Справа № 826/9038/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1Вн. № 8/255
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року 08:03
№ 826/9038/14

Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі головуючого судді Саніна Б. В.,
суддів - Кобилянського К. М., Гарника К.
Ю. при секретарі судового засідання
Борисовій Т. М. розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу

за позовомДержавної
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна
залізниця»доДержавної фінансової
інспекції Українипровизнання
протиправним та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва надійшов адміністративний позов
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Південно-Західна
залізниця» (надалі - Позивач/ДТГО
«Південно-Західна залізниця») до
Державної фінансової інспекції
України (надалі - Відповідач/ДФІ
України), в якому просить суд:

1. Визнати протиправними та
скасувати вимогу ДФІ України №05-14/572
від 23.05.2014 р. (надалі - Вимога №05-14/572)

2. Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на Відповідача.

Після усунення Позивачем недоліків
адміністративного позову, ухвалою
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 11.07.2014 р. було відкрито
провадження по справі та призначено
справу до судового розгляду.

В судове засідання з'явились
представники Позивача, які позовні
вимоги підтримують в повному обсязі,
просять його задовольнити із підстав
викладених в адміністративному позові,
зокрема зазначають про не дотримання
Відповідачем положень Закону України
«Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю»
(надалі - Закон №2939), Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України №550 від
20.04.2006 р. (надалі - Порядок №550) під час
винесення оскаржуваної Вимоги №05-14/572.
При цьому, Позивач зазначає що
Відповідачем не взято до уваги
положення Статуту залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №457 від 06.04.1998 р.
(надалі - Статут залізниць), Збірника
тарифів на перевезення вантажів
залізничним транспортом у межах
України, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України №317 від 26.03.2009 р. (надалі -
Збірник тарифів №317), Правил
користування вагонами і контейнерами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України №113 від 25.02.1999 р.
(надалі - Правила №113), Правил
зберігання вантажів, затверджених
наказом Міністерства транспорту
України №644 від 21.11.2000 р. (надалі -
Правила №644).

В судове засідання з'явились
представники Відповідача, які щодо
позовних вимог заперечують в повному
обсязі, просять в задоволенні
відмовити із підстав викладених в
письмових заперечень, зокрема
зазначають про недоотримані доходи за
зберігання вагонів від ТОВ
«Зовніштрансгаз» у загальній сумі 202
590,81 грн., чим завдано матеріальних
збитків.

Відповідно до положень ч.4 ст.122 КАС
України, суд перейшов до письмового
провадження по справі.

Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представників Позивача та Відповідача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, в
межах заявлених позовних вимог, суд
дійшов висновку про наступне.

ДТГО «ПЗЗ» зареєстроване
Шевченківською районною у м. Києві
державною адміністрацією 29.12.1997 р.
Основними видами діяльності Позивача
є: вантажний залізничний транспорт;
виробництво залізничних локомотивів і
рухомого складу; пасажирський
залізничний транспорт міжміського
сполучення; пасажирський залізничний
транспорт міжміського сполучення;
пасажирський наземний транспорт
міського та приміського сполучення;
допоміжне обслуговування наземного
транспорту; транспортне оброблення
вантажів.

Відповідно до ст.1 Закону №2939
визначено, здійснення державного
фінансового контролю забезпечує
центральний орган виконавчої влади,
уповноважений Президентом України на
реалізацію державної політики у сфері
державного фінансового контролю.

В ч.1 та ч.2 ст.2 Закону №2939 передбачено,
що головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи. Державний
фінансовий контроль забезпечується
органом державного фінансового
контролю через проведення державного
фінансового аудиту, перевірки
державних закупівель та інспектування.

Частиною 3 ст.2 Закону №2939 передбачено,
що порядок проведення органом
державного фінансового контролю
державного фінансового аудиту,
інспектування та перевірок державних
закупівель установлюється Кабінетом
Міністрів України.

В п.1 Порядку №550 визначено, що цей
Порядок визначає процедуру проведення
інспектування в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно, а на підставі рішення
суду - в інших суб'єктів господарювання.

Інспектування полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
об'єкта контролю і проводиться у формі
ревізії, яка повинна забезпечувати
виявлення фактів порушення
законодавства, встановлення винних у
їх допущенні посадових і матеріально
відповідальних осіб (п.2 Порядку №550).

Відповідно до положень п.4, п.5 та п.35
Порядку №550 Відповідач наділений
правом проводити позапланові
перевірки, за результатами чого
складати Акти ревізії.

В п.8 Порядку №550 визначено, що про
проведення позапланової виїзної
ревізії та зустрічної звірки не
повідомляється.

Як вбачається із матеріалів справи,
Відповідачем було проведено
позапланову ревізію окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ДТГО «ПЗЗ», за результатами чого 11.04.2014
р. складено Акт №05-21/28 позапланової
ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
ДТГО «ПЗЗ» за період з 01.01.2013 р. по 31.01.2014
р. (надалі - Акт №05-21/28).

23.04.2014 р. Позивачем надано Заперечення
№НЗЕ-5/634 до Акту №05-21/28, які були
залишені без задоволення, про що надано
Висновок на зауваження (заперечення) до
Акту №05-21/28.

В п.46 Порядку №550 передбачено що, якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Таким чином, Відповідач мав право
видавати письмову вимогу щодо усунення
виявлених ревізією порушень
законодавства.

23.05.2014 р. Відповідачем винесено Вимогу
№05-14/572, в якій від Позивача вимагається
нарахувати та стягнути з ТОВ
«Зовніштрансгаз» кошти у розмірі 202 590,81
грн. відповідно до вимог ст.22, ст.623
Цивільного кодексу України, у тому
числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи щодо
забезпечення у повному обсязі
стягнення зазначеної суми, а в раз
неможливості, з осіб, що допустили
порушення, у встановленому чинним
законодавством порядку.

Вважаючи Вимогу №05-14/572 Відповідача
протиправною Позивач звернувся до
адміністративного суду з позовом для
захисту своїх прав та інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Як вбачається із Акту №05-21/28 та
пояснень представників Відповідача,
ревізори дійшли висновку, що сума
збитків в розмірі 202 590,81 грн. була
завдана внаслідок безпідставного не
врахування ДТГО «ПЗЗ» всього часу
зберігання вагонів ТОВ
«Зовніштрансгаз» на залізничній
станції.

Водночас, сторони в судовому засіданні
вказали, що спору щодо фактичності
зберігання вагонів Позивачем не має, а
є лише спір щодо методики обрахунку
показників часу зберігання вагонів на
станціях.

Як наслідок, відповідно до положень
ст.11 КАС України, суд досліджує саме в
межах позовної заяви, що заперечується
Відповідачем, зокрема дослідженню
підлягає питання правомірності
застосування іншої методики обрахунку
показників часу зберігання вагонів ТОВ
«Зовніштрансгаз» Позивачем на станції,
аніж передбачено чинним
законодавством.

Так, в ст.12 Статуту залізниці
передбачено, що залізниця вправі
приймати рішення про складування за
плату підприємствами, організаціями,
установами, громадянами-суб'єктами
підприємницької діяльності вантажів у
смузі відведення, а також надавати
дозвіл на примикання під'їзних колій та
будівництво тимчасових споруд.

Відповідно до п.1 та п.2 Правил №113 дані
Правила користування вагонами і
контейнерами визначають порядок і
умови користування вагонами і
контейнерами: парку залізниць України;
парку залізниць інших держав; які
належать підприємствам, організаціям,
портам, установам і громадянам, а також
орендовані ними (за час затримки на
коліях залізниць загального
користування). За користування
вагонами і контейнерами
вантажовідправники,
вантажоодержувачі, власники під'їзних
колій, порти, організації, установи,
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності вносять
плату.

Водночас, в п.8 Порядку №644 передбачено,
що збір за зберігання вантажів у
вагонах (контейнерах) у разі затримки
їх з вини одержувача (відправника)
після закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо). Термін
безоплатного зберігання обчислюється:
якщо на станції призначення
вивантаження здійснюється засобами:
залізниці - з 24-ої години дати
вивантаження вантажів; одержувача - з
24-ої години дати подавання вагонів під
вивантаження; при переадресуванні -
після двох годин з моменту
повідомлення про прибуття вантажу; при
затримці - з моменту затримки.

Таким чином, суд приймає до уваги
посилання сторін, що підлягає
додатковому стягненню збір за
зберігання вагонів, якщо така затримка
з вини одержувача (відправника).

Водночас, як вбачається із пояснень
Відповідача, під час проведення
обрахунку ревізорами Відповідача
фактичного часу користування вагонами
порівнювались дані що зафіксовані в
Книзі обліку здавання і приймання
вагонів із вантажем під охорону форми
ХУ-3 за період з 01.08.2013 р. по 20.09.2013 р., із
даними, що відображені у Відомостях
плати за користування вагонами
(контейнерами) форми ГУ-46 та
Накопичувальних картках ФДУ-92.

Однак, суд критично ставиться до
застосованої методики Відповідача
щодо проведення розрахунку часу
користування вагонами ТОВ
«Зовніштрансгаз» на станціях, в зв'язку
із таким.

Відповідно до п.1 та п.3 Положення про
відомчу воєнізовану охорону на
залізничному транспорті,
затвердженого постанову Кабінету
Міністрів України №7 від 11.01.1994 р.
відомча воєнізована охорона на
залізничному транспорті - система
спеціалізованих воєнізованих
підрозділів, що здійснюють охорону
вантажів на шляху прямування, об'єктів
на підприємствах, в установах та
організаціях, що входять до сфери
управління Укрзалізниці, а також
забезпечують проведення заходів,
спрямованих на запобігання та гасіння
пожеж на них. Головними завданнями
відомчої охорони є: здійснення охорони
вантажів на шляху прямування та в
парках станцій за переліком,
затвердженим Мінінфраструктури;
здійснення охорони об'єктів
залізничного транспорту за переліком,
затвердженим Укрзалізницею.

При цьому, порядок ведення
воєнізованою охороною Книг обліку
здавання і приймання вагонів із
вантажем під охорону форми ХУ-3
передбачено Положенням про порядок
охорони вантажів і об'єктів на
залізницях України, що затверджено
наказом Укрзалізниці №570-Ц від 29.12.2008 р.
(надалі - Положення №570-Ц).

В п.1.2 Положення №570-Ц визначається, що
дане положення регулює порядок
забезпечення на залізницях та
підприємствах залізничного транспорту
загального користування збереженості
вантажів з часу їх прийняття до
перевезення і до видачі їх одержувачам,
якщо інше не передбачено договором, під
час перевезення та на залізничних
станціях; порядок здавання вагонів і
контейнерів з вантажами, що підлягають
охороні нарядами відомчої
воєнізованої охорони під час
перевезення залізницями України під
охорону (додаток 1); порядок охорони
вантажів у місцях їх тимчасового або
постійного зберігання на залізничному
транспорті, з урахуванням вимог
пожежної безпеки.

Відповідно до п.2.2 Положення №570-Ц
визначено, що приймання під охорону
вагонів з вантажами, зазначеними у п.2.1.1
та п.2.1.3, на станціях відправлення
здійснюється працівниками відомчої
охорони від відповідних працівників
станцій, їх здавання на станціях
призначення - відповідним працівникам
станцій у визначених для цього місцях
встановленим порядком і
відображаються в технологічному
процесі роботи станції, дирекції або
місцевою інструкцією. Приймання під
охорону вантажів на станціях
відправлення (здача на станціях
призначення) може здійснюватися
працівниками відомчої охорони спільно
з працівниками станцій безпосередньо
від відправників (одержувачам)
порядком, встановленим начальником
залізниці

Водночас, п.2.13 Положення №570-Ц
передбачено, що у підрозділах відомчої
охорони відомості про приймання під
охорону вагонів (контейнерів)
реєструються у книзі обліку форми ХУ-3.

Таким чином, Книга обліку здавання і
приймання вагонів із вантажем під
охорону форми ХУ-3 містить саме
інформацію щодо часу прийняття вагонів
під охорону воєнізованою охороною.

Натомість, суд погоджується із
посиланням Позивача, що Відповідачем
не вказано ні пункту Положення про
відомчу воєнізовану охорону на
залізничному транспорті,
затвердженого постанову Кабінету
Міністрів України №7 від 11.01.1994 р. ні
пункту Положення №570-Ц в яких би
містилась норма яка б чітко визначала
час фактичного користування вагонами
комерційними підприємствами.

Таким чином, суд погоджується із
доводами Позивача, що Книга обліку
здавання і приймання вагонів із
вантажем під охорону форми ХУ-3 не є
належним документом, яким може
використовуватись як під час
визначення часу перебування вагонів як
в користуванні у комерційного
підприємства так і під час обрахунку
часу затримки вагонів з вини
вантажовласника.

Водночас, як зазначає Позивач, порядок
ведення та внесення відомостей до
Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) форми ГУ-46
передбачається в Інструкції з ведення
станційної комерційної звітності, що
затверджена наказом Укрзалізниці №147
від 04.03.2003 р.

Так, як зазначають представники
Позивача, Відомості плати за
користування вагонами (контейнерами)
форми ГУ-46 складається на підставі
пам'яток форми ГУ-45, та є документом
обліку часу перебування вагонів
(контейнерів) у пунктах навантаження
(вивантаження) і нарахування
підприємству, організації або установі
плати за користування вагонами
(контейнерами). На підставі відомостей
форми ГУ-46 проводяться розрахунки за
користування вагонами (контейнерами),
подачу і забирання вагонів, маневрову
роботу, виконану локомотивами
залізниці. Додаткові збори, штрафи, які
не були включені в перевізні документи
і у відомості плати за користування
вагонами та контейнерами, для
платників, які розраховуються через
ТехПД, у відповідності до п.58
Інструкції з ведення станційної
комерційної звітності, що затверджена
наказом Укрзалізниці №147 від 04.03.2003 р.,
включаються до накопичувальної картки
форми ФДУ-92.

Водночас, в п.3 Поряду №113 визначено, що
облік часу користування вагонами і
контейнерами та нарахування плати за
користування ними провадиться на
станціях відправлення та призначення
за Відомістю плати за користування
вагонами форми ГУ-46, Відомістю плати за
користування контейнерами форми ГУ-46к,
які складаються на підставі Пам'яток
про подавання/забирання вагонів форми
ГУ-45, Пам'яток про видачу/приймання
контейнерів форми ГУ-45к, Повідомлення
про закінчення вантажних операцій з
вагонами, Актів про затримку вагонів
форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23.
За договором між вантажовласником і
залізницею всі ці документи можуть
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді. Порядок
здійснення електронного
документообігу під час перевезення
вантажів залізничним транспортом у
внутрішньому сполученні
регламентується додатком до договору
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги.

Таким чином, суд приймає до уваги
посилання Позивача, що саме на підставі
Відомостей плати за користування
вагонами (контейнерами) форми ГУ-46 та
Накопичувальними картками ФДУ-92, із
врахуванням інших документів, має
проводитись розрахунок обліку часу
користування вагонами комерційними
структурами.

При цьому, суд приймає до уваги
посилання Позивача, що в переліку
документів на підставі яких
проводиться розрахунок часу
користування вагонами не містить
такого документу як Книга обліку
здавання і приймання вагонів із
вантажем під охорону форми ХУ-3.

Водночас, в п.2.1 р.3 «Збори за роботи та
послуги, пов'язані з перевезенням
вантажів» Збірника тарифів №317
вказано, що термін безоплатного
зберігання обчислюється згідно з
відповідними Правилами.

Відповідно до п.4 Правил №113 відомості
плати за користування вагонами,
контейнерами складаються на вагони,
контейнери, що подаються під
навантаження та вивантаження, є
документами обліку часу перебування
вагонів, контейнерів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
контейнерами. Термін користування
вагонами, що подаються залізницею,
обчислюється не раніше часу,
зазначеного у повідомленні. У разі
подавання вагонів без повідомлення,
початок часу користування ними
обчислюється після закінчення
передбачених Правилами користування
вагонами і контейнерами двох годин.

В п.6 Правил №113 час користування
обчислюється окремо для кожного вагона
і контейнера за його номером. Номерному
обліку часу користування підлягають
усі вагони і контейнери, подані під
вантажні операції на місцях загального
користування, а на місцях незагального
користування - вагони і контейнери
парку залізниць України й інших держав,
передані на під'їзні колії або
орендовані ділянки колій. Усі
завантажені вагони, а також порожні
вагони, які належать підприємствам,
організаціям, портам, установам і
громадянам, та орендовані ними, що
знаходяться на станціях і на підходах
до них в очікуванні подавання під
вантажні або інші операції з причин,
які залежать від вантажовласника, є
такими, що перебувають у користуванні
вантажовласника.

Положенням п.8 та п.9 Правил №113
передбачено, що у разі затримки вагонів
на станції з причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери. Про затримку вагонів і
контейнерів з вини вантажовласника на
підходах до станції призначення
залізниця видає наказ. Наказ
підписується посадовою особою,
визначеною начальником залізниці.

Водночас, суд приймає до уваги
посилання Позивача, що не спростовано
Відповідачем в поярку передбаченому ч.2
ст.71 КАС України, під час прибуття
вагонів на станцію мають відбутись
технологічні роботи залізниці, для
з'ясування технологічної справності
вагонів та можливості комерційного
використання.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
Відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов
висновку про наявність підстав для
задоволення позовних вимог Позивача.
Крім того, відповідно до ст.94 КАС
України, судовий збір підлягає
відшкодуванню Позивачу.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 11, 69, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовні вимоги Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» до
Державної фінансової інспекції
України задовольнити.

2. Визнати протиправною та
скасувати Вимогу Державної фінансової
інспекції України №05-14/572 від 23.05.2014 р.

3. Стягнути на користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Південно-Західна залізниця» понесені
судові витрати в розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 00 коп. із видатків Державного
бюджету України направлених на
асигнування діяльності Державної
фінансової інспекції України.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Головуючий суддя
Б. В. Санін

Судді
К. Ю. Гарник

К. М. Кобилянський