Справа № 807/1475/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-08-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 серпня 2014 рокум. Ужгород№ 807/1475/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд

у складі: головуючого - судді Микуляк
П.П.,

з участю секретаря судового засідання -
Лумей В.Г.,

та осіб, які беруть участь у справі:

представника позивача - ОСОБА_1;

представника відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань у
приміщенні Закарпатського окружного
адміністративного суду
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгород
Закарпатської області про скасування
акту нормативного характеру
індивідуальної дії - вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгород
про сплату боргу зі страхових внесків
від 10.02.2014 року ФЗУ на суму 1288,80 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 3 статті 160 КАС
України 12 серпня 2014 року було оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови. Повний текст постанови
виготовлено та підписано 18 серпня 2014
року.

ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгород Закарпатської області, яким
просить визнати скасованим акт
ненормативного характеру
індивідуальної дії - вимогу УПФУ в м.
Ужгород про сплату боргу зі страхових
внесків від 10.02.2014 року за № ФЗУ на суму
1288,80 грн. та зобов'язати відповідача не
формувати в майбутньому вимогу по
недоїмці в розмірі 1288,80 грн., що виникла
з липня по грудень 2010 року під іншими
номерами та датами.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
12.02.2014 року позивачу надійшла вимога
про сплату боргу УПФУ в м. Ужгород в
розмірі 1288,80 грн. за № ФЗУ від 10.02.2014
року.

Позивач вважає, що вищевказана вимога
сформована повторно з порушенням
чинного законодавства, оскільки була
вже скасована Постановою
Закарпатського окружного
адміністративного суду від 24.02.2012 року.

Крім того, в порушення п. 8.3 Інструкції
про порядок обчислення і сплати
страхувальникам та застрахованим
особам внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування в
нумерації вимоги міститься буква "У", що
означає узгодження вимоги та не
відповідає дійсності.

Вважає, що відповідач не мав права
формувати повторно під іншим
порядковим номером вже скасовану
вимогу.

В судовому засіданні представник
позивача просив суд позовні вимоги
задовольнити з підстав, викладених в
позовній заяві.

В судове засідання відповідач не
з'явився та не забезпечив явку свого
представника, але подав до суду заяву
про розгляд справи без його участі та
письмові заперечення, в якому просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши подані сторонами
документи та матеріали справи,
всебічно та повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що
10.02.2014 року УПФУ в м. Ужгороді
Закарпатської області було винесено
вимогу № ФЗУ про стягнення з ОСОБА_2
заборгованості зі сплати страхових
внесків у розмірі 1288,80 грн. (а.с.5).

Судом було встановлено, що недоїмка в
сумі 1288,80 грн. виникла в період з липня
по грудень 2010р., відповідно до чого,
згідно з п. 8.1. Інструкції про порядок
обчислення і сплати страхувальниками
та застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, стягнення заборгованості
із сплати внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та сум штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.

Згідно п. 3.1.1 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" (був
чинним на момент утворення недоїмки)
передбачено, що активи платника
податків можуть бути примусово
стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням
суду.

Таким чином на підставі
вищенаведеного, суд приходить до
висновку, що при формуванні
оскаржуваної вимоги відповідачем було
порушено норми чинного законодавства.

Процедура подання та розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг
страхувальників при узгодженні ними
вимог про сплату недоїмки із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування встановлюється Порядком
розгляду органами Пенсійного фонду
України скарг на рішення про
накладення штрафу, нарахування пені та
за заявою страхувальників при
узгодженні ними вимоги про сплату
недоїмки із сплати страхових внесків
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, затвердженого
Постановою УПФУ від 19.12.2003р. № 21-2,
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 20.02.2004р. за № 81/8680.

П. 3.2 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу
передбачено, що скарга на рішення
територіальних органів Пенсійного
фонду подається відповідно до головних
управлінь Пенсійного фонду у письмовій
формі та супроводжується документами,
що свідчать про неправильність
рішення.

Про подання скарги страхувальник
зобов'язаний одночасно повідомити
територіальний орган Пенсійного фонду,
рішення якого оскаржується.

З'ясовано, що 20.02.2014р. позивачем поштою
було направлено скаргу на рішення
відповідача про формування вимоги до
Головного управління Пенсійного фонду
України в Закарпатській області, про що
також було повідомлено відповідача.

Згідно п. 5.1 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу
передбачено, що орган Пенсійного фонду
зобов'язаний прийняти вмотивоване
рішення та надіслати його протягом 20
календарних днів від дня отримання
скарги на його адресу поштою з
повідомленням про вручення або надати
йому під розписку, про що робиться
відмітка в журналі реєстрації скарг.

Згідно п. 6.4 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу
передбачено, що рішення вважається
надісланим (врученим) фізичній особі,
якщо його вручено особисто такій
фізичній особі або її законному
представникові під розписку чи
надіслано листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого її
місцезнаходження із повідомленням про
вручення.

Згідно п. 6.8 Порядку розгляду органами
Пенсійного фонду України скарг на
рішення про накладення штрафу
передбачено, що якщо вмотивоване
рішення за скаргою страхувальника, не
надсилається скаржнику протягом
строку, встановленого для розгляду
його скарги така скарга вважається
повністю задоволеною на користь
скаржника з дня, наступного за останнім
днем зазначених строків. Скарга
вважається також повністю задоволеною
на користь страхувальника, якщо
рішення органу Пенсійного фонду про
продовження строків її розгляду не
було надіслано скаржнику до закінчення
двадцятиденного строку.

Отже, в судовому засіданні було
з'ясовано, що Головне управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області отримало вимогу
24.02.2014р. і повинно було до 17.03.2014р. надати
вмотивоване рішення позивачу, однак в
порушення вищезазначеного Порядку
УПФУ в м. Ужгород жодного рішення
останньому надано не було.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Ст. 71 Кодексу адміністративного
судочинства України визначає, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення.

Оскільки завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
владних управлінських функцій (ч.1 ст. 2
КАС України), у справах щодо оскарження
рішень таких суб'єктів суди
перевіряють, серед іншого, чи прийняті
вони розсудливо, з дотриманням
принципу рівності перед законом,
пропорційно, а згідно ч.2 ст.71 КАС
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є обгрунтованими, не суперечать
нормам чинного законодавства та
підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 17, 160, 161, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_2 до Управління Пенсійного
фонду України в місті Ужгороді
Закарпатської області про скасування
акту нормативного характеру
індивідуальної дії - вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгород
про сплату боргу зі страхових внесків
від 10.02.2014 року ФЗУ на суму 1288,80 грн. -
задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати акт
ненормативного характеру
індивідуальної дії - вимогу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ужгород
Закарпатської області про сплату боргу
із страхових внесків від 10.02.2014р. за №
ФЗУ на суму 1288,80 грн.

Зобов'язати відповідача не формувати
вимогу по недоїмці в сумі 1288,80 грн., що
виникла з липня по грудень 2010р.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України. Апеляційна скарга подається
до адміністративного суду апеляційної
інстанції через суд першої інстанції,
який ухвалив оскаржуване судове
рішення. Копія апеляційної скарги
одночасно надсилається особою, яка її
подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

СуддяП.П. Микуляк