Справа № 803/1527/14
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року Справа № 803/1527/14

Волинський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді Волдінера Ф.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Луцьку
адміністративну справу за позовом
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до
Ягодинської митниці Міндоходів про
визнання протиправними та скасування
рішення і картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася з позовом до Ягодинської
митниці Міндоходів про визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів № 205000004/2014/000016/2 від 17 лютого 2014
року і картки відмови в прийнятті
митної декларації, митному оформленні
випуску чи пропуску товарів,
транспортних засобів комерційного
призначення № 205070000/2014/00017 від 17 лютого
2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач безпідставно та
неправомірно відмовив у здійсненні
митного оформлення товару - мороженої
печінки свійських свиней на загальну
суму 10 080, 00 євро, придбаного позивачем
згідно з контрактом від 11 лютого 2014
року № 8/2014/PL, що укладений із компанією
«P.P.H.U. «ALBATROS J і M Czyz Spolka Jawna» (Польща), та
за інвойсом від 11 лютого 2014 року №
14-FVS/0163.

Такий товар був поданий до митного
оформлення 17 лютого 2014 року із наданням
відповідачу усіх необхідних
документів. У графах 12, 45 митної
декларації від 14 лютого 2014 року №
205070000/2014/005351 позивач вказала митну
вартість у сумі 119 382 грн. 81 коп.,
визначену за ціною контракту в порядку,
передбаченому статтею 58 Митного
кодексу України.

За результатами розгляду наданих
документів відповідач вказав на
необхідність підтвердження заявленої
митної вартості товару відповідно до
статті 53 Митного кодексу України
шляхом надання прайс-листа виробника
товару; банківських платіжних
документів про оплату товару; фактури
на закупівлю товару; висновку про
вартісні та якісні характеристики
товару, підготовленого
спеціалізованою експертною
організацією; копію декларації країни
відправлення.

Того ж дня Ягодинська митниця
відмовила у митному оформленні товару
та видала позивачу картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17 лютого
2014 року № 205070000/2014/00017 (далі - картка
відмови) з підстав невідповідності
заповнення граф 12, 45 митної декларації
вимогам статті 53 Митного кодексу
України. Рішенням про коригування
митної вартості товарів від 17 лютого 2014
року № 205000004/2014/000016/2 Ягодинська митниця
визначила митну вартість товару за
ціною 1, 0506 євро за кілограм, що
становить 22 061, 72 євро за партію товару,
що імпортувалася.

Позивачем з метою запобігання псування
товару та нарахування штрафних санкцій
за можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, 17 лютого 2014 року
подано нову митну декларацію №
205070000/2014/005404. Митне оформлення у цьому
випадку проводилось за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

Разом з тим, відповідно до правил
частини 8 статті 55 Митного кодексу
України 05 травня 2014 року позивачем
надіслано митному органу заяву № 150 із
поясненнями щодо незаконності вимог
митного органу, а також документи, які
ним витребовувались. За результатами
їх розгляду, відповідач вказав про
неможливість застосування митної
вартості, заявленої декларантом, з
підстав невідповідності даних у
документах, зокрема, неподання фактури
на закупівлю товару у виробника та
відсутності у висновку державного
підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» інформації
щодо вартості товару на умовах
поставки СРТ.

Позивач вважає, що відповідач
безпідставно відмовив у перегляді
митної вартості поставленого
позивачем товару, внаслідок чого не
було скасовано картку відмови та
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17 лютого 2014 року.
Надані для митного оформлення товару
документи повною мірою підтверджують
митну вартість товару за ціною
договору, що фактично сплачена.
Додатково подані документи лише
підтверджують ці розрахунки. Водночас,
відповідач не зміг аргументовано
довести, що позивачем було заявлено
неповні або недостовірні відомості про
митну вартість товару, або митну
вартість товару визначено неправильно.
Прийняте відповідачем рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів не містить обґрунтування
числового значення вартості товарів,
та фактів, які вплинули на таке
коригування. Також позивач вказав про
відсутність консультацій під час
визначення митної вартості.

З наведених підстав позивач просила
позов задовольнити повністю.

Відповідач в запереченні проти
адміністративного позову позовні
вимоги не визнав. Зазначив, що ОСОБА_1
через свого представника 17 лютого 2014
року подала митну декларацію №
205070000/2014/005351 разом із документами на
підтвердження митної вартості за ціною
договору (контракту). Відповідно до
статті 54 Митного кодексу України орган
доходів і зборів під час проведення
митного контролю і митного оформлення
з метою здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів перевіряє числове
значення заявленої митної вартості
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом. Відповідач
вказує, що під час опрацювання поданих
для митного оформлення документів було
виявлено розбіжності, а також те, що
вони не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару. Крім
того, під час такого оформлення
спрацювала система управління
ризиками та Ягодинською митницею було
встановлено, що згідно цінової
інформації ЄАІС середня митна вартість
товару - мороженої печінки свійських
свиней становить 1, 0506 євро/кг.

Оскільки, відповідач має право
упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа,
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості, та з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товару в
порядку статті 53 Митного кодексу
України декларанту запропоновано
надати додаткові документи, про що
зроблено відмітку у декларації митної
вартості.

Відповідач стверджує, що прийняттю
рішення про коригування митної
вартості товарів передувала процедура
консультацій щодо обрання методу
визначення митної вартості товару та
обмін наявною інформацією. Декларантом
не надавалось додаткових документів
для можливості застосування
другорядних методів визначення митної
вартості товарів. В свою чергу,
приймаючи рішення про коригування
митної вартості органом доходів і
зборів була врахована інформація
митної декларації від 03 лютого 2014 року
№ 205070000/2014/3484, від 03 лютого 2014 року №
209140000/2014/2893, від 03 лютого 2014 року №
205060000/2014/1793.

Рішення про коригування митної
вартості та картка відмови прийняті з
дотриманням вимог, передбачених
статтею 54, 55, 57, 64, 264 Митного кодексу
України.

Надані 05 травня 2014 року представником
декларанта додаткові документи не
давали можливості застосування митної
вартості заявленої декларантом,
оскільки мали невідповідність між
собою. Зокрема, у висновку державного
підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» відсутня
інформація про ціну товару, який
поставлявся позивачем, саме на умовах
СРТ. Крім того, у наданих позивачем
зовнішньоекономічному договорі,
інвойсі, прайс-листі від виробника
товару зазначені різні умови поставки.

З наведених підстав вважає, що
оскаржувані картка відмови та рішення
про коригування митної вартості
відповідають нормам чинного
законодавства, а тому в задоволенні
позову просив відмовити.

Позивач в судове засідання не
з'явилась, проте подала клопотання про
розгляд справи за її відсутності та в
порядку письмового провадження.

В судовому засіданні представник
відповідача просив в задоволенні
позову відмовити повністю. Щодо
розгляду справи за відсутності
позивача не заперечує.

Відповідно до частини 4 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Приписами частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
визначено, що якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Таким чином, судом постановлено ухвалу
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Дослідивши подані суду письмові
докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
дійшов висновку, що адміністративний
позов підлягає до задоволення з огляду
на наступне.

Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року
на підставі контракту від 11 лютого 2014
року № 8/2014/PL, укладеного між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та компанією
«P.P.H.U. «ALBATROS J і M Czyz Spolka Jawna» (Польща), та
за інвойсом від 14 лютого 2014 року №
14-FVS/0163, позивач ввезла на територію
України товар - «морожена печінка
свійських свиней, без спецій, без
теплової, кулінарної обробки, без
консервування, без харчових добавок та
приправ», кількістю 21 000 кг. та вартістю
10 080 євро, визначеною у інвойсі.

В графах 12, 45 митної декларації від 17
лютого 2014 року № 205070000/2014/005351
декларантом вказано митну вартість
товару за основним методом - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, - 119 382 грн. 81 коп. або 10 080
євро.

Посадовою особою митного органу у
графі «Для відміток митного органу»
декларації митної вартості від 17
лютого 2014 року № 205070000/2014/005351 було
зроблено запис про необхідність
подання в порядку статті 53 Митного
кодексу України додаткових документів,
що підтверджують митну вартість
товарів, а саме: прайс-листа від
виробника товару, банківських
платіжних документів про оплату
товару, фактури на закупівлю товару,
висновку про якісні та вартісні
характеристики товару, підготовленого
спеціалізованою експертною
організацією, копію декларації країни
відправлення. Представник декларанта
ознайомився із зазначеним записом та
повідомив про надання таких документів
у визначений законодавством термін.

Того ж дня, 17 лютого 2014 року Ягодинською
митницею було відмовлено у митному
оформлені товару та видано картку
відмови в прийнятті митної декларації,
митному оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення № 205070000/2014/00017
у зв'язку з невідповідністю заповнення
граф 12, 45 митної декларації вимогам
статті 53 Митного кодексу України,
рішення про коригування митної
вартості товарів від 17 лютого 2014 року №
205000004/2014/000016/2 та запропоновано привести
рівень митної вартості товару в графах
12, 45 митної декларації у відповідності
до вказаного рішення про коригування
митної вартості товарів, в якому
зазначено, що митна вартість товарів не
може бути визнана у зв'язку з тим, що
документи, які подані для
підтвердження митної вартості, не
містять усіх даних, необхідних для
визначення митної вартості за методом
обраним декларантом, а саме - не всі
подані документи для підтвердження
митної вартості відповідно до статті 53
Митного кодексу України.

Згідно з рішенням про коригування
митної вартості товарів від 17 лютого 2014
року № 205000004/2014/000016/2 Ягодинською
митницею було визначено митну вартість
партії товару у кількості 21 000 кг. на
загальну суму 22061,72 євро. Різниця між
митною вартістю, визначеною митницею,
та митною вартістю, визначеною
декларантом за першим методом, складає
11981,72 євро. При цьому у рішенні про
коригування митної вартості товарів
вказано, що митним органом проведено
процедури консультації з декларантом
та досягнуто згоди, щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, а саме методів 2а - 2г.

З метою запобігання псування товару та
нарахування штрафних санкцій за
можливий простій автомобіля, який
перевозив товар, позивачем через
уповноважену особу було подано для
митного оформлення товару нову митну
декларацію від 17 лютого 2014 року №
205070000/2014/005404, вказавши у її графах 12, 45
митну вартість, наведену у інвойсі №
14-FVS/0163. Митне оформлення у цьому
випадку проводилось за другорядним
резервним методом із застосуванням
гарантійних зобов'язань - грошової
застави.

При наданні правової оцінки рішенню
Ягодинської митниці про коригування
митної вартості товарів від 17 лютого 2014
року № 205000004/2014/000016/2 і картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17 лютого
2014 року № 205070000/2014/00017, судом дії та
рішення відповідача перевірялись на
відповідність вимогам частини 3 статті
2 Кодексу адміністративного
судочинства України, зокрема, чи
вчинені (прийняті) вони на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 51
Митного кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу. Митна вартість товарів, що
ввозяться на митну територію України
відповідно до митного режиму імпорту,
визначається відповідно до глави 9
цього Кодексу.

Статтею 57 Митного кодексу України
передбачено, що визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами: 1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції); 2)
другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний. Основним методом визначення
митної вартості товарів, які ввозяться
на митну територію України відповідно
до митного режиму імпорту є перший
метод - за ціною договору (вартість
операції). Кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Як встановлено частинами 1, 4 статті 52
Митного кодексу України заявлення
митної вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою. У
випадках, визначених цим Кодексом, для
заявлення митної вартості товарів, що
переміщуються через митний кордон
України відповідно до митного режиму
імпорту, органу доходів і зборів, який
проводить митне оформлення цих
товарів, разом з митною декларацією та
іншими необхідними для митного
оформлення зазначених товарів
документами в установленому порядку
подається декларація митної вартості.

Судом встановлено, що декларуючи митну
вартість товару згідно із митною
декларацією від 17 лютого 2014 року №
205070000/2014/005351 за основним (першим)
методом - за ціною договору щодо
товарів, які імпортуються,
встановленим статтею 57 Митного кодексу
України, позивач керувався контрактом
від 11 лютого 2014 року № 8/2014/PL, що
укладений із компанією «P.P.H.U. «ALBATROS J і M
Czyz Spolka Jawna» (Польща).

Відповідно до частини 1, 2 статті 53
Митного кодексу України у випадках,
передбачених цим Кодексом, одночасно з
митною декларацією декларант подає
органу доходів і зборів документи, що
підтверджують заявлену митну вартість
товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну
вартість товарів, є: 1) декларація
митної вартості, що подається у
випадках, визначених у частинах п'ятій
і шостій статті 52 цього Кодексу, та
документи, що підтверджують числові
значення складових митної вартості, на
підставі яких проводився розрахунок
митної вартості; 2)
зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс)
або рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо
рахунок сплачено, - банківські платіжні
документи, що стосуються оцінюваного
товару; 5) за наявності - інші платіжні
та/або бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару; 6)
транспортні (перевізні) документи, якщо
за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів; 7) копія імпортної
ліцензії, якщо імпорт товару підлягає
ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося
страхування, - страхові документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість страхування.

Для митного контролю і митного
оформлення товарів і транспортних
засобів, що переміщуються через митний
кордон України, позивачем було надано
наступні документи: митна декларація
від 17 лютого 2014 року № 205070000/2014/005351,
декларацію митної вартості від 17
лютого 2014 року № 205070000/2014/005351; контракт
від 11 лютого 2014 року № 8/2014/PL; інвойс від
14 лютого 2014 року № 14-FVS/0163; міжнародну
товарно-транспортну накладну СМR від 14
лютого 2014 року № 118/14; сертифікат про
походження товару від 14 лютого 2014 року
№ А 14990113; ветеринарне свідоцтво ГРД-00
№ 564214 від 14 лютого 2014 року; сертифікат
якості від 14 лютого 2014 року; копію
декларації країни відправлення від 14
лютого 2014 року MRN 14DЕ08Е5; інші
документи, перелічені в графі 44 митної
декларації.

Відповідно до частини 2 статті 58
Митного кодексу України метод
визначення митної вартості товарів за
ціною договору (контракту) щодо
товарів, які імпортуються, не
застосовується, якщо використані
декларантом або уповноваженою ним
особою відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні.

Частина 2 статті 52 Митного кодексу
України імперативно зобов'язує
декларанта або уповноважену ним особу,
які заявляють митну вартість товару,
подавати органу доходів і зборів
достовірні відомості про визначення
митної вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Згідно з приписами статті 54 Митного
кодексу України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється органом доходів і зборів
під час проведення митного контролю і
митного оформлення шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості. Орган доходів і зборів під
час здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів
зобов'язаний здійснювати контроль
заявленої декларантом або
уповноваженою ним особою митної
вартості товарів шляхом перевірки
числового значення заявленої митної
вартості, наявності в поданих
зазначеними особами документах усіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари. Контроль
правильності визначення митної
вартості товарів за основним методом -
за ціною договору (контракту) щодо
товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється органом
доходів і зборів шляхом перевірки
розрахунку, здійсненого декларантом,
за відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині 1 статті 58 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості товарів має
право: упевнюватися в достовірності
або точності будь-якої заяви, документа
чи розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості; у випадках,
встановлених цим Кодексом, письмово
запитувати від декларанта або
уповноваженої ним особи встановлені
статтею 53 цього Кодексу додаткові
документи та відомості, якщо це
необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості; у
випадках, встановлених цим Кодексом,
здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів.

Пунктом 2.3 Правил заповнення
декларації митної вартості,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24 травня 2012 року №
599 визначено: «Запис щодо рішення, яке
прийняте посадовою особою митного
органу за результатами контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, учиняється таким
чином: якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та/або
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірне
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджують
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами 3
та/або 4 статті 53 Кодексу, посадова
особа митного органу у графі «Для
відміток митного органу» декларації
митної вартості на паперовому носії
робить запис про необхідність подання
документів для підтвердження митної
вартості товарів із складенням
переліку таких документів, зазначає
час, дату і прізвище, ставить свій
підпис та проставляє відбиток
особистої номерної печатки».

Як вбачається з декларації митної
вартості від 17 лютого 2014 року №
205070000/2014/005351 у графі «Для відміток
митного органу» інспектором було
зроблено запис про необхідність
подання відповідно до статті 53 Митного
кодексу України додаткових документів
для підтвердження заявленої митної
вартості.

Відповідно до частини 3 статті 53
Митного кодексу України у разі якщо
документи, зазначені у частині 2 цієї
статті, містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи: 1) договір (угоду,
контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Отже, орган доходів і зборів наділений
повноваженнями в порядку здійснення
перевірки митної вартості, заявленої
декларантом, пред'являти йому вимогу
щодо надання додаткових документів для
підтвердження митної вартості
виключно з підстав наявності у поданих
декларантом документах розбіжностей,
ознак підробки або відсутності всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Відповідач в підтвердження
обґрунтованості своєї вимоги про
необхідність подання додаткових
документів для підтвердження
заявленої митної вартості посилається
на той факт, що при здійсненні митного
контролю та митного оформлення товару
за митною декларацією № 205070000/2014/005351
від 17 лютого 2014 року спрацювала система
управління ризиками та відповідачем
було встановлено, що згідно з ціновою
інформацією ЄАІС середня митна
вартість товару, що поставлявся
позивачем, відрізняється від тієї, що
нею вказана. Також Ягодинська митниця
стверджує, що документи, подані
позивачем для митного оформлення, не
містили всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товару.
Вказані обставини могли вказувати на
наявність сумніву митного органу в
правильному визначенні митної
вартості декларантом. Однак, у такому
разі митний орган відповідно до
частини 3 статті 53 Митного кодексу
України мав би зобов'язувати
декларанта надати додаткові документи
на підтвердження саме таких відсутніх
показників. Вимога Ягодинської митниці
про надання додаткових документів
(банківських платіжних документів про
оплату товару, висновку про якісні та
вартісні характеристики товару,
підготовленого спеціалізованою
експертною організацією, прас-листа
від виробника, фактури на закупівлю
товару) має відповідати такій меті,
якщо такі документи дають можливість
перевірити числові показники, на
підставі яких розрахована митна
вартість за основним методом. В іншому
випадку вимога надати такі документи,
які перераховані в частині 3 статті 53
Митного кодексу України, є формальною і
спрямована на заздалегідь
передбачуване прийняття рішення про
коригування митної вартості товарів за
другорядним методом.

Як визначено частиною 5 статті 58
Митного кодексу України, ціна, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті,
- це загальна сума всіх платежів, які
були здійснені або повинні бути
здійснені покупцем оцінюваних товарів
продавцю або на користь продавця через
третіх осіб та/або на пов'язаних із
продавцем осіб для виконання
зобов'язань продавця.

Частиною 10 статті 58 Митного кодексу
України визначено витрати, які
додаються до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари (складові митної
вартості), якщо вони не включалися до
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті: серед цього переліку -
витрати на транспортування оцінюваних
товарів до аеропорту, порту або іншого
місця ввезення на митну територію
України; витрати на навантаження,
вивантаження та обробку оцінюваних
товарів, пов'язані з їх
транспортуванням до аеропорту, порту
або іншого місця ввезення на митну
територію України; витрати на
страхування цих товарів та ін.

Як передбачено пунктом 5.1. контракту №
8/2014/PL від 11 лютого 2014 року поставка
товару здійснюється автотранспортом
на територію України на умовах згідно
Правилам Інкотермс-2010, а саме FCA, EXW, CPT
або DDU, вказаних в інвойсі. Як
передбачено у інвойсі від 14 лютого 2014
року № 14-FVS/0163 поставка товару
здійснювалася на умовах CPT - м. Луцьк.

У відповідності до Правил
«Інкотермс-2010» термін CPT означає, що
продавець передасть товар, випущений в
митному режимі експорту, названому ним
перевізнику. Крім того, продавець
зобов'язаний сплатити витрати,
пов'язані з перевезенням товару до
вказаного місця призначення. Це
означає, що покупець бере на себе всі
ризики втрати або пошкодження товару,
як і інші витрати після передачі товару
продавцем перевізнику, а не коли товар
досягне місця призначення. Відповідно
до терміна СРТ в обов'язки продавця
входить здійснення необхідного для
вивозу митного очищення товару.

Отже, за наданими документами слідує,
що ОСОБА_1 не несла витрат із
перевезення товару, навантаження до
місця передачі. Відтак, такі витрати не
входять до митної вартості. В свою
чергу, вартість упаковки і маркування
входить до вартості товару (пункт 3.5
контракту).

Суд не бере до уваги доводи відповідача
щодо сумнівів у достовірності
понесених витрат з тих підстав, що у
прайс-листі від виробника товару від 12
лютого 2014 року та у фактурі на
закупівлю товару від 12 лютого 2014 року
вказані інші умови поставки, а саме - EXW
та FCA. З досліджених письмових доказів
вбачається, що продавець товару -
компанія «P.P.H.U. «ALBATROS J і M Czyz Spolka Jawna»
(Польща) є посередником, а виробником
товару є компанія Ahlborn Fleisch Handelsgesellschaft mbH
(Німеччина). Відтак, фактура на
закупівлю товару від виробника
адресована посереднику і ціна в ній
становить 0,38 євро, а ціна продажу
посередника, компанії «P.P.H.U. «ALBATROS J і M
Czyz Spolka Jawna» (Польща), яка відображена у
інвойсі від 14 лютого 2014 року № 14-FVS/0163, -
0,48 євро/кг, що є економічно
обґрунтованим. Вказане, на думку суду,
спростовує висновки відповідача про
невідповідності в документах, що
унеможливило застосування митної
вартості, заявленої декларантом. Про
такі умови позивач пояснював в
адресованій Ягодинській митниці заяві
від 05 травня 2014 року № 150. Додатково
митниці надано лист виробника від 19
листопада 2013 року про те, що заклад LVD
Fleisch GmbH є переробним цехом виробника.

Орган доходів і зборів може відмовити у
митному оформленні товарів за
заявленою декларантом або
уповноваженою ним особою митною
вартістю виключно за наявності
обґрунтованих підстав вважати, що
заявлено неповні та/або недостовірні
відомості про митну вартість товарів, у
тому числі невірно визначено митну
вартість товарів, у разі, зокрема,
неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах 2 - 4 статті 53
цього Кодексу, або відсутності у цих
документах всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари (пункт 2 частини 6 статті 54
Митного кодексу України).

Як передбачено частиною 7 статті 54
Митного кодексу України у разі якщо під
час проведення митного контролю орган
доходів і зборів не може аргументовано
довести, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів,
заявлена декларантом або
уповноваженою ним особою митна
вартість вважається визнаною
автоматично.

Відповідно до частини 3 зазначеної
статті за результатами здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів орган доходів
і зборів визнає заявлену декларантом
або уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 55 Митного
кодексу України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
органом доходів і зборів у письмовій
формі під час здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості цих товарів як до, так і після
їх випуску, якщо органом доходів і
зборів у випадках, передбачених
частиною 6 статті 54 цього Кодексу,
виявлено, що заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів. Як
передбачено частиною 2 вказаної статті
прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити, зокрема, обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано; наявну в
митного органу інформацію (у тому числі
щодо числових значень складових митної
вартості, митної вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів,
інших умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;
вичерпний перелік вимог щодо надання
додаткових документів, передбачених
частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за
умови надання яких митна вартість може
бути визнана органом доходів і зборів;
обґрунтування числового значення
митної вартості товарів, скоригованої
органом доходів і зборів, та фактів, які
вплинули на таке коригування.

Частина 2 статті 64 Митного кодексу
України встановлює, що митна вартість,
визначена згідно з положеннями цієї
статті (при застосуванні резервного
методу), повинна ґрунтуватися на раніше
визнаних (визначених) органами доходів
і зборів митних вартостях. Відповідно
до частини 1 статті 33 Митного кодексу
України інформаційні ресурси органів
доходів і зборів складаються із
відомостей, що містяться у документах,
які надаються під час проведення
митного контролю та митного оформлення
товарів, транспортних засобів, та інших
документах.

Відповідачем в обґрунтування рішення
про коригування митної вартості
вказано, що митна вартість товарів не
може бути визнана у зв'язку з тим, що
документи, які подані для
підтвердження митної вартості, не
містять усіх даних, необхідних для
визначення митної вартості за методом,
обраним декларантом. Проте, які
конкретно дані є непідтвердженими,
відповідач не вказав. Як вбачається із
зазначеного рішення, митну вартість
визначено за резервним методом згідно
зі статтею 64 Митного кодексу України на
підставі цінової інформації митної
декларації від 03 лютого 2014 року №
205070000/2014/3484, митної декларації від 03
лютого 2014 року № 209140000/2014/2893, митної
декларації від 03 лютого 2014 року №
205060000/2014/1793.

Слід також зазначити, що за загальним
правилом формально інший рівень митної
вартості імпортованого позивачем
товару від рівня митної вартості
іншого митного оформлення, сам по собі
не є перешкодою для застосування
першого методу визначення митної
вартості товару і не може бути
достатньою підставою для відмови у
здійсненні митного оформлення товару
за першим методом визначення його
митної вартості.

Митний орган має право самостійно
визначати митну вартість товарів,
однак, це повинно відбуватись із
дотриманням вимог чинного
законодавства, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дій), з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, з
врахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення.

Суд зазначає, що у рішенні про
коригування митної вартості товарів
стверджується про проведення
процедури консультацій з декларантом
та досягнення згоди щодо неможливості
застосування методів визначення
митної вартості, які передбачені
статтями 50-63 Митного кодексу України.
Однак, як вбачається із запису
представника позивача на звороті
рішення декларант не згідний з даними,
наведеними у графах 30, 31, 33 та вказує, що
консультація не проводилась. Позивач
була позбавлена можливості своєчасно
надати митному органу документи на
підтвердження митної вартості товару,
зазначені останнім у митній
декларації, оскільки рішення про
визначення митної вартості товару
Ягодинська митниця прийняла того ж дня,
коли декларант ознайомився із записом
про необхідність надання додаткових
документів - 17 лютого 2014 року, що
підтверджує формальний характер
проведеної процедури консультацій, а
отже, митним органом фактично така
процедура проведена не була.

Наведене також вказує на те, що рішення
Ягодинської митниці про коригування
митної вартості товарів та картка
відмови в прийнятті митної декларації
є необґрунтованими, а отже -
протиправними та підлягають
скасуванню.

За вказаних вище обставин суд вважає,
що відповідач аргументовано не довів,
що декларантом заявлено неповні та/або
недостовірні дані про митну вартість
товарів, чи декларантом неправильно
визначено митну вартість товарів, та що
у поданих для митного оформлення чи
додатково поданих документах є
відомості, що не підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомості щодо ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті
за ці товари, є іншими. Позивач
застосував перший метод визначення
митної вартості за відсутності
встановлених обмежень та надав митному
органу всі документи, надання яких
визначена законом, на підтвердження
ціни імпортованого товару. Крім того,
при визначені митної вартості за
шостим методом Ягодинська митниця не
обґрунтувала із посиланням на подані
декларантом документи неможливість
застосування першого методу
визначення митної вартості, заявленої
декларантом.

Як передбачено частиною 7 статті 55
Митного кодексу України, у випадку
незгоди декларанта або уповноваженої
ним особи з рішенням органу доходів і
зборів про коригування заявленої
митної вартості товарів орган доходів
і зборів за зверненням декларанта або
уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною органом доходів і
зборів, шляхом надання гарантій
відповідно до розділу X цього Кодексу.
Строк дії таких гарантій не може
перевищувати 90 календарних днів з дня
випуску товарів.

Судом встановлено, що 17 лютого 2014 року
представником ОСОБА_1 було подано нову
митну декларацію № 205070000/2014/005404 із
сплатою митних платежів згідно з
частиною 7 статті 55 Митного кодексу
України, а товар випущено у вільний
обіг.

Відповідно до частини 8 статті 55
Митного кодексу України протягом 80
днів з дня випуску товарів декларант
або уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються. Позивач скористалася
таким правом та 05 травня 2014 року
направила Ягодинській митниці заяву №
150 з додатковими документами щодо
задекларованого позивачем товару, які
вказані у графі «Для відміток митного
органу», зокрема: фактуру на закупівлю
товару від 12 лютого 2014 року, прайс-лист
фірми виробника від 12 лютого 2014 року,
копію висновку
санітарно-епідеміологічної експертизи
№ 242/000333і/14 від 20 лютого 2014 року, лист
державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 23
квітня 2014 року № 1571, копію платіжного
доручення № 1192 від 05 березня 2014 року,
копію повідомлення SWIFT від 06 березня 2014
року № 1319LI.57098UBGB, копію листа Ahlborn Fleisch
HgmbH від 19 листопада 2013 року, копію
сертифікату якості від 14 лютого 2014
року.

Згідно з частиною 9 статті 55 Митного
кодексу України у разі надання
декларантом або уповноваженою ним
особою додаткових документів орган
доходів і зборів розглядає подані
додаткові документи і протягом 5
робочих днів з дати їх подання виносить
письмове рішення щодо визнання
заявленої митної вартості та скасовує
рішення про коригування заявленої
митної вартості або надає обґрунтовану
відмову у визнанні заявленої митної
вартості з урахуванням додаткових
документів. У такому випадку надана
фінансова гарантія відповідно
повертається (вивільняється) або
реалізується в порядку та у строки,
визначені цим Кодексом.

16 травня 2014 року Ягодинська митниця,
розглянувши заяву ОСОБА_1 з додатково
поданими документами, листом № 03-70-52/2105
повідомила про неможливість
застосування митної вартості,
заявленої декларантом. Мотивами такої
відмови було те, що позивачем не надано
фактуру на закупівлю товару у
виробника, а в наданому листі
державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» наведено
перелік Інтернет-сайтів, на яких не
міститься конкретної інформації щодо
вартості товару, що ввозився позивачем,
на умовах поставки СРТ.

Суд не погоджується з такими
твердженнями відповідача. Як
вбачається з листа позивача від 05
травня 2014 року № 150, отриманого
відповідачем, останньому надсилалась
фактура на закупівлю товару від 12
лютого 2014 року. Крім того, у вказаному
листі позивачем було надано пояснення
про те, що компанія «P.P.H.U. «ALBATROS J і M Czyz
Spolka Jawna» (Польща), з якою укладено
контракт від 11 лютого 2014 року № 8/2014/PL, є
постачальником товару, а не його
виробником, тому надана позивачем
фактура на закупівлю товару від
виробника адресовані фірмі «P.P.H.U. «ALBATROS
J і M Czyz Spolka Jawna» (Польща).

Стосовно зауважень відповідача до
висновку державного підприємства
«Укрпромзовнішекспертиза» від 23
квітня 2014 року № 1571, то суд зазначає, що
цією спеціалізованою експертною
організацією встановлено, що рівень
ціни на печінку свинячу заморожену, яка
імпортується позивачем згідно з
інвойсом від 11 лютого 2014 року № 14-FVS/0163
відповідно до контракту від 11 лютого 2014
року № 8/2014/PL, а саме 0,48 євро/кг, на
умовах поставки СРТ - м. Луцьк, Україна,
відповідає поточній кон'юнктурі ринку.
Зазначений висновок щодо вартості
товарів має застосовуватися додатково
при визначенні митної вартості чи
здійсненні митної оцінки і
безпосередньо на його основі позивач
митну вартість не розраховував,
оскільки в основу розрахунку покладено
контракт та інвойс. На думку суду, такий
висновок у сукупності з іншими
наданими позивачем документами для
підтвердження заявленої митної
вартості товару підтверджує таку
вартість. Водночас, відповідач доказів
про відсутність даних про ціну товару
на умовах СРТ - м. Луцьк за
використаними державним підприємством
«Укрпромзовнішекспертиза» джерелами
не надав.

Таким чином, жодний із доказів,
досліджених судом, не вказує на
підтвердження позиції Ягодинської
митниці щодо застосування резервного
методу визначення вартості товарів та
спростування можливості застосування
основного методу. Інших обставин, які б
викликали обґрунтовані сумніви в
достовірності проведеного позивачем
розрахунку митної вартості товару за
ціною договору, відповідачем не
наведено, та інших обставин, які б
впливали на рівень задекларованої
позивачем митної вартості товару,
судом не встановлено.

Згідно з частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Ягодинською митницею не доведено, що в
порушення частини 2 статті 58 Митного
кодексу України використані
декларантом відомості не підтверджені
документально або не визначені
кількісно і достовірні та/або відсутня
хоча б одна із складових митної
вартості, яка є обов'язковою при її
обчисленні або що декларант не
дотримався обов'язку, встановленого
частиною 2 статті 52 Митного кодексу
України стосовно надання достовірних
відомостей про визначення митної
вартості на об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що адміністративний позов
підлягає задоволенню шляхом визнання
протиправними та скасування рішення
про коригування митної вартості
товарів від 17 лютого 2014 року №
205000004/2014/000016/2 і картки відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17 лютого
2014 року № 205070000/2014/00017.

Оскільки позов підлягає задоволенню,
то за правилами статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
на користь позивача слід присудити
судові витрати у сумі 146 грн. 16 коп.,
підтверджені платіжним дорученням від
29 липня 2014 року № 751.

Керуючись статтями 2, 71, 94, частиною 3
статті 160, статтями 162, 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, на підставі Митного кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Визнати протиправними та скасувати
рішення Ягодинської митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів від 17 лютого 2014 року №
205000004/2014/000016/2 та картку відмови в
прийнятті митної декларації, митному
оформленні випуску чи пропуску
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення від 17 лютого
2014 року № 205070000/2014/000017.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір у
сумі 146 (сто сорок шість) гривень 16
копійок.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186
Кодексу адміністративного судочинства
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Волинський окружний адміністративний
суд. Апеляційна скарга на постанову
суду подається протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
Львівського апеляційного
адміністративного суду.

Суддя
Ф.А. Волдінер