12.2012р. Турагент ФОП ОСОБА_1
перерахувала на рахунок Туроператора
ТОВ «Нюз Тревел» повну суму оплати за
туристичну послугу по рахунку фактурі
№86022 в розмірі 13987,88грн.

Під час з'ясування фактичних обставин
справи судом встановлено, що
Постановою Приморського районного
суду м.Одеси від 03.10.2013р. по справі
№522/11350/13-а, задоволено позов ОСОБА_1,
визнано протиправною та скасовано
Постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області №186
від 12.03.2013р. про адміністративне
правопорушення. Означена Постанова
набрала законної сили 03.10.2013р., про що
свідчить відповідна відмітка на
вказаному рішенні суду.

Зокрема, в межах розгляду вказаної
справи, судом з'ясовано, що між
сторонами укладено договір на
туристичне обслуговування,
особливості правового регулювання
відносин за яким регулюються Цивільним
кодексом України, Законом України «Про
туризм».

Згідно з ст.901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням: другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник, зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів про
надання послуг, якщо це не суперечить
суті зобов'язання.

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Так, у Постанові Приморського
районного суду м.Одеси від 03.10.2013р. по
справі №522/11350/13-а встановлено, що
сторони договору досягнули згоди про
оплату за договором в розстрочку, у
зв'язку з чим сторонами підписано
додаткову угоду, що відповідно
свідчить про укладення додаткової
угоди про розстрочку платежу, яка не є
кредитним договором, а є договором про
надання туристичних послуг з
використанням комерційного кредиту у
формі розстрочки. Виходячи з
вищевказаного, детальний розпис
сукупної вартості кредиту, право
дострокового повернення кредиту,
річної відсоткової ставки за кредитом -
істотні умови, про які зазначено у ст.11
Закону України «Про захист прав
споживачів», не є обов'язковими для
договору, який за своєю правовою
природою не є кредитним договором, та
за яким грошові кошти не передаються
під процент.

Також, Приморським районним судом
м.Одеси у вказаному рішенні наголошено
на необґрунтованість посилань щодо
порушень ФОП ОСОБА_1 ст.ст.10,15,21 Закону
України «Про захист прав споживачів»,
та ст.20 Закону України «Про туризм»,
оскільки норми, на які посилається
Інспекція з питань захисту прав
споживачів Одеської області не
зобов'язують сторони договору укладати
між собою договір про надання
споживчого кредиту. Більше того, чинним
законодавством не передбачено
можливість надання небанківською та
(або) не фінансовою установою
споживчого кредиту та укладення
відповідного договору, у зв'язку з чим
не укладення між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2
такого договору не є порушенням
зазначених норм.

Також, судом встановлено, що Рішенням
Приморського районного суду м.Одеси
від 03.12.2013р., залишеним без змін Ухвалою
Апеляційного суду Одеської області від
21.03.2014р. по справі №2/155/13241/13-ц,
відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2
до ФОП ОСОБА_1, третіх осіб, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору: Приватне акціонерне товариство
Лізінг інформаційних технологій»,
Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Одеській області про
визнання недійсною Додаткової угоди
№120660002 до договору про туристичне
обслуговування №2 від 17.12.2012року.

Зокрема, в межах розгляду означеної
справи, судом з'ясовано, що відповідно
ст.525 Цивільного кодексу України
одностороння відмова від виконання
зобов»язань не допускається.

Згідно з вимогами ст.526 ЦК України
зобов'язання мають виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору.

Статтею 610 ЦК України передбачене, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.
Всі умови договору з моменту його
укладення стають однаково
обов'язковими для виконання сторонами.

Так, в ході з'ясування фактичних
обставин справи Приморським районним
судом м.Одеси встановлено, що
Додатковою угодою №120660002 до договору
про туристичне обслуговування №2 від
17.12.2012року сторони домовилися щодо умов
надання туристичної послуги у
розстрочку з визначенням збільшення
вартості послуги, а також те що
відстрочені платежі «Туриста» одразу
відступлені на користь ПрАТ «Лізінг
інформаційних технологій». Вказані
правовідносини між сторонами
врегульовано положеннями ст.1057 ЦК
України по розстрочці оплати послуг та
відноситься до комерційного кредиту,
який не є тотожнім банківському
кредиту. При укладенні Додаткової
угоди та слаті ПАТ «Лізінг
інформаційних технологій» коштів за
ОСОБА_2, по відступленій вимозі без
нарахування процентів, відноситься до
фінансового лізингу та не потребує
ліцензії по наданню фінансових послуг
по банківському кредитуванню.

Таким чином, в межах розгляду
вищеозначених справ Приморським
районним судом м.Одести встановлено
правомірність укладення між ФОП ОСОБА_1
та ОСОБА_2 Договору на туристичне
обслуговування №2 від 17.12.2012р., та
Додаткової угоди про розстрочення
платежу №120660002 від 17.12.2012р., які
укладено згідно приписів чинного
законодавства України, що у свою чергу
спростовує виявлені Інспекцією з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області в ході проведення
перевірки туристичної агенції ТОВ «Allvi
Tour» ФОП ОСОБА_1 (м.Одеса, Італійський
бульвар,8) з питань дотримання
законодавства про захист прав
споживачів, висновків щодо відсутності
необхідної, доступної, достовірної та
своєчасної інформації про послуги, а
саме: про детальний розпис сукупної
вартості кредиту, та правила придбання
продукції, а також порушення умов
договору, укладеного між турагентом та
споживачем від 17.12.2012р. №2 про розгляд
рекламації від 05.01.2013р. щодо
відшкодування збитків при наданні
неякісних туристичних послуг, та не
виконання припису акта перевірки,
наданого посадовою особою
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику в сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів.

До того ж, жодних належних доказів на
підтвердження встановлених в ході
перевірки та зафіксованих в Акті
перевірки дотримання законодавства
про захист прав споживачів №000848 від
05.02.2013р., порушень щодо відсутності у
ФОП ОСОБА_1 необхідної, доступної,
достовірної та своєчасної інформації
про послуги, а саме: про детальний
розпис сукупної вартості кредиту, та
правила придбання продукції, а також
порушення умов договору, укладеного
між тур агентом та споживачем від
17.12.2012р. №2 про розгляд рекламації від
05.01.2013р. щодо відшкодування збитків при
наданні неякісних туристичних послуг
та невиконання припису акта перевірки,
наданого посадовою особою
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику в сфері
державного контролю за додержанням
законодавства про захист прав
споживачів, відповідачем - Інспекцією з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області, на виконання вимог ч.2
ст.71 КАС України, суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції
України судові рішення ухвалюються
судами іменем України і є обов'язковими
до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010р.
№ 2453-VI (зі змінами та доповненнями)
встановлено, що судові рішення, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання усіма органами державної
влади, органами місцевого
самоврядування, їх посадовими та
службовими особами, фізичними і
юридичними особами та їх об'єднаннями
на всій території України.
Обов'язковість урахування
(преюдиційність) судових рішень для
інших судів визначається
процесуальним законом.

Згідно з приписами ч.1 ст.72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.14 КАС України
постанови та ухвали суду в
адміністративних справах, що набрали
законної сили, є обов'язковими до
виконання на всій території України, а
невиконання судових рішень тягне за
собою відповідальність, встановлену
законом.

Відповідно до ст.255 КАС України
постанова або ухвала суду, яка набрала
законної сили, є обов'язковою для осіб,
які беруть участь у справі, для їхніх
правонаступників, а також для всіх
органів, підприємств, установ та
організацій, посадових чи службових
осіб, інших фізичних осіб і підлягає
виконанню на всій території України.
Обставини, які були встановлені
постановою, що набрала законної сили, в
одній адміністративній справі не
можуть оспорюватися в іншій судовій
справі за участю тих самих сторін.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного,
судом встановлено, що позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо
визнання протиправною та скасування
Постанови Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області від
12.03.2013р. №107 про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
розмірі 19128,00грн. є цілком правомірними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню, з
вищенаведених підстав.

Вищевикладене спростовує твердження
відповідача, наведені у письмових
запереченнях на адміністративний
позов.

Відповідно до приписів ч.2 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якими в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Натомість,
Інспекція з питань захисту прав
споживачів в Одеській області не
надала суду жодних належних доказів на
підтвердження та обґрунтування
правомірності винесення оскаржуваної
позивачем Постанови від 12.03.2013р. №107 про
накладення на ОСОБА_1 стягнень,
передбачених ст.23 Закону України «Про
захист прав споживачів» у розмірі
19128,00грн.

Згідно з ч.1 ст.11 КАС України розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюється на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 ст.71
Кодексу адміністративного судочинства
України передбачено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.
Належними є докази, які містять
інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд
оцінює докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого органи державної
влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, а згідно ч.3 ст. 105 КАС
України позивач має право, у тому числі,
вимагати скасування або визнання
нечинним рішення відповідача - суб'єкта
владних повноважень повністю чи
окремих його положень.

Згідно зі ст.159 Кодексу
адміністративного судочинства України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене,
та оцінюючи наявні в матеріалах справи
письмові докази в сукупності, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
правомірні, документально
підтверджені, ґрунтуються на
положеннях чинного законодавства, а
тому підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати підлягають стягненню з
Державного бюджету України на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
відповідно до приписів ч.1 ст.94 КАС
України.

Керуючись ст.ст.2, 4, 7-9, 11, 12, 69, 71, 94, ч.6
ст.128, ст.ст.158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Адміністративний позов Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з
питань захисту прав споживачів в
Одеській області, третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2 про
визнання протиправною та скасування
Постанови про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів»
від 12.03.2013р. №107, задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати
Постанову Інспекції з питань захисту
прав споживачів в Одеській області від
12.03.2013р. №107 про накладення на ОСОБА_1
стягнень, передбачених ст.23 Закону
України «Про захист прав споживачів» у
розмірі 19128,00грн.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий
збір у сумі 191(сто дев'яносто одна)грн.
28коп.

Постанова може бути оскаржена шляхом
подання апеляційної скарги протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 КАС України
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, передбаченому приписами ст.254
КАС України.

Суддя
Харченко Ю.В.