Справа № 826/5930/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5930/14
Головуючий у 1-й інстанції: Скочок Т.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Грибан І. О., Губської О. А.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
в Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві на
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
приватного підприємства "Юніском" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.12.2013 року, -

В С Т А Н О В И В :

ПП "Юніском" звернулося до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві про визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.12.2013 року.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
27 червня 2014 р. позовні вимоги
задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить апеляційну
інстанцію скасувати незаконну, на його
думку, постанову суду першої інстанції
та постановити нову, якою позовні
вимоги залишити без задоволення,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
задовольнити, а оскаржувану постанову
суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Капексбуд» код
за за період з 01.03.2013 р. по
30.06.2013 р.

Перевіркою повноти визначення
позивачем податкового кредиту з 01.03.2013
р. по 30.06.2013 р. при взаємовідносинах з
ТОВ «Капексбуд» встановлено їх
завищення всього у сумі 32 908,00 грн., а
саме: березень 2013 року - 5881,08 грн.;
квітень 2013 року - 5258,00 грн.; травень 2013
року - 4906,00 грн.; червень 2013 року - 16863,43
грн.

За результатами перевірки позивача,
відповідачем було складено акт від
25.11.2013 р. № 731/26-54-22-03-07/37445678, яким
зафіксовані виявлені під час перевірки
порушення позивачем норм податкового
законодавства України, зокрема, пп.198.1.,
п.198.4., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість, що підлягає
сплаті до бюджету на загальну суму 32
908,00 грн., в тому числі: березень 2013 року -
5881,08 грн.; квітень 2013 року - 5258,00 грн.;
травень 2013 року - 4906,00 грн.; червень 2013
року - 16863,43 грн.

Зазначені порушення, крім іншого,
обґрунтовані з боку відповідача
наявністю порушень податкового
законодавства з боку контрагента
позивача - ТОВ «Капексбуд»,
зафіксованих в акті ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві від
03.10.2013 р. № 557/26-54-22-2/38510737 про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Капексбуд» (код за ) щодо підтвердження господарських
відносин з платниками податків за
період з лютого 2013 року по серпень 2013
року.

Зазначеним актом зафіксовано, що ТОВ
«Капексбуд» здійснював діяльність,
спрямовану на здійснення операцій,
пов'язаних з наданням податкової
вигоди третім особам, а, отже, у ТОВ
«Капексбуд» відсутні об'єкти
оподаткування податком на додану
вартість та податком на прибуток по
операціях з продажу товарів (послуг)
підприємствам-покупцям. Згідно
висновку, зазначеного в акті, податкові
зобов'язання, сформовані ТОВ
«Капексбуд» за період з 01.02.2013 р. по
31.08.2013 р. на загальну суму 6 304 207 грн.,
підлягають зменшенню до 0.

З огляду на даний факт, відповідач
дійшов висновку про використання ПП
«Юніском» транзитних фінансових
потоків, спрямованих на здійснення
операцій з отримання податкової вигоди
переважно з контрагентами, які не
виконують свої податкові зобов'язання,
з метою штучного формування валових
витрат та податкового кредиту, які не
мають реального товарного характеру, а,
отже, складені по операціям з ТОВ
«Капексбуд» первинні документи є
такими, що складені всупереч вимогам
діючого законодавства, у зв'язку з чим
не можуть підтвердити факт здійснення
господарських операцій, а також
засвідчити право позивача на
формування податкового кредиту.

У зв'язку з виявленими порушеннями та
на підставі акта перевірки позивача
від 25.11.2013 р. № 731/26-54-22-03-07/374415678,
відповідачем було прийняте
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення форми «Р» від
11.12.2013 р. № , яким позивачу
збільшено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
32 908,00 грн. і застосовані штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 8 227,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК
України витрати - сума будь-яких витрат
платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України
господарська діяльність - діяльність
особи, що пов'язана з виробництвом
(виготовленням) та/або реалізацією
товарів, виконанням робіт, наданням
послуг, спрямована на отримання доходу
і проводиться такою особою самостійно
та/або через свої відокремлені
підрозділи, а також через будь-яку іншу
особу, що діє на користь першої особи,
зокрема за договорами комісії,
доручення та агентськими договорами.

Пунктом 138.2 ст. 138 ПК України визначено,
що витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України
податковий кредит - сума, на яку платник
податку на додану вартість має право
зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

У відповідності до п. 198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України визначено,
що не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України
визначено, що податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

З огляду на вищезазначені норми,
колегія суддів дотримується позиції,
що необхідною умовою для віднесення
сплачених цін за товари (послуги) до
валових витрат та сплачених у ціні
товарів (послуг) сум податку на
додану вартість є факт придбання
товарів та послуг з метою їх
використання в господарській
діяльності.

Господарські операції для визначення
податкового кредиту для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість та
податком на прибуток мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність таких операцій.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг відповідні
суми не можуть включатися до складу
податкового кредиту з ПДВ навіть за
наявності формально складених, але
недостовірних документів або сплати
грошових коштів.

Аналогічної позиції дотримується
Вищий адміністративний суд України,
який зазначає, що з метою встановлення
факту здійснення господарської
операції, формування витрат для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток або податкового
кредиту з податку на додану вартість
судам належить з'ясовувати, зокрема,
такі обставини: рух активів у процесі
господарської операції, установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції, установлення
зв'язку між фактом придбання
товарів (послуг), спорудженням основних
фондів, імпортом товарів (послуг),
понесенням інших витрат і
господарською діяльністю платника
податку.

Так позивачем з ТОВ «Капексбуд»
укладено договір на поставку товару №
17/03 від 11.03.2013 року, за умовами якого,
продавець (ТОВ «Капексбуд») постачає, а
покупець (позивач) купує витратні
матеріали: термострічку до касового
апарату та Книгу ОРО ф Д. 2 с с. 3.
(полугод.) (а. с. 74). Вартість товару
зазначається в специфікації (а. с. 75).

У відповідності до п. 2.1 договору
поставка товару здійснюється
автотранспортом за рахунок покупця.

Згідно п. 3.2 договору оплата товару у
розмірі 100% вартості протягом 10
банківських днів з дати поставки
товару.

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору поставки № 17/03
від 11.03.2013 року, а також сплати
позивачем податку на додану вартість у
складі ціни за придбаний у контрагента
товар, позивачем надані суду першої
інстанції копії наступних первинних
документів:

- рахунки-фактури від 18.03.2013 року №
СФ-0000177 на суму 21162,48 грн. (у т.ч. ПДВ -3527,08
грн.) та від 10.06.2013 року № СФ-0000312 на суму
43496,58 грн. (у т.ч. ПДВ -7249,43 грн.);

- видаткові накладні від 18.03.2013 року №
РН-0000134 на суму 21162,48 грн. (у т.ч. ПДВ -3527,08
грн.) та від 10.06.2013 року № РН-0000192 на суму
43496,58 грн. (у т.ч. ПДВ -7249,43 грн.);

- податкові накладні від 18.03.2013 року № 58
на суму 21162,48 грн. (у т.ч. ПДВ -3527,08 грн.) та
від 10.06.2013 року № 89 на суму 43496,58 грн. (у
т.ч. ПДВ -7249,43 грн.);

платіжні доручення від 18.03.2013 року № 385
на суму 21162,48 грн. (у т.ч. ПДВ -3527,08 грн.) та
від 10.06.2013 року № 456 на суму 43496,58 грн. (у
т.ч. ПДВ -7249,43 грн.).

- виписки з банку по рахунку позивача.

Встановлюючи достатність наявних
первинних документів за договором
поставки для встановлення реальності
господарських операцій, колегія суддів
встановила відсутність в матеріалах
справи журналів реєстрації
довіреностей на отримання ТМЦ,
відомостей про транспорт для
перевезення, документів, що
посвідчують дату, кількість
перевезеного товару та місця отримання
та доставки товару.

Наявні в матеріалах справи банківські
виписки не завірені установою банку.

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів зауважує, що суттю договорів
поставки є, власне, поставка товару
продавцем на адресу покупця.

Натомість, з матеріалів справи
жодним чином не вбачається реальність
господарських відносин по договору
поставки між позивачем та його
контрагентом з огляду на відсутність в
матеріалах справи доказів
транспортування товару.

Крім того, між позивачем та
зазначеним контрагентом було укладено
договір на технічне обслуговування та
ремонт електронного обладнання № 21/03Л
від 04.03.2013 року, за умовами якого,
виконавець (ТОВ «Капексбуд»)
зобов'язується на власний ризик
виконувати роботи (надавати послуги) по
технічному обслуговуванню та ремонту
електронного обладнання замовника
(позивач), а замовник зобов'язується в
порядку та строки, передбачені цим
договором, прийняти та оплатити ці
роботи.

На підтвердження реальності
зазначених господарських операцій,
виконання умов договору № 21/03Л від
04.03.2013 року, а також сплати позивачем
податку на додану вартість у складі
ціни за виконані контрагентом роботи,
позивачем надані суду першої інстанції
копії наступних первинних документів:

- рахунки-фактури від 28.03.2013 року №
СФ-0000196 на суму 14124,00 грн. (у т.ч. ПДВ -2354,00
грн.), від 10.04.2013 року № СФ-0000227 на суму
15576,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2596,00 грн.), від 29.04.2013
року № СФ-0000264 на суму 15972,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 2662,00 грн.), від 14.05.2013 року № СФ-0000285
на суму 14784,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2464,00 грн.),
від 31.05.2013 року № СФ-0000299 на суму 14652,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 2442,00 грн.), від 27.06.2013 року
№ СФ-0000368 на суму 57684,00 грн. (у т.ч. ПДВ -
9614,00 грн.);

- акти здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 28.03.2013 року № ОУ-0000181 на суму
14124,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2354,00 грн.), від 10.04.2013
року № ОУ-0000237 на суму 15576,00 грн. (у т.ч.
ПДВ - 2596,00 грн.), від 29.04.2013 року № ОУ-0000272
на суму 15972,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2662,00 грн.),
від 14.05.2013 року № ОУ-0000289 на суму 14784,00
грн. (у т.ч. ПДВ - 2464,00 грн.), від 31.05.2013 року
№ ОУ-0000297 на суму 14652,00 грн. (у т.ч. ПДВ -
2442,00 грн.), від 27.06.2013 року № ОУ-0000310 на
суму 57684,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 9614,00 грн.);

- податкові накладні від 28.03.2013 року № 123
на суму 14124,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2354,00 грн.),
від 10.04.2013 року № 90 на суму 15576,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 2596,00 грн.), від 29.04.2013 року № 264
на суму 15972,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2662,00 грн.),
від 14.05.2013 року № 36 на суму 14784,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 2464,00 грн.), від 31.05.2013 року № 212
на суму 14652,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2442,00 грн.),
від 27.06.2013 року № 244 на суму 57684,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9614,00 грн.);

- платіжні доручення від 28.03.2013 року № 387
на суму 14124,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2354,00 грн.),
від 10.04.2013 року № 398 на суму 15576,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 2596,00 грн.), від 29.04.2013 року № 416
на суму 15972,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2662,00 грн.),
від 14.05.2013 року № 423 на суму 14784,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 2464,00 грн.), від 31.05.2013 року № 450
на суму 14652,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 2442,00 грн.),
від 27.06.2013 року № 470 на суму 57684,00 грн. (у
т.ч. ПДВ - 9614,00 грн.);

- виписки з банку по рахунку позивача.

Як встановлено колегією суддів, всі
вищеперелічені первинні документи
містять єдину назву виконаним роботам:
«обслуговування техніки», з огляду на
що з наявних в матеріалах справи
документів неможливо встановити
характер та обсяг робіт, що, на
твердження позивача, виконувалися
контрагентом.

Платіжні доручення та банківські
виписки, щр наявні в матеріалах справи,
не завірені установою банку.

Визначальним при вирішенні справи
колегія суддів вважає долучені до
матеріалів справи первинні документи,
що, на твердження позивача, свідчать
про існування ланцюга замовників
робіт.

Суд першої інстанції в мотивувальній
частині рішення визнав
взаємовідносини позивача з
замовниками (ТОВ «Торговий дім
«Система», ТОВ «Маллина», ТОВ «Балкан»,
ПП «Дюна - Інтерком», ТОВ «Техносаб»)
такими, що обгрунтовують реальність
господарських операцій позивача з ТОВ
«Капексбуд».

Колегія суддів не погоджується з таким
висновком суду першої інстанції з
огляду на наступне.

Обидва договори між позивачем та ТОВ
«Капексбуд» укладені в березні 2013 р.

Однак, строк дії договорів з ТОВ
«Торговий дім «Система», ТОВ «Маллина»,
ТОВ «Балкан», ПП «Дюна - Інтерком», ТОВ
«Техносаб» - замовниками робіт та
товарів, що, на твердження позивача, з
чим погодився суд першої інстанції,
були попередньо виконані та поставлені
по ланцюгу постачання контрагентом
позивача ТОВ «Капексбуд» на користь
позивача, установлений: до 30.06.2013 р., до
31.12.2012 р., до 31.12.2012 р., до 31.12.2012 р., до
31.12.2012 р. відповідно.

Акти виконаних робіт позивачем на
користь замовників, що наявні в
матеріалах справи, датовані 2012 роком.

До договору позивача з ТОВ «Торговий
дім «Система» на поставку товарів не
додано жодного первинного документу,
що засвідчує про факт поставки такого
товару та його специфікацію, що
унеможливлює для колегії судів
встановити реальність придбання цього
товару від ТОВ «Капексбуд».

З огляду на вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку, що
взаємовідносини позивача з ТОВ
«Торговий дім «Система», ТОВ «Маллина»,
ТОВ «Балкан», ПП «Дюна - Інтерком», ТОВ
«Техносаб» закінчені раніше, ніж
укладені договори позивачем з ТОВ
«Капексбуд», з огляду на що висновок
суду першої інстанції про доведеність
вказаними первинними документами
реалізації позивачем придбаних від
контрагента товарів та послуг є
необгрунтованим.

Відповідно до ст. 159 КАС України,
обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевикладене, колегія
суддів вважає, що висновки суду першої
інстанції не відповідають
встановленим обставинам по справі,
допущені судом першої інстанції
порушення норм матеріального права
призвели до неправильного вирішення
справи, а тому оскаржувана постанова
підлягає скасуванню, а позовні вимоги -
відмові у їх задоволенні.

У відповідності до статті 202 КАС
України підставами для скасування
постанови або ухвали суду першої
інстанції та ухвалення нового рішення
є: неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд першої
інстанції вважає встановленими;
невідповідність висновків суду
обставинам справи; порушення норм
матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення не у
відповідності до норм матеріального та
процесуального права, а тому наявні
підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254
КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції в Оболонському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 27 червня 2014 р. у справі
за адміністративним позовом
приватного підприємства "Юніском" до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення №
від 11.12.2013 року задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва від 27 червня 2014 р.
скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у
задоволенні позовних вимог приватного
підприємства "Юніском" відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України в порядку і строки,
визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя І. О.
ГрибанСуддя О. А. Губська
(Повний текст постанови виготовлено
09.09.2014 року)

Головуючий суддя

Беспалов О.О.

Судді:

Грибан І.О.

Губська О.А.