Справа № 1915/16834/12
Суддя: Іваненко Я.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

02 вересня 2014 року м.
Київ В/800/3308/14

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

суддів
Іваненко Я.Л.,

Амєліна С.Є.,

Кобилянського М.Г.,

Лиски Т.О.,

Тракало В.В.,

перевіривши виконання вимог
законодавства при подачі заяви
Міністерства внутрішніх справ України
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого адміністративного
суду України від 17 квітня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_5 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області, третя особа -
Міністерство внутрішніх справ України
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
одноразову грошову допомогу,

в с т а н о в и л а:

Міністерство внутрішніх справ України
звернулось до Верховного Суду України
через Вищий адміністративний суд
України із заявою про перегляд
постанови Вищого адміністративного
суду України від 17 квітня 2014 року.

У заяві на підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах,
заявник посилається на ухвалу Вищого
адміністративного суду України від 26
серпня 2011 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України заява про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах може бути подана з мотивів
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Подібність правовідносин означає,
зокрема, тотожність суб'єктного складу
учасників відносин, об'єкта та предмета
правового регулювання, а також умов
застосування правових норм (зокрема,
часу, місця, підстав виникнення,
припинення та зміни відповідних
правовідносин). Зміст правовідносин з
метою з'ясування їх подібності в різних
рішеннях суду (судів) касаційної
інстанції визначається обставинами
кожної конкретної справи.

Так, постановою Вищого
адміністративного суду України від 17
квітня 2014 року, про перегляд якої
ставиться питання, скасовано постанову
Тернопільського міськрайонного суду
Тернопільської області від 28 травня 2013
року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 29 жовтня 2013 року та прийнято нову
постанову, якою визнано неправомірними
дії Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області щодо відмови у
виплаті позивачу одноразової грошової
допомоги за останньою посадою згідно
із ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію"
у розмірі чотирирічного грошового
забезпечення інвалідам II групи та
зобов'язано Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Тернопільській області здійснити
нарахування і виплатити ОСОБА_5
одноразову грошову допомогу за
останньою посадою згідно ч.6 ст. 23
Закону України "Про міліцію" у розмірі
чотирирічного грошового забезпечення
інвалідам II групи. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив з того, що
позивачу встановлено ІІ групу
інвалідності і його захворювання
пов'язане з виконанням службових
обов'язків по ліквідації наслідків
аварії на ЧАЕС, про що свідчать
експертний висновок Львівської
регіональної міжвідомчої експертної
комісії № 13298 від 20 жовтня 2011 року та
виписка з акту та огляду МСЕК № 0036646 від
18 листопада 2011 року, а згідно п. 2
Порядку та умов виплати одноразової
грошової допомоги у разі загибелі
(смерті) або інвалідності працівника
міліції, виконанням службових
обов'язків, пов'язаних з безпосередньою
участю в охороні громадського порядку
та боротьбі із злочинністю є участь у
ліквідації наслідків аварії, пожежі,
катастрофи, стихійного лиха та інших
надзвичайних подій.

В той же час, в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від 26
серпня 2011 року, на яку заявник
посилається для підтвердження підстав,
установлених пунктом 1 частини 1 статті
237 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд касаційної
інстанції погодився з рішенням суду
апеляційної інстанції про відмову в
задоволенні позовних вимог з тих
підстав, між іншим, що п. 2 Порядку та
умов виплати одноразової грошової
допомоги у разі загибелі (смерті) або
інвалідності працівника міліції
визначено які саме службові обов'язки
пов'язані з безпосередньою участю в
охороні громадського порядку та
боротьбі із злочинністю, в той час як
згідно з висновками МСЕК інвалідність
позивача настала внаслідок
захворювання, яке сталось під час
виконання службових обов'язків в
органах внутрішніх справ.

Враховуючи те, що має місце
встановлення різних обставини в кожній
із наведених вище справ, доводи
Міністерства внутрішніх справ України
про неоднакове застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах є необґрунтованими.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні заяви про допуск даної
справи до провадження Верховного Суду
України.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 236 - 240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів,

у х в а л и
л а:

Відмовити в допуску до провадження
Верховного Суду України справи за
позовом ОСОБА_5 до Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Тернопільській області, третя особа -
Міністерство внутрішніх справ України
про визнання дій неправомірними та
зобов'язання нарахувати і виплатити
одноразову грошову допомогу за заявою
Міністерства внутрішніх справ України
про перегляд Верховним Судом України
ухвали Вищого адміністративного суду
України від 17 квітня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:
Я.Л. Іваненко

С.Є. Амєлін

М.Г. Кобилянський

Т.О. Лиска

В.В. Тракало