Справа № 820/13434/14
Суддя: Севастьяненко К.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 вересня 2014 р.
№ 820/13434/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді
Севастьяненко К.О., розглянувши в
приміщенні суду в м. Харкові в порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
Державної податкової інспекції у
Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Державна податкова інспекція
у Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області , звернувся до Харківського
окружного адміністративного суду з
адміністративним позовом до ОСОБА_1, в
якому просить суд стягнути з
відповідача заборгованість зі сплати
орендної плати з фізичних осіб в сумі
9573,25 грн.

В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено наступне. ОСОБА_1
має у користуванні земельні ділянки
відповідно до договорів оренди
земельних ділянок на території
Тимченківської сільської ради.
Відповідно до п. 288.7 ст. 288 Податкового
кодексу України податковий період,
порядок обчислення орендної плати,
строк сплати та порядок її зарахування
до бюджетів застосовується відповідно
до вимог статей 285 - 287 ПК України.
Позивачем було проведено камеральну
перевірку ОСОБА_1 щодо несвоєчасної
сплати орендної плати з фізичних осіб,
за наслідками якої прийнято податкові
повідомлення-рішення форми «Ш»: №
, № , № від 15.04.2014 р.,
якими відповідачу визначено суму
грошового зобов'язання у загальному
розмірі 9573,25 грн. Зазначені рішення
ОСОБА_1 отримані, в адміністративному
чи судовому порядку не оскаржені,
вказана сума податкового боргу
відповідачем не сплачена, у зв'язку з
чим позивач просив суд стягнути
зазначену суму заборгованості в
судовому порядку.

Представник позивача в судове
засідання не прибув, про дату, час та
місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, до
суду надав заяву про розгляд справи без
його участі в порядку письмового
провадження.

Відповідач в судове засідання не
прибув, про дату, час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення, письмових заперечень
проти позову до суду не надав, причин
неприбуття суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 128 КАС України у
разі неприбуття відповідача, належним
чином повідомленого про дату, час і
місце судового розгляду, без поважних
причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Суд вважає, що сторони є належним чином
повідомленими про дату, час та місце
судового засідання, потреба заслухати
свідка чи експерта відсутня, перешкод
для розгляду справи у судовому
засіданні немає, а тому суд вважає що
справу слід розглянути за наявними в
ній матеріалами в порядку письмового
провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС
України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 КАС України, у
разі неявки у судове засідання всіх
осіб, які беруть участь у справі, чи
якщо відповідно до положень цього
Кодексу розгляд справи здійснюється за
відсутності осіб, які беруть участь у
справі (у тому числі при розгляді
справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши докази у їх
сукупності, вважає, що позов підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.138
Кодексу адміністративного судочинства
України, предметом доказування є
обставини, якими обґрунтовуються
позовні вимоги чи заперечення або які
мають інше значення для вирішення
справи (причини пропущення строку для
звернення до суду тощо) та які належить
встановити при ухваленні судового
рішення у справі.

З огляду на зміст наведеної норми
процесуального права та зважаючи на те,
що вимогами заявленого позову є
стягнення податкового боргу, предметом
доказування у даній справі є обставини,
які свідчать про наявність підстав, з
якими закон пов'язує можливість
стягнення податкового боргу у судовому
порядку, встановлення факту їх сплати у
добровільному порядку або
встановлення відсутності такого факту,
тощо.

При цьому, питання правомірності
нарахування податкового зобов'язання
та виникнення податкового боргу не
може бути предметом доказування у
межах даного позову, оскільки
податкове повідомлення-рішення, яким
визначена сума боргу, не є предметом
позову у даній справі, а отже суд у
межах розгляду даної справи не
здійснює її правовий аналіз.

У відповідності до ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1. ст. 15 Податкового
Кодексу України Платниками податків
визнаються фізичні особи (резиденти і
нерезиденти України), юридичні особи
(резиденти і нерезиденти України) та їх
відокремлені підрозділи, які мають,
одержують (передають) об'єкти
оподаткування або провадять
діяльність (операції), що є об'єктом
оподаткування згідно з цим Кодексом
або податковими законами, і на яких
покладено обов'язок із сплати податків
та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п.п. 16.1.4. ст. 16 Податкового
кодексу України платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 36.1. ст. 36 Податкового
кодексу України податковим обов'язком
визнається обов'язок платника податків
обчислити, задекларувати та/або
сплатити суму податку та збору в
порядку і строки, визначені цим
Кодексом, законами з питань митної
справи.

Відповідно до ст. 288 Податкового
Кодексу України підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.

Судом встановлено, що:

1) 20.02.2008 року між Тимченківською
сільською радою (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
оренди земельної ділянки. Відповідно
до п. 1 зазначеного договору оренди
Орендодавець на підставі рішення від 19
вересня 2007 року XV сесії V скликання
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування нежитлового
приміщення (контори), яка розташована
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
0,1222 га, в тому числі 0,1222 га забудовані
землі. Договір укладено на 49 років (а.с.
18-20).

2) 21.02.2008 року між Тимченківською
сільською радою (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
оренди землі. Відповідно до п. 1
зазначеного договору оренди
Орендодавець на підставі рішення від 19
вересня 2007 року XV сесії V скликання
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування нежитлового
приміщення (зерносховище), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0,9748 га, в тому числі
0,9748 га забудовані землі. Договір
укладено на 49 років (а.с. 21-23).

3) 22.02.2008 року між Тимченківською
сільською радою (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
оренди землі. Відповідно до п. 1
зазначеного договору оренди
Орендодавець на підставі рішення від 19
вересня 2007 року XV сесії V скликання
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування нежитлового
приміщення (картоплесховище), яка
розташована за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 0,3997 га. Договір
укладено на 49 років (а.с. 24-26).

4) 10.03.2008 року між Тимченківською
сільською радою (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
оренди землі. Відповідно до п. 1
зазначеного договору оренди
Орендодавець на підставі рішення від 19
вересня 2007 року XV сесії V скликання
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування нежитлового
приміщення (складу), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,9716
га в тому числі 0,9716 га забудовані
землі. Договір укладено на 49 років (а.с.
27-29).

5) 14.03.2008 року між Тимченківською
сільською радою (орендодавець) та
ОСОБА_1 (орендар) був укладений договір
оренди землі. Відповідно до п. 1
зазначеного договору оренди
Орендодавець на підставі рішення від 19
вересня 2007 року XV сесії V скликання
надає, а орендар приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
для обслуговування нежитлового
приміщення (гаражу), яка розташована за
адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 0,5544
га в тому числі 0,5544 га забудовані
землі, із земель запасу громадської та
житлової забудови. Договір укладено на
49 років (а.с. 30-32).

Відповідно до абз. 2 п. 288.1 ст. 288
Податкового кодексу України органи
виконавчої влади та органи місцевого
самоврядування, які укладають договори
оренди землі, повинні до 1 лютого
подавати органу державної податкової
служби зі місцезнаходженням земельної
ділянки переліки орендарів, з якими
укладено договори оренди землі за
поточний рік, та інформувати
відповідний орган державної
податкової служби про укладення нових,
внесення змін до існуючих договорів
оренди землі та їх розірвання до 1 числа
місяця, що настає за місяцем, у якому
відбулись зазначені зміни.

Пунктом 288.7 вказаної статті
Податкового кодексу України визначено,
що податковий період, порядок
обчислення орендної плати, строк
сплати та порядок її зарахування до
бюджетів застосовується відповідно до
вимог статей 285 - 287 цього розділу.

Так, згідно ст. 285 Податкового Кодексу
базовим податковим (звітним) періодом
для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до ст. 287 Податкового
Кодексу України власники землі та
землекористувачі сплачують плату за
землю з дня виникнення права власності
або права користування земельною
ділянкою.

Також, судом встановлено, що позивачем
було проведено камеральну перевірку
ОСОБА_1 щодо несвоєчасної сплати
орендної плати з фізичних осіб, за
результатами якої складено акт №
480/15/НОМЕР_4 від 28.03.2014 року (а.с. 16), який
отримано відповідачем особисто, про
свідчить долучена до матеріалів справи
копія поштового повідомлення вручення
(а.с. 17).

На підставі висновків вищезазначеного
акту перевірки відповідачем прийнято
податкові повідомлення-рішення:

- № від 15.04.2014 року, яким
відповідача зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 246,88 грн.;

- № від 15.04.2014 року, яким
відповідача зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 5546,21 грн.;

- № від 15.04.2014 року, яким
відповідача зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 3780,16 грн. (а.с. 11-13), всього у
розмірі 9573,25 грн.

Вказані податкові
повідомлення-рішення були отримані
відповідачем 16.05.2014 року, про що
свідчить підпис ОСОБА_1 на повідомленні
про вручення поштового відправлення
(а.с. 14). Як встановлено судом, у строк,
встановлений законодавством,
вищезазначені податкові
повідомлення-рішення відповідачем у
адміністративному та судовому порядку
оскаржені не були.

Доказів здійснення платежу по сплаті
податкових зобов'язань або доказів
судового оскарження податкових
повідомлень-рішень у порядку,
передбаченому законодавством України,
сторонами до суду не надано, а судом
самостійно при виконанні приписів ст.11
КАС України не встановлено.

Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий борг - сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Отже, внаслідок несплати узгодженого
податкового зобов'язання у відповідача
виник податковий борг, який складає
9573,25 грн.

Відповідно до п. п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20
Податкового кодексу України
контролюючі органи мають право
звертатися до суду щодо стягнення
коштів платника податків, який має
податковий борг, з рахунків у банках, що
обслуговують такого платника податків,
на суму податкового боргу або його
частини.

Згідно п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу
України контролюючий орган здійснює за
платника податків і на користь держави
заходи щодо погашення податкового
боргу такого платника податків шляхом
стягнення коштів, які перебувають у
його власності, а в разі їх
недостатності - шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

Підпунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу
України передбачено, що у разі коли
платник податків не сплачує узгодженої
суми грошового зобов'язання в
установлені законодавством строки,
контролюючий орган надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

ДПІ у Зміївському районі Головного
управління Міндоходів у Харківській
області здійснювались заходи щодо
погашення відповідачем податкового
боргу, а саме: на адресу відповідача,
внесену до ЄДРЮОФОП була надіслана
податкова вимога форми «Ф» № 18 від
25.10.2012 року про сплату податкового
боргу у розмірі 5952 грн. (а.с. 9), яка була
ним отримана 20.11.2012 року (а.с. 9). Вказана
податкова вимога відповідачем
оскаржена не була, станом на дату
судового засідання податковий борг
відповідачем не сплачений.

Згідно п. 59.5. ст. 59 Податкового кодексу
України у разі якщо у платника
податків, якому надіслано (вручено)
податкову вимогу, сума податкового
боргу збільшується (зменшується),
погашенню підлягає вся сума
податкового боргу такого платника
податку, що існує на день погашення. У
разі якщо після направлення (вручення)
податкової вимоги сума податкового
боргу змінилася, але податковий борг не
був погашений в повному обсязі,
податкова вимога додатково не
надсилається (не вручається).

Станом на дату судового розгляду
податковий борг платника податків не
переривався, що підтверджується даними
облікової картки відповідача (а.с. 7).

Таким чином, з огляду на узгодженість
податкового зобов'язання у загальному
розмірі 9573,25 грн., суд приходить до
висновку про наявність у відповідача
податкового боргу у зазначеному
розмірі.

Враховуючи викладене вище, беручи до
уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст.
71 КАС України, кожна сторона належними
і достатніми доказами повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд вбачає
достатньо підстав для задоволення
позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, заперечень
проти позову до суду не надав.

Враховуючи викладене вище, беручи до
уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст.
71 КАС України, кожна сторона належними
і достатніми доказами повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, суд вважає
вимоги позивача про стягнення
заборгованості з ОСОБА_1 в сумі 9573,25 грн.
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно ст. 94 КАС України у справах,
в яких позивачем є суб'єкт владних
повноважень, а відповідачем - фізична
чи юридична особа судові витрати з
відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 94, 160, 161, 162, 163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Державної
податкової інспекції у Зміївському
районі Головного управління
Міндоходів у Харківській області до
ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -
задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (код НОМЕР_4)
заборгованість з орендної плати з
фізичних осіб у розмірі 9573 грн. 25 коп.
(дев'ять тисяч п'ятсот сімдесят три грн.
25 коп.) на користь місцевого бюджету.

Постанова може бути оскаржена до
Харківського апеляційного
адміністративного суду через
Харківський окружний адміністративний
суд шляхом подачі апеляційної скарги у
десятиденний строк з дня її
проголошення, а в разі складення тексту
постанови відповідно до вимог статті 160
КАС України - з дня отримання копії
повного тексту постанови. Якщо
постанову було проголошено у
відсутності особи, яка бере участь у
справі, то строк подання апеляційної
скарги обчислюється з дня отримання
нею копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку на подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після закінчення
апеляційного розгляду справи.

Суддя
К.О. Севастьяненко