Справа № 2а-23/07
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

27 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3690/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Васильченко Н.В.,

Голяшкіна О.В.

Гончар Л.Я.,

Логвиненка О.В.,

розглянувши заяву Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Черкаській області про перегляд
Верховним Судом України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 2
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_6 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області, Управління Міністерства
внутрішніх справ України в Черкаській
області про призначення пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Маньківського районного
суду Черкаської області від 17 грудня 2007
року позов задоволено: зобов'язано УМВС
України в Черкаській області
підготувати документи для призначення
ОСОБА_6 пенсії за вислугу років;
зобов'язано Головне управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області призначити ОСОБА_6 пенсію за
вислугу років з 30 жовтня 2007 року згідно
з Законом України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб».

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2009
року постанову Маньківського
районного суду Черкаської області від
17 грудня 2007 року скасовано та прийнято
нове рішення, яким у задоволенні позову
відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 2 липня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 5 березня 2009
року у справі - скасовано; постанову
Маньківського районного суду
Черкаської області від 17 грудня 2007 року
у справі за позовом ОСОБА_6 до Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області, управління МВС
України в Черкаській області про
призначення пенсії - залишено в силі.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції від 2 липня 2014 року
відповідач посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме: пункту «б»
статті 12 Закону України № 2262-XII від 9
квітня 1992 року «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб» у редакції Закону України
№; 5115 від 4 липня 2002 року «Про внесення
змін до Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ», що потягло
ухвалення різних за змістом судових
рішень у подібних правовідносинах
відносно умов призначення пенсії за
вислугою років працівникам, звільнених
з органів внутрішніх справ.

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
відповідач посилається на ухвалу
Вищого адміністративного суду України
від 3 квітня 2014 року у справі №
К/9991/46567/11.

Відповідно до положень статті 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 239-2 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС
України встановлено, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
право подати заяву про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з нормою пункту 1 частини першої
статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 2 липня 2014 року, про
перегляд якої ставить питання заявник,
суд касаційної інстанції залишив в
силі рішення першої інстанції,
скасувавши рішення суду апеляційної
інстанції, прийшовши до висновку, що
правовідносини щодо пенсійного
забезпечення військовослужбовців та
прирівняних до них осіб виникають не в
момент звернення за призначенням
пенсії, а в момент виникнення права на
її призначення, а тому, застосувавши
редакцію пункту «б» статті 12 Закону
України № 2262-XII від 9 квітня 1992 року «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», що діяла не момент
виникнення права на пенсію у позивача,
задовольнив його позовні вимоги.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 3 квітня 2014 року у справі №
К/9991/46567/11, на яку відповідач
посилається, як на підставу для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України, суд відмовив у задоволенні
позовних вимог, застосувавши редакцію
пункту «б» статті 12 Закону України №
2262-XII від 9 квітня 1992 року «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців,
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб», що діяла на момент
звернення про призначення пенсії.

Оскільки, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
одних і тих самих норм матеріального
права, суд дійшов висновку допустити до
провадження Верховного Суду України
дану справу для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 2 липня 2014 року.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом ОСОБА_6
до Головного управління Пенсійного
фонду України в Черкаській області,
Управління Міністерства внутрішніх
справ України в Черкаській області про
призначення пенсії.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіКравцов О.В.

Васильченко Н.В. Голяшкін О.В. Гончар
Л.Я. Логвиненко О.В.