Справа № 676/3214/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 676/3214/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Семенюк В.В.
Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишин В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

при секретарі: Сокольвак Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 та
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець- Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області на постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 25 червня
2014 року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-
Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом
до Управління Пенсійного фонду України
в м. Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі про
визнання неправомірними дій щодо
відмови включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на
оздоровлення в заробітну плату для
призначення їй пенсії відповідно до
Закону України «Про державну
службу» та зобов'язати Управління
Пенсійного фонду України в м. Кам'янці -
Подільському та Кам'янці - Подільському
районі Хмельницької області включити
до сум заробітної плати, з якої було
визначено розмір її пенсії, як
державному службовцю, суму індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на
оздоровлення до відпусток, відповідно
до Закону України «Про державну
службу» з 05.11.2013 року.

Постановою Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 червня 2014 року позов
задоволено частково.

Не погоджуючись із судовим рішенням
відповідач подав апеляційну скаргу, у
якій просив скасувати постанову суду
першої інстанції та ухвалити нове
рішення, яким відмовити позивачу у
задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
послався на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, що, на його думку,
призвело до неправильного вирішення
спору.

Позивач також не погодилась із
постановою суду першої інстанції та
подала апеляційну скаргу.

У скарзі позивач просила змінити
резолютивну частину постанови суду
першої інстанції в частині визначення
періоду стягнення недоплаченої суми
пенсії.

В обґрунтування скарги послалась на
неправильне застосування судом першої
інстанції норм процесуального права,
що, на її думку, призвело до неповного
захисту її порушених прав.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, хоча про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлений завчасно та належним
чином.

Відповідачем надіслано заперечення на
апеляційну скаргу позивача, у якому
останній просить залишити апеляційну
скаргу ОСОБА_2 без задоволення.

Позивач у судовому засіданні
підтримала доводи своєї апеляційної
скарги та просила її задовольнити. Щодо
апеляційної скарги відповідача
позивач заперечувала та просила
залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
позивача, перевіривши доводи
апеляційних скарг наявними у
матеріалах справи письмовими доказами,
надавши їм оцінку, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
управління Пенсійного фонду України у
м. Кам'янець- Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області слід залишити без задоволення,
а апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково виходячи з
наступного.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивачу з 05 листопада 2013
року було призначено пенсію
державного службовця. Однак при
призначенні пенсії відповідачем не
було враховано інші виплати в сумі
24461,43 , які їй були виплачені, а саме:
суми індексації заробітної плати в
розмірі 3080,79 грн., матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань в розмірі
8740,84 грн., матеріальної допомоги на
оздоровлення до відпусток в розмірі
10556,20 грн. та суми компенсацій за
невикористані відпустки в розмірі 2083,60
грн., відповідно до довідки №
134/05-055 від 08.04.2014 року.

Позивач звернулася 05 березня 2014 року
з листом до відповідача про
проведення перерахунку пенсії з
урахуванням інших виплат, оскільки
розрахунок її пенсії було проведено
з порушенням Закону України «Про
державну службу».

Відповідач листом від 18 березня 2014
року в задоволенні заяви позивача про
проведення перерахунку пенсії
відмовив.

Задовольняючи позов частково суд
першої інстанції виходив із його
обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується із
висновками суду першої інстанції в
частині задоволення позову виходячи з
наступного.

У своїй апеляційній скарзі відповідач
послався на те, що суд першої інстанції
неправильно застосував норми
матеріального права та зобов'язав
відповідача включити суми індексації
заробітної плати, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань,
матеріальної допомоги на
оздоровлення в заробітну плату для
призначення пенсії позивачу.

Щодо доводів апеляційної скарги
відповідача колегія суддів зазначає
наступне.

За змістом статті 37 Закону України "Про
державну службу" (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин)
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
суми їх заробітної плати, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, а особам, які на час
звернення за призначенням пенсії не є
державними службовцями, - у розмірі 80
відсотків заробітної плати працюючого
державного службовця відповідної
посади та рангу за останнім місцем
роботи на державній службі, з якої
сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України від 24 березня 1995 року N 108/95 ВР
"Про оплату праці" (далі - Закон N 108/95-ВР)
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України "Про державну службу"
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України від
05 листопада 1991 року N 1788-XII "Про пенсійне
забезпечення" (далі - Закон N 1788-XII)
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої статті 66
цього Закону до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України "Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування" нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року N 1058-IV "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Зокрема, до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

За змістом наведених норм, отримувані
застрахованою особою суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
(дохід) застрахованої особи для
обчислення пенсії, незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Суми індексації заробітної плати, яку
просила включити позивачка при
обрахуванні пенсії, підлягають
включенню, оскільки з них сплачувалися
страхові внески.

Стаття 33 Закону від 16 грудня 1993 року N
3723-XII визначає умови оплати праці
державних службовців, а не умови їх
пенсійного забезпечення, тому, якщо
державний службовець під час
перебування на державній службі
отримував винагороду (надбавку) за
вислугу років у відповідному розмірі
від посадового окладу з урахуванням
доплати за ранг (спеціальне звання), то
зазначений розмір цієї винагороди
(надбавки) повинен бути врахований і
при обчисленні пенсії державного
службовця.

Згідно частини п'ятої цієї статті
надбавка за вислугу років виплачується
державним службовцям щомісячно у
відсотках до посадового окладу з
урахуванням доплати за ранг і залежно
від стажу державної служби у таких
розмірах: понад 3 роки - 10, понад 5 років -
15, понад 10 років - 20, понад 15 років - 25,
понад 20 років - 30, понад 25 років - 40
відсотків. Відповідно до положень
частини 7 зазначеної статті умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Виплата винагороди за вислугу років
посадовим особам органів державної
податкової служби, які мають
спеціальні звання регулюється
Порядком виплати винагороди за вислугу
років посадовим особам органів
державної податкової служби, які мають
спеціальні звання, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 вересня 1997 року N 1013, на підставі
якої, як встановлено судами, позивачка
отримувала під час її роботи в органах
податкової служби надбавку за вислугу
років у розмірі 40 %.

Такий висновок відповідає положенням
пункту 3 постанови Кабінету Міністрів
України від 31 травня 2000 року N 865 "Про
деякі питання вдосконалення
визначення розмірів заробітку для
обчислення пенсії", яким встановлено,
що посадовий оклад, надбавка за ранг
або кваліфікаційні класи, класний чин
або спеціальні звання, вислугу років
при призначенні пенсії відповідно до
законів, зазначених у пункті 1 цієї
постанови (у пункті 1 постанови
зазначений Закон України "Про державну
службу"), враховуються в розмірах, що
виплачуються на день звільнення з
роботи, що дає право на відповідний вид
пенсії.

Сума грошової винагороди включається
до фонду оплати праці та відповідно до
законодавства враховується під час
визначення бази (об'єкта) для
оподаткування, для нарахування
страхових внесків до фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та збору до
Пенсійного фонду.

З огляду на викладене, доводи
апеляційної скарги відповідача не
знайшли свого підтвердження під час
апеляційного розгляду, а відтак,
відсутні підстави для її задоволення.

Щодо доводів апеляційної скарги
позивача, колегія суддів вважає їх
частково обґрунтованими виходячи з
наступного.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позову в частині
проведення перерахунку пенсії з 05
листопада 2013 року по 05 березня 2014 року
виходив із того, що право позивача
порушене саме з моменту звернення за
перерахунком пенсії.

Колегія суддів не погоджується із
таким твердженням суду першої
інстанції оскільки захист порушеного
права судом здійснюється у межах
строку звернення до суду.

Колегією суддів встановлено, що пенсію
позивачці призначено 05 листопада 2013
року. З вимогою про перерахунок пенсії
позивач звернулась 05 березня 2014 року,
тобто моментом порушення права
позивача на виплату їй належної суми
пенсії є саме день призначення пенсії 05
листопада 2013 року.

Зважаючи на те, що позивачем дотримані
строки звернення до адміністративного
суду, визначені ч. 2 ст. 99 КАС України, та
те, що право позивача на отримання
належного розміру пенсії порушене
відповідачем з моменту призначення
пенсії, колегія суддів дійшла висновку,
що право позивача на належний
перерахунок пенсії має бути захищеним
з моменту її призначення.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що резолютивну
постанову суду першої інстанції слід
змінити в частині визначення періоду
початку перерахунку пенсії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 201 підставами
для зміни постанови суду першої
інстанції є зокрема правильне по суті
вирішення справи чи питання, але із
помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 201, 205, 207,
212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Управління
Пенсійного фонду України в м. Кам'янець-
Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області задовольнити частково .

Постанову Кам'янець-Подільського
міськрайонного суду Хмельницької
області від 25 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Кам'янець- Подільському та Кам'янець-
Подільському районі Хмельницької
області про перерахунок пенсії, -
змінити.

Абзац третій резолютивної частини
постанови суду змінити в частині
визначення періоду початку
перерахунку пенсії з 05 березня 2014 року
на 05 листопада 2013 року.

В іншій частині апеляційну скаргу
залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.
Кам'янець-Подільському та
Кам'янець-Подільському районі
Хмельницької області залишити без
задоволення, а постанову
Кам'янець-Подільського міськрайонного
суду Хмельницької області від 25 червня
2014 року в іншій частині - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржена в касаційному порядку
згідно ст 212 КАС України.

Постанова суду складена в повному
обсязі 28.08.14 .

Головуючий
Кузьмишин Віталій Миколайович

Судді
Боровицький Олександр Андрійович

Сушко
Олег Олександрович