Справа № 159/2322/14-а 2-а/159/95/14
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.
Справа № 876/4922/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Макарика В.Я., Глушка І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в м. Ковелі та Ковельському
районі Волинської області на постанову
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 24.04.2014 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області про зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08.04.2014 року звернулася до суду із
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області про зобов'язання вчинити дії
щодо перерахунку і виплати пенсії з
врахуванням всіх видів оплати праці, на
які були нараховані та сплачені
страхові внески (єдиний внесок) під час
обчислення пенсії відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» з
29.08.2008 року.

Постановою Ковельського
міськрайонного суду Волинської
області від 24.04.2014 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ковель та Ковельському районі
здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 та
виплатити їй цю пенсію, як державному
службовцю, з урахуванням усіх видів
оплати праці, на які були нараховані та
сплачені страхові внески, включаючи
суми матеріальних допомог, індексації
заробітної плати та інші фактично
отримані суми, як складові заробітної
плати, з яких проводиться нарахування
(чергові перерахунки) пенсії,
визначених у довідці про складові
заробітної плати, що подається для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
згідно норм чинного законодавства,
починаючи з 08 жовтня 2013 року, з
урахуванням сплачених сум. Постанову
суду в межах суми стягнення за один
місяць звернути до негайного
виконання. В задоволенні решти позову -
відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції Управління Пенсійного фонду
України в м. Ковель та Ковельському
районі подало апеляційну скаргу. В якій
посилається на порушення судом норм
матеріального права оскільки судом
першої інстанції не надано належної
правової оцінки тому факту, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та допомога для вирішення
соціально-побутових питань не є
складовими заробітної плати
державного службовця, а тому не можуть
враховуватися при обчисленні пенсії
відповідно до Закону України «Про
державну службу». Просить постанову
скасувати та прийняти нову, якою в
задоволенні позову відмовити повністю.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 3 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Судом встановлено та підтверджується
матеріалами справи, що Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковель та
Ковельському районі ОСОБА_1 призначено
пенсію за віком відповідно до ст.37
Закону України «Про державну службу» з
29.08.2008 року відповідно до довідки
№2770/04-50-25 від 29.08.2008 року виданою УПФ в
Ковельському районі.

24.03.2014 року позивач звернулась до
відповідача із заявою про проведення
перерахунку раніше призначеної їй
пенсії відповідно до ст.37 Закону
України «Про державну службу» із
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань,
індексації заробітної плати.

Проте, листом від 02.04.2014 року УПФ
України в м. Ковель та Ковельському
районі відмовило позивачу у
перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що
матеріальна допомога є одноразовою
виплатою та не є складовою заробітної
плати у розумінні ч.2 ст.33 Закону
України «Про державну службу».

Надаючи правову оцінку обставинам
справи та встановленим фактам, колегія
суддів звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до статті 37 Закону
України «Про державну службу» (у
редакції, чинній на час виникнення
спірних відносин) пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80 %
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону
України «Про оплату праці»
встановлено, що заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено
структуру заробітної плати, до якої
входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку, що матеріальна допомога
на оздоровлення та допомога для
вирішення соціально-побутових питань
входила до системи оплати праці
державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
врегульовано види оплати праці, що
враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини першої
зазначеної статті до заробітку для
обчислення пенсії включаються всі види
оплати праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на обов'язкове державне пенсійне
страхування» нараховується збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяла на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу)).

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» до виплат (доходів), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, належать, зокрема: суми виплат,
отримуваних застрахованою особою
після набрання чинності цим Законом, з
яких згідно з цим самим Законом були
фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Отже, отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на обов'язкове державне
пенсійне страхування, враховуються в
заробіток (дохід) застрахованої особи
для обчислення пенсії незалежно від
того, чи входять вони до структури
заробітної плати. Крім того, чинне
законодавство як загальне, так і
спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому необхідно врахувати, що
матеріальна допомога належать до
додаткових видів грошового
забезпечення і приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

З урахуванням вищевикладених норм
чинного законодавства, що регулюють
спірні правовідносини між сторонами та
встановлених обставин даної справи,
колегія суддів дійшла висновку про
правомірність заявлених позивачем
вимог, які підтверджуються належними
доказами, а тому вимоги викладені в
апеляційній скарзі є не обґрунтованими
та не спростовують і не дають підстав
для висновку про неправильне
застосування судом першої інстанції
норм матеріального чи процесуального
права, яке призвело або могло призвести
до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м. Ковелі та
Ковельському районі Волинської
області - залишити без задоволення.

Постанову Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 24.04.2014 року
у справі №159/2322/14-а провадження
№2-а/159/95/14 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
В.Я. Макарик

І.В. Глушко