Справа № 161/2770/14-а
Суддя: Присяжнюк Л. М.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№ 161/2770/14-а
Номер провадження: 6-а/161/35/14
У Х В А Л А

05 вересня 2014 року

місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської
області у складі:

головуючого судді – Присяжнюк Л.М.,

при секретарі – Фурман Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Луцьку заяву старшого
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ОСОБА_1 звернулась в суд
із заявою № 317/6 про встановлення
способу та порядку виконання рішення
суду. Вказує, що в провадженні відділу
перебуває виконавче провадження з
виконання рішення суду на підставі
якого видано виконавчий лист № 2а-557/08
від 10.02.2010 року, що видав Луцький
міськрайонний суд Волинської області
про стягнення із ДСА України на користь
ОСОБА_2 75652,18 грн. недоотриманої
заробітної плати. Постановою від 16.01.2014
року відкрито виконавче провадження з
виконання вказаного виконавчого
документу. Боржником рішення суду, на
підставі якого видано даний виконавчий
документ, у самостійному
(добровільному) порядку не виконано.
Зазначає, що рішення суду можливо
виконати лише на підставі ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», а саме за
заявою стягувача про виконання такого
рішення, оригіналу виконавчого
документу, судового рішення про
стягнення боргу, оригіналу або копії
розрахункових документів поданих саме
стягувачем до Державної казначейської
служби України. Оскільки рішення про
стягнення коштів з державного та
місцевих бюджетів або боржників
відповідно до вказаного Закону
виконуються органами Державного
казначейства України в установленому
Кабінетом Міністрів України порядку,
без участі органів Державної
виконавчої служби України. А тому
просить встановити спосіб та порядок
виконання рішення суду на підставі
якого видано виконавчий лист № 2а-557/08
від 10.02.2010 року, що видав Луцький
міськрайонний суд Волинської області
про стягнення з Державної судової
адміністрації України на користь
ОСОБА_2 75652,18 грн.недоотриманої
заробітної плати шляхом стягнення з
Державної судової адміністрації
України на користь ОСОБА_2 75652,18
грн.недоотриманої заробітної плати, в
порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2011 року (із змінами) та ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень».

Старший державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України ОСОБА_1 у судове
засідання не з’явилася, подала на
адресу суду заяву, якою просила слухати
заяву за її відсутності.

Представник боржника - ДСА
України у судове засідання не
з’явилася, подала на адресу суду заяву,
якою просила слухати заяву за її
відсутності, заяву підтримала та не
заперечила проти її задоволення.

Стягувач ОСОБА_2 у судове
засідання не з’явилася, хоча
повідомлялася належним чином про дату,
час та місце розгляду заяви.

Суд, ухвалив розглядати
справу за відсутності заявника та
заінтересованих осіб, так як неявка цих
осіб відповідно до ст. 263 КАС України не
є перешкодою для розгляду заяви по
суті.

Дослідивши, оцінивши та
проаналізувавши матеріали справи та
матеріали поданої заяви суд прийшов до
наступних висновків.

Судом встановлено, що
постановою Луцького міськрайонного
суду Волинської області від 31.10.2008 року
в справі за адміністративним позовом
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12,
ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_2 до
Державного казначейства України,
Державної судової адміністрації
України, господарського суду
Волинської області про стягнення
недоотриманої заробітної плати позов
задоволено та стягнуто з Державної
судової адміністрації України в
користь: ОСОБА_3 – 75623 грн., ОСОБА_4 –
87548,14 грн., ОСОБА_5 – 78482,91 грн., ОСОБА_6 –
135406 грн., ОСОБА_7 – 76283,93 грн., ОСОБА_8 –
94794,09 грн., ОСОБА_9 – 81929, 07 грн., ОСОБА_10 –
83772,61 грн., ОСОБА_11 – 87687,34 грн., ОСОБА_12 –
74935,19 грн., ОСОБА_13 – 75134,67 грн., ОСОБА_14 –
85875,21 грн., ОСОБА_15 – 87637,51 грн., ОСОБА_2 –
75652,18 грн. недоотриманої заробітної
плати; зобов’язано Державне
казначейство України провести з
Державного бюджету України видатки,
передбачені Державній судовій
адміністрації України за бюджетною
програмою «Виконання рішень судів на
користь суддів»; в позові до
господарського суду Волинської
області відмовлено.

У відповідності до ст. 258 КАС
України за вищевказаною постановою, на
підставі заяви позивача від 22.12.2009 року,
10.02.2010 року було видано виконавчий лист.

Постановою державного
виконавця від 16.01.2014 року відкрите
виконавче провадження з виконання
виконавчого листа № 2а-557/2008, виданого
10.02.2010 року Луцьким міськрайонним судом
Волинської області.

Як вбачається із матеріалів
справи, ухвалою Луцького
міськрайонного суду Волинської
області від 16.05.2013 року у зміні способу
і порядку виконання вищевказаної
постанови суду за заявою Державної
судової адміністрації України
відмовлено (а.с. 215-216).

Відповідно до ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду, незалежно від
того, суд якої інстанції видав
виконавчий лист, що видав виконавчий
лист, із поданням, та сторона
виконавчого провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Під зміною способу і порядку виконання
рішення розуміється прийняття судом
нових заходів для реалізації рішення в
разі неможливості його виконання у
порядку і способом, раніше
встановленими. Тобто зі змісту
вказаної норми випливає, що суд за
наявності обґрунтованих підстав та
належних доказів, може змінити спосіб
та порядок виконання рішення суду, або
ж відмовити по даному питанню, не
змінюючи при цьому його змісту.

Так, із заяви старшого
державного виконавця Кушнір Л.В.
вбачається, що слід змінити спосіб і
порядок виконання вищевказаної
постанови шляхом стягнення з Державної
судової адміністрації на користь
ОСОБА_2 75652,18 грн. в Порядку виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України № 845 від 03.08.2011 року
(зі змінами) та ст.. 3 Закону України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень».

Водночас, ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень» визначено,
що виконання рішень суду про стягнення
коштів, боржником за якими є державний
орган, здійснюється центральним
органом виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, в межах відповідних
бюджетних призначень шляхом списання
коштів з рахунків такого державного
органу, а в разі відсутності у
зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень суду.

Окрім того, стягувач за
рішенням суду про стягнення коштів з
державного органу звертається до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, у строки, встановлені
Законом України «Про виконавче
провадження», із заявою про виконання
рішення суду. Разом із заявою стягувач
подає до центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів,
документи та відомості, необхідні для
перерахування коштів, згідно з
переліком, затвердженим Кабінетом
Міністрів України. Перерахування
коштів стягувачу здійснюється у
тримісячний строк з дня надходження до
центрального органу виконавчої влади,
що реалізує державну політику у сфері
казначейського обслуговування
бюджетних коштів, необхідних для цього
документів та відомостей.

Законом України «Про виконавче
провадження» визначено умови та
порядок виконання рішень судів, що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, а Законом України «Про
гарантії держави щодо виконання
судових рішень» встановлює гарантії
держави щодо виконання судових рішень
та виконавчих документів, визначених
Законом України "Про виконавче
провадження", та особливості їх
виконання. Таким чином, норми Закону
України «Про виконавче провадження» та
Закону України «Про гарантії держави
щодо виконання судових рішень»
співвідносяться як загальні та
спеціальні.

Відповідно ст.ст. 1-3 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюють державні
виконавці та інші органи і посадові
особи, визначені у цьому Законі, шляхом
вчинення передбачених цим Законом дій
на підставах і в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що державний виконавець зобов'язаний
забезпечити реальне виконання
виконавчого документа шляхом
своєчасного і в повному обсязі
виконання виконавчих дій.

Згідно з ч. 1 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець провадить виконавчі дії з
виконання рішення до завершення
виконавчого провадження у
встановленому цим Законом порядку.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
прийнятих судами, а також іншими
державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначається Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевого бюджетів або боржників,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 03.08.2011 року № 845
(далі – Порядок).

Відповідно до п. 3 Порядку, рішення про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників
виконуються на підставі виконавчих
документів виключно органами
Казначейства у порядку черговості
надходження таких документів (про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів - з попереднім
інформуванням Мінфіну, про стягнення
коштів боржників - у межах відповідних
бюджетних призначень, наданих
бюджетних асигнувань (залишків коштів
на рахунках підприємств, установ,
організацій).

Пунктом 6 Порядку встановлено, що у разі
прийняття рішення про стягнення коштів
стягувач подає відповідні документи
органові Казначейства в установлений
зазначеним органом спосіб.

Водночас, в силу вимог п. 7 Порядку, у
разі наявності підстав для повернення
виконавчого документа стягувачу
керівник органу державної виконавчої
служби подає відповідно до Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень»
Казначейству протягом 10 днів з дня
складення державним виконавцем
відповідного акта оригінал
виконавчого документа разом із
супровідним листом та завірені
належним чином державним виконавцем
копії інших матеріалів виконавчого
провадження.

Відповідно до положень п.п. 8-9 Порядку,
органи Казначейства після надходження
документів, зазначених у пунктах 6 і 7
цього Порядку або приймають їх до
розгляду або повертають стягувачу чи
органу державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що виконавче
провадження ВП № 41481036 із виконання
виконавчого листа № 2а-557/08 виданого
10.02.2010 року Луцьким міськрайонним судом
Волинської області, відкрито 16.01.2014
року.

Оскільки виконавчий документ
знаходиться на виконанні (не був
повернутий у встановленому законом
порядку), відповідно до положень Закону
України «Про виконавче провадження»
державний виконавець у виконавчому
провадженні, має використати всі
передбачені законодавством засоби з
метою забезпечення своєчасного і
повного виконання виконавчого
документу.

Однак, державним виконавцем не надано
належних, допустимих та достатніх
доказів того, що ним вживалися всі
заходи для того, щоб передати
вищевказаний виконавчий лист органу
Казначейства, разом із документами та
відомостями які необхідні для
перерахування коштів стягувачу шляхом
списання коштів з рахунків такого
державного органу, а в разі відсутності
у зазначеного державного органу
відповідних призначень - за рахунок
коштів, передбачених за бюджетною
програмою для забезпечення виконання
рішень, заявником не надано.

Державним виконавцем також не надано
доказів того, що ним були вичерпані всі
передбачені Законом заходи спрямовані
на виконання рішення, в результаті чого
його виконання у порядку і способом
раніше встановленими є неможливим.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що заявником не
обґрунтована неможливість виконання
виконавчого документа, виданого
Луцьким міськрайонним судом
Волинської області за постановою
Луцького міськрайонного суду
Волинської області від 31.10.2008 року, у
порядку і способом встановленими у цій
постанові.

Керуючись ст.ст.158, 165, 185, 263 КАС України,
ст.. ст. 1, 2, 3, 6, 11, 30, Закону України «Про
виконавче провадження», ст. 3 Закону
України «Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви
старшого державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
ОСОБА_1 про встановлення способу та
порядку виконання рішення суду –
відмовити.

Апеляційну скаргу може бути подано до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через Луцький
міськрайонний суд Волинської області
протягом п’яти днів з дня отримання
копії ухвали з одночасним надісланням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги ухвала, якщо її не було
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного
суду
Присяжнюк Л.М.