Справа № 826/7857/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2014 року 15:42
№ 826/7857/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
при секретарі Пасічнюк С.В.,
представника позивача - БойкоН.О.,
представника відповідача -
розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Сервіс-Технобуд» до
Державної податкової інспекції у
Печерському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві про
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Сервіс-Технобуд»
(далі - позивач) до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві (далі - відповідач, ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві) про скасування податкового
повідомлення-рішення від 25.06.2013 року №
відшкодування з податку на додану
вартість у розмірі 27 807 362,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що відповідачем у порушення
норм податкового законодавства
України прийняте протиправне
податкове повідомлення-рішення, яким
позивачу неправомірно збільшено суму
бюджетного відшкодування (у тому числі
заявленого в рахунок зменшення
податкових зобов'язань наступних
періодів), що, на його думку, призвело до
порушення прав та законних інтересів.
Представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
Представник відповідача проти
позовних вимог заперечував в повному
обсязі та просив відмовити у його
задоволенні, вважаючи оскаржуване
рішення законним, обґрунтованим та
таким, що винесене у відповідності до
вимог податкового законодавства.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представника позивача,
представника відповідача, судом
встановлено наступне.

ТОВ «Сервіс-Технобуд» зареєстроване
06.09.2005 року у Печерській районній в м.
Києві державній адміністрації за
№0012128 та взято на податковий
облік у ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві. Код ЄДРПОУ ТОВ
«Сервіс-Технобуд» 33744388.

Відповідачем на підставі п. п. 75.1.2 п. 75.1
ст. 75 п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового
кодексу України та відповідно до п. 200.11
ст.200 цього Кодексу проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
ТОВ «Сервіс-Технобуд» (Код )
залишку від'ємного значення за лютий 2013
року у сумі 28 021 435 грн., яке виникло за
період : грудень 2010 року в сумі 387 854 грн.,
лютий 2011 року в сумі 3 264 511 грн., березень
2011 року в сумі 157 638 грн., квітень 2011 року
в сумі 45 274 грн., травень 2011 року в сумі 98
817 грн., червень 2011 року в сумі 266 803 грн.,
липень 2011 року в сумі 893 848 грн., серпень
2011 року в сумі 716 135 грн., вересень 2011
року в сумі 849 853 грн., жовтень 2011 року в
сумі 624 556 грн., листопад 2011 року в сумі 1
409 455 грн., грудень 2011 року в сумі 1 650 369
грн., січень 2012 року в сумі 347 014 грн.,
лютий 2012 року в сумі 866 470 грн., березень
2012 року в сумі 305 507 грн., квітень 2012 року
в сумі 1 846 750 грн., травень 2012 року в сумі
2 077 424 грн., червень 2012 року в сумі 1 184 612
грн., липень 2012 року в сумі 982 969 грн.,
серпень 2012 року в сумі 1 474 400 грн.,
вересень 2012 року в сумі 1 584 229 грн.,
жовтень 2012 року в сумі 428 228 грн.,
листопад 2012 року в сумі 1 302 156 грн.,
грудень 2012 року в сумі 2 256 563 грн.,
відображених у податковій декларації з
ПДВ, поданій за лютий 2013 року (вх. №
від 20.03.2013 року), згідно із
затвердженим планом перевірки, що є
додатком до акту.

За результатами проведеної перевірки
складено акт від 12.06.2013 року № 47/15.6/33744388
згідно висновків якого перевіркою
встановлено порушення позивачем вимог:

п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.6 ст.201 Податкового
кодексу України, в результаті чого
завищено залишок від'ємного значення
суми податку на додану вартість (р.24
Декларації з ПДВ за лютий 2013 року) за
лютий 2013 на суму 214 073,00 грн.;

- п.200.4, абзацу «а» п.200.14 ст.200
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
суми бюджетного відшкодування в
березні 2011 року на суму 1 459 556 грн., в
червні 2011 року на суму 1 903 772 грн., в
липні 2011 року на суму 266 803 грн., в серпні
2011 року на суму 893 848 грн., в вересні 2011
року на суму 709 974 грн., в жовтні 2011 року
на суму 849 853 грн., в листопаді 2011 року на
суму 624 556 грн., в грудні 2011 року на суму 1
409 455 грн., в січні 2012 року на суму 1 650 369
грн., в лютому 2012 року на суму 347 014 грн., в
березні 2012 року на суму 866 470 грн., в
квітні 2012 року на, суму 1 305 507 грн., в
червні 2012 року на суму 21 806 грн., в липні
2012 року на суму 21 806 грн., в серпні 2012
року на суму 21 806 грн., в вересні 2012 року
на суму 21 806 грн., в жовтні 2012 року на
суму 23 748 грн., в листопаді 2012 року на
суму 23 748 грн., в грудні 2012 року на суму 7
442 690 грн., в лютому 2013 року на суму 7 554 921
грн.

На підставі висновків акту перевірки
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення № від 12.06.2013
року, яким занижено бюджетне
відшкодування на загальну суму 27 807 362
грн.

Позивач, не погоджуючись з висновками,
викладеними в акті та сумою грошового
зобов'язання, зазначену в податковому
повідомленні-рішенні, звернувся з
даним позовом до адміністративного
суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на безпосередньому,
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, та
враховуючи, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, суд дійшов висновку про
безпідставність позовних вимог
виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів регулює
Податковий кодекс України №2755-VI від
02.12.2010 року зі змінами та доповненнями,
який, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем п.200.4, п.200.6, абзацу «а» п.200.14
ст.200 Податкового кодексу України.

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначено статтею 200 Податкового
кодексу України.

В основі розрахунку лежить різниця між
сумою податкового зобов'язання
звітного періоду та сумою податкового
кредиту такого звітного періоду. У
результаті такого порівняння може
виникнути як додатна, так і від'ємна
різниця.

При додатному значенні така сума
підлягає сплаті до бюджету. При
від'ємному значенні така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні періоди, а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного періоду.

Тобто, якщо є податковий борг, то він
зменшується в частині від'ємної
різниці між податковим зобов'язанням
та податковим кредитом поточного
періоду. У разі, якщо такого боргу немає
або він менше утвореного від'ємного
значення, то така сума має
зараховуватися податкового кредиту
наступного періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг; б) залишок
від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Пунктом 200.4 Податкового кодексу
України передбачено, якщо в наступному
податковому періоді має місце від'ємне
значення, то частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх та
звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг, підлягає
бюджетному відшкодуванню.

Згідно із п. 200.6 ст. 200 Податкового
кодексу України платник податку може
прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 Податкового
кодексу України за наявності достатніх
підстав, які свідчать, що розрахунок
суми бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Якщо за результатами камеральної або
документальної позапланової виїзної
перевірки орган державної податкової
служби виявляє невідповідність суми
бюджетного відшкодування сумі,
заявленій у податковій декларації, то
такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого заниження та підстави для
її вирахування. У цьому випадку
вважається, що платник податку
добровільно відмовляється від
отримання такої суми заниження як
бюджетного відшкодування та враховує
її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку в наступних податкових
періодах;

б) у разі перевищення заявленої
платником податку суми бюджетного
відшкодування над сумою, визначеною
органом державної податкової служби за
результатами перевірок, надсилає
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
сума такого перевищення та підстави
для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами
проведення перевірок факту, за яким
платник податку не має права на
отримання бюджетного відшкодування,
надсилає платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначаються
підстави відмови в наданні бюджетного
відшкодування ( п. 200.14 ст. 200 Податкового
кодексу України ).

Водночас, суд зазначає, що заповнення і
подання податкової звітності з податку
на додану вартість регулюється
Порядком заповнення і подання
податкової звітності з податку на
додану вартість затвердженого наказом
Міністерства фінансів України від
25.11.2011 року № 1492 (далі - Порядок № 1492).

Відповідно до Розділу III «Розрахунки за
звітний період» якщо в результаті
розрахунку різниці між сумою
податкових зобов'язань і податкового
кредиту отримано позитивне значення,
то заповнюється рядок 18 декларації (пп.
4.6.1 Порядку № 1492).

Приписами пп. 4.6.4, пп. 4.6.5 Порядку № 1492
передбачено, що якщо в наступному
звітному податковому періоді різниця
між сумою податкових зобов'язань і
сумою податкового кредиту з
урахуванням залишку такого від'ємного
значення минулого звітного
(податкового) періоду, що включається
до складу податкового кредиту
поточного звітного (податкового)
періоду, має від'ємне значення (рядок 22
декларації), до декларації 0110 подається
(Д2) (додаток 2). Платники, які заповнили
рядок 22 декларації 0110 та відповідно до
статті 200 розділу V Кодексу мають право
на бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають до
декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Відповідно до пп. 4.6.6 Порядок № 1492
залишок від'ємного значення (для
декларації 0110 - після бюджетного
відшкодування) включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (відображається у
рядку 24 декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду).

Пунктом 14.2 Порядку № 1492 передбачено, що
довідка щодо залишку суми від'ємного
значення попередніх податкових
періодів, що залишається непогашеним
після бюджетного відшкодування,
отриманого у звітному податковому
періоді, та підлягає включенню до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду (Д2) (додаток 2).

З вищенаведених правових норм
вбачається, що платник податку має
право самостійно вирішувати
відшкодувати чи зарахувати суму у
зменшення податкових зобов'язань з
цього податку, що виникатимуть
протягом наступних звітних періодів. У
разі обрання другого варіанта,
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
періодів. Тобто маємо право вибору: або
відшкодування, або зарахування.

Як уже вставлено судом, позивачем до
податкового органу подано декларацію з
податку на додану вартість за лютий 2013
року (вх. № від 20.03.2013 року).

За результатами звірки даних,
зазначених у розрахунку бюджетного
відшкодування ПДВ, із даними первинних
документів, що підтверджують факт
оплати платником товарів (послуг)
загальна сума ПДВ складає 27 807 362 грн., що
складається з періодів - грудень 2010
року в сумі 387 854 грн., лютий 2011 року в
сумі 3 264 511 грн., березень 2011 року в сумі
157 638 грн., квітень 2011 року в сумі 45 274
грн., травень 2011 року в сумі 98 817 грн.,
червень 2011 року в сумі 266 803 грн., липень
2011 року в сумі 893 848 грн., серпень 2011 року
в сумі 716 135 грн., вересень 2011 року в сумі
849 853 грн., жовтень 2011 року в сумі 624 556
грн., листопад 2011 року в сумі 1 409 455 грн.,
грудень 2011 року в сумі 1 650 369 грн., січень
2012 року в сумі 347 014 грн., лютий 2012 року в
сумі 866 470 грн., березень 2012 року в сумі 305
507 грн., квітень 2012 року в сумі 1 846 750 грн.,
травень 2012 року в сумі 2 077 424 грн.,
червень 2012 року в сумі 1 184 612 грн., липень
2012 року в сумі 982 969 грн., серпень 2012 року
в сумі 1 474 400 грн., вересень 2012 року в
сумі 1 584 229 грн., жовтень 2012 року в сумі 428
228 грн., листопад 2012 року в сумі 1 302 156
грн., грудень 2012 року в сумі 2 256 563 грн.

Як вбачається із даних додатку 2 до
податкової декларації ПДВ за лютий 2013
року вбачається, що частина залишку
від'ємного значення фактично сплачена
ТОВ «Сервіс-Технобуд» постачальникам,
до Державного бюджету та не брала
участі у розрахунках бюджетного
відшкодування (не погашена податковими
зобов'язаннями попередніх податкових
періодів) й складає 27 807 362 грн.

Разом з тим, податковим органом під час
проведення документальної
позапланової перевірки за
результатами здійснення аналізу даних,
зазначених у розрахунках бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість із даними первинних
документів встановлено, що ТОВ
«Сервіс-Технобуд» у суму залишку
від'ємного значення за перевіряємий
період неправомірно включив суму ПДВ в
розмірі за березень 2011 року на загальну
суму ПДВ 157 638 грн., за квітень 2011 року на
загальну суму ПДВ 45 274,00 грн., за серпень
2011 року на загальну суму ПДВ 6 161,00 грн.,
за квітень 2012 року на загальну суму 5
000,00 грн., сформованого за рахунок
податкових накладних виписаних по
контрагентам-постачальникам, за
відсутністю первинних документів, які
не були надані до перевірки у зв'язку з
тим, що згідно до поданих уточнюючих
розрахунків по декларації з ПДВ - за
березень 2011 року (вх. № від 31.01.2012
року) у рядку 18 уточнюючого розрахунку
задекларовано показник у сумі ПДВ 837
505,00 грн., за квітень 2011 року (вх. № 285241
від 20.06.2011 року) у рядку 18 уточнюючого
розрахунку задекларовано показник у
сумі ПДВ 1 001 975, 00 грн., за серпень 2011 року
(вх. № від 31.01.2012 року) у рядку 19
уточнюючого розрахунку задекларовано
показник у сумі ПДВ 709 974,00 грн., за
квітень 2012 року (вх. № від 28.08.2012
року) у рядку 19 уточнюючого розрахунку
задекларовано показник у сумі ПДВ 1 841
750,00 грн.

Тобто, в результаті проведеної
перевірки та згідно показників,
відображених у даній декларації
встановлено різницю між сумою
податкового зобов'язання та сумою
податкового кредиту за лютий 2013 року в
розмірі 214 073 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.181 п. 14.1 статті 14
Податкового кодексу України
податковий кредит - це сума, на яку
платник податку на додану вартість має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного (податкового) періоду,
визначена згідно з розділом V цього
Кодексу.

Згідно п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу
України податковий кредит звітного
періоду визначається виходячи з
договірної (контрактної) вартості
товарів/послуг, але не вище рівня
звичайних цін, визначених відповідно
до статті 39 цього Кодексу, та
складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України визначено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
або оформлені з порушенням вимог чи не
підтверджені митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового
кодексу України платник податку
зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою (за наявності)
податкову накладну, складену за
вибором покупця (отримувача) в один з
таких способів: а) у паперовому вигляді;
б) в електронній формі з дотриманням
умови щодо реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особи та умови реєстрації
податкової накладної у Єдиному реєстрі
податкових накладних. У такому разі
складання податкової накладної у
паперовому вигляді не є обов'язковим.

У податковій накладній зазначаються в
окремих рядках такі обов'язкові
реквізити: а) порядковий номер
податкової накладної; б) дата
виписування податкової накладної; в)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
продавця товарів/послуг; г) податковий
номер платника податку (продавця та
покупця); ґ) місцезнаходження юридичної
особи - продавця або податкова адреса
фізичної особи - продавця,
зареєстрованої як платник податку; д)
повна або скорочена назва, зазначена у
статутних документах юридичної особи
або прізвище, ім'я та по батькові
фізичної особи, зареєстрованої як
платник податку на додану вартість, -
покупця (отримувача) товарів/послуг; е)
опис (номенклатура) товарів/послуг та
їх кількість, обсяг; є) ціна постачання
без урахування податку; ж) ставка
податку та відповідна сума податку в
цифровому значенні; з) загальна сума
коштів, що підлягають сплаті з
урахуванням податку; и) вид
цивільно-правового договору; і) код
товару згідно з УКТ ЗЕД (для
підакцизних товарів та товарів,
ввезених на митну територію України).

Відповідно до вимог п.201.4 ст.201
Податкового кодексу України, податкова
накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця
оригінал податкової накладної
надаються покупцю, копія залишається у
продавця товарів (робіт, послуг).
Податкова накладна є податковим
документом.

Підпунктом 201.10 ст.201 Податкового
кодексу України передбачено, що
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця, та є підставою для
нарахування податкового кредиту.

Відповідно до п.201.6.ст. 201 Податкового
кодексу України, податкова накладна є
податковим документом і одночасно
відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Згідно п.4 Порядку заповнення
податкової накладної, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 21.12.2010 року
за № 969, зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України від 29.12.2010 року за №
1401/18696, сплачена (нарахована) сума
податку на додану вартість у
податковій накладній повинна
відповідати сумі податкових
зобов'язань з поставки товарів (послуг)
продавця у реєстрі отриманих та
виданих податкових накладних.

Відповідно до п.7 Порядку ведення
реєстру отриманих та виданих
податкових накладних, затвердженого
наказом Державної податкової
адміністрації України від 24.12.2010 року
за № 1002, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України від 29.12.2010
року за № 1402/18697, реєстр є основою для
відображення в податкових деклараціях
з податку на додану вартість зведених
результатів операцій з поставки
товарів (послуг), які оподатковуються
за ставкою 20 %.

Виходячи з вищенаведеного,
відображенню у бухгалтерському обліку
та податковій звітності підлягає лише
та господарська операція, яка фактично
відбулась, при наявності первинного
документу, що підтверджує таку
господарську операцію.

З вищенаведених правових норм
вбачається, що для отримання права
сформувати податковий кредит із сум
податку на додану вартість платник
податку на додану вартість повинен
мати податкові накладні, видані на
реально отриманий товар (роботи,
послуги), призначений для використання
у власній господарській діяльності.
При цьому, право на бюджетне
відшкодування частини від'ємного
значення виникає лише у разі фактичної
сплати податку на додану вартість в
ціні придбаного товару (робіт, послуг)
отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України.

В матеріалах справи відсутні первинні
документи бухгалтерського та
податкового обліку, які підтверджували
б фактичне здійснення господарських
операцій в звітному періоді.

Відповідно до вищезазначеного, якщо за
наслідками перевірки податковим
органом виявлено заниження заявленої
платником у попередніх періодах суми
бюджетного відшкодування щодо суми,
визначеної податковим органом
внаслідок такої перевірки, вважається,
що платник податку добровільно
відмовився від отримання такої суми
заниження бюджетного відшкодування.
Така сума не може в подальшому бути
заявленою платником до відшкодування
на розрахунковий рахунок чи в рахунок
майбутніх платежів (тобто не може бути
відображена ні в рядку 23.1, ні в рядку 23.2
декларації) та перераховуватися на
розрахунковий рахунок платника.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що ТОВ «Сервіс-Технобуд» в
порушення вимог податкового
законодавства неправомірно визначило
погашення податкових зобов'язань за
попередній звітний період, що призвело
до завищення позивачем суми бюджетного
відшкодування по деклараціях з податку
на додану вартість за перевіряємий
період.

Зважаючи на викладене, суд приходить
висновку, що оскаржуване податкове
повідомлення-рішення 25.06.2013 року №
ґрунтується на нормах чинного
законодавства, а тому підстав для його
скасування у суду не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого: суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до ст. ст. 69, 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

У відповідності до наведених вимог
відповідач як суб'єкт владних
повноважень надав суду достатньо
беззаперечних доказів в обґрунтування
обставин, на яких ґрунтуються його
заперечення, і довів правомірність
прийняття спірного податкового
повідомлення-рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, про необґрунтованість
позовних вимог та відсутність підстав
для їх задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, відшкодування судового збору
позивачу не підлягає.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України суд,
-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позову товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сервіс-Технобуд» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст постанови складений та
підписаний 08.08.2014 року.

Суддя
В.П. Шулежко