Справа № 820/12838/14
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 р.
№ 820/12838/14

Харківський окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді - Мороко А.С.,

при секретарі судового засідання -
Арустамові А.А. ,

за участю представника позивача -
ОСОБА_1,

представника третьої особи - Шимка Ф.А.
за довіреностями,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду в м.
Харкові адміністративну справу за
позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 до Борівської районної
державної адміністрації, третя особа -
фермерське господарство "Кириченко М",
про скасування розпорядження,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся до Харківського окружного
адміністративного суду з позовом, в
якому просить суд визнати протиправним
розпорядження відповідача від 01.08.2013
року № 247 та скасувати його.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що Борівська районна
державна адміністрація прийняла
оскаржуване розпорядження з
перевищенням наданих законом
повноважень, у зв'язку з чим
розпорядження відповідача від 01.08.2013
року № 247 є протиправним та підлягає
скасуванню.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав в
повному обсязі та просив позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, звернувся до
суду з клопотанням про розгляд справи
без його участі, та надав письмові
заперечення, у яких зазначив, що на
момент винесення оспорюваного
розпорядження земельна ділянка не була
обмежена будь-якими правами третіх
осіб щодо неї, у зв'язку з чим
відповідач був наділений правом видати
дозвіл на розробку проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.
Просив у задоволенні позовних вимог
відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи у судовому
засіданні проти позову заперечував, та
зазначив, що оспорюване розпорядження
винесено в межах та без порушень норм
чинного законодавства, оскільки
фермерським господарством "Кириченко
М" дотримано процедуру звернення на
отримання дозволу на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, у зв'язку з чим
просив суд відмовити в задоволенні
позовних вимог.

Вислухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
наявних у справі доказів у їх
сукупності, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
зареєстрований як фізична
особа-підприємець 12.06.2002 року.

01 серпня 2013 року Борівською районною
державною адміністрацією Харківської
області прийнято розпорядження № 247
Про надання дозволу ФГ «Кириченко М» на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки за
рахунок земель державного водного
фонду з подальшою передачею її в оренду
(далі - Розпорядження).

Відповідно до пункту 1 Розпорядження,
відповідачем надано дозвіл
фермерському господарству «Кириченко
М» на виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки за
рахунок земель державного водного
фонду, розташованої за межами
населених пунктів, на території
Богуславської сільської ради
Борівського району Харківської
області, загальною площею 85,7850 га, в
тому числі під водою - 53,6352 га,
прибережна смуга - 32,1498 га, з подальшою
передачею в оренду для проведення
зрошування (далі - земельна ділянка).

Вирішуючи спір по суті заявлених
позовних вимог та враховуючи зазначені
обставини, суд приходить до висновку
про відмову в задоволенні позову, з
наступних підстав.

Відповідно до абзацу 3 вступної частини
Концепції розвитку водного
господарства України, схваленої
Постановою Верховної Ради України від
14 січня 2000 року № 1390-ХІV, водне
господарство - галузь, завданням якої є
забезпечення потреб населення і
народного господарства у водних
ресурсах, збереження, охорона та
відтворення водного фонду,
попередження шкідливої дії вод і
ліквідація її наслідків.

Згідно частин 1 та 2 статті 48 Водного
кодексу України, спеціальне
водокористування - це забір води з
водних об'єктів із застосуванням
споруд або технічних пристроїв,
використання води та скидання
забруднюючих речовин у водні об'єкти,
включаючи забір води та скидання
забруднюючих речовин із зворотними
водами із застосуванням каналів.
Спеціальне водокористування
здійснюється юридичними і фізичними
особами насамперед для задоволення
питних потреб населення, а також для
господарсько-побутових, лікувальних,
оздоровчих, сільськогосподарських,
промислових, транспортних,
енергетичних, рибогосподарських (у
тому числі для цілей аквакультури) та
інших державних і громадських потреб.

Частиною 1 статті 49 Водного кодексу
України встановлено, що спеціальне
водокористування здійснюється на
підставі дозволу.

Абзацом 3 частини 2 статті 49 Водного
кодексу України встановлено, що дозвіл
на спеціальне водокористування
видається, зокрема, органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань охорони навколишнього
природного середовища, обласними,
Київською та Севастопольською
міськими радами за погодженням із
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, обласними, Київською,
Севастопольською міськими державними
адміністраціями - у разі використання
води водних об'єктів місцевого
значення.

Згідно частини 4 статті 59 Земельного
кодексу України, громадянам та
юридичним особам органами виконавчої
влади або органами місцевого
самоврядування із земель водного фонду
можуть передаватися на умовах оренди
земельні ділянки прибережних захисних
смуг, смуг відведення і берегових смуг
водних шляхів, озера, водосховища, інші
водойми, болота та острови для
сінокосіння, рибогосподарських потреб
(у тому числі рибництва (аквакультури),
культурно-оздоровчих, рекреаційних,
спортивних і туристичних цілей,
проведення науково-дослідних робіт,
догляду, розміщення та обслуговування
об'єктів портової інфраструктури і
гідротехнічних споруд тощо, а також
штучно створені земельні ділянки для
будівництва та експлуатації об'єктів
портової інфраструктури та інших
об'єктів водного транспорту. Землі
водного фонду можуть бути віднесені до
земель морського і річкового
транспорту в порядку, встановленому
законом.

Відповідно до частини 1 статті 134
Земельного кодексу України, земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них (оренда,
суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з
розташованими на них об'єктами
нерухомого майна державної або
комунальної власності, підлягають
продажу окремими лотами на
конкурентних засадах (земельних
торгах), крім випадків, встановлених
частиною другою цієї статті.

Приписами абзацу 3 частини 2 статті 134
Земельного кодексу України
встановлено, що не підлягають продажу
на конкурентних засадах (земельних
торгах) земельні ділянки державної чи
комунальної власності або права на них
у разі, зокрема, використання земельних
ділянок для потреб, пов'язаних з
користуванням надрами, та спеціального
водокористування відповідно до
отриманих спеціальних дозволів
(ліцензій).

Положеннями пункту а) частини 3 статті
122 Земельного кодексу України
встановлено, що районні державні
адміністрації на їхній території
передають земельні ділянки із земель
державної власності, крім випадків,
визначених частинами четвертою і
восьмою цієї статті, у власність
або у користування у межах сіл, селищ,
міст районного значення для всіх
потреб та за межами населених пунктів
для, зокрема, ведення водного
господарства.

Відповідно до частини 2 статті 123
Земельного кодексу України, особа,
зацікавлена в одержанні у користування
земельної ділянки із земель державної
або комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

Згідно частини 3 статті 123 Земельного
кодексу України, відповідний орган
виконавчої влади або орган місцевого
самоврядування в межах їх повноважень
у місячний строк розглядає клопотання
і дає дозвіл на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки або надає мотивовану відмову у
його наданні. Підставою відмови у
наданні такого дозволу може бути лише
невідповідність місця розташування
земельної ділянки вимогам законів,
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів, а також
генеральних планів населених пунктів,
іншої містобудівної документації, схем
землеустрою і техніко-економічних
обґрунтувань використання та охорони
земель адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Абзацом 1 пункту 3 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про затвердження
Порядку погодження та видачі дозволів
на спеціальне водокористування та
внесення змін до постанови Кабінету
Міністрів України від 10 серпня 1992 року
№ 459» від 13 березня 2002 року № 321, дозволи
видаються за клопотанням
водокористувачів з обґрунтуванням
потреби у воді, яке погоджується,
зокрема, у разі використання
поверхневих вод - з органами виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань водного господарства,
територіальними органами басейнових
управлінь водних ресурсів або
обласними виробничими управліннями
водного господарства і меліорації
(далі - органи водного господарства).

Судом встановлено, що фермерським
господарством "Кириченко М" отримано
дозвіл на спеціальне водокористування
від 14.05.2013 року Укр. № 6460А/Хар., виданий
Державним управлінням охорони
навколишнього природного середовища в
Харківській області на водний об'єкт
ставок за межами с. Лозова Перша на
території Богуславської сільської
ради Борівського району, строком дії до
14 травня 2016 року.

Фермерське господарство «Кириченко М»
звернулося до Борівської районної
державної адміністрації листом віл
25.05.2013 року, у якому зазначило, що
отримало дозвіл на спеціальне
водокористування від 14.05.2013 року, у
зв'язку з чим та на підставі статей 122,
124, 134 Земельного кодексу України
просить надати дозвіл на виготовлення
проекту відведення земельної ділянки
земель державного водного фонду
(ставок) загальною площею 85,785 га, в тому
числі під водою 53,6352 га, прибережна
смуга 32,1498 га, розташованого за межами
населених пунктів на території
Богуславської сільської ради, для
проведення зрошення з метою
вирощування сільськогосподарської
продукції.

Також фермерським господарством
"Кириченко М" надано до Борівської
районної державної адміністрації лист
Харківського регіонального управління
водних ресурсів Сіверсько-Донецького
басейнового управління водних
ресурсів Державного агентства водних
ресурсів України «Про погодження
клопотання на спецводокористування»
від 29.04.2013 року вих. № 08х-01-14/296.

Листом від 24.06.2013 року вих. № 1037/02-51,
Борівська районна державна
адміністрація повідомила ФГ
«Кириченко М» про те, що не заперечує в
розробці та отриманні дозволу на
спеціальне водокористування ставка,
розташованого на території
Богуславської сільської ради за межами
населеного пункту Лозова.

Листом від 25.06.2013 року за вих. № 02-51/1505
Борівською районною державною
адміністрацією, на виконання
розпорядження голови Харківської
обласної державної адміністрації від
18.12.2012 року № 730 «Про забезпечення
державного контролю в галузі земельних
відносин на території області»,
направлено до юридичного департаменту
обласної державної адміністрації для
вивчення на відповідність вимогам на
нормам діючого законодавства України
проект розпорядження голови
Борівської районної державної
адміністрації у галузі земельних
відносин «Про надання дозволу ФГ
«Кириченко М» на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду з подальшою
передачею її в оренду».

У листі від 15.07.2013 року № 03-62/874,
юридичним департаментом Харківської
обласної державної адміністрації
зазначено, що оскільки, матеріали, на
підставі яких пропонується видати
розпорядження голови Борівської
районної державної адміністрації «Про
надання дозволу ФГ «Кириченко М» на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки водного
фонду з подальшою передачею її в
оренду» містять дозвіл на спеціальне
водокористування, заявленого в
клопотанні водного об'єкта, тому
застосування приписів частини 2 статті
134 Земельного кодексу України є цілком
обґрунтованими. Враховуючи викладене,
проект розпорядження голови
Борівської районної державної
адміністрації «Про надання дозволу ФГ
«Кириченко М» на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки водного фонду з подальшою
передачею її в оренду» повернено до
Борівської районної державної
адміністрації для подальшої роботи
відповідно до норм та приписів чинного
законодавства України.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачем в повному обсязі
дотримано процедуру прийняття
розпорядження, порушень вимог чинного
законодавства при прийнятті
оспорюваного розпорядження, судом не
встановлено.

Щодо посилань представника позивача на
наявність у ФОП ОСОБА_3 переважного
права на отримання в оренду зазначеної
земельної ділянки водного фонду, суд
зазначає наступне.

Суд зазначає, що 29.12.2007 року
відповідачем винесено розпорядження
«Про затвердження проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки для
риборозведення з подальшою передачею в
оренду СТОВ «Славутич» на території
Богуславської сільської ради» №
665, відповідно до пункту 1 якого - СТОВ
«Славутич» надається в оренду
земельна ділянка загальною площею 85,7850
га, в тому числі: водне дзеркало - 53,6352
га, прибережна смуга - 32,1498 га, за
рахунок земель державного водного
фонду, що розташовані на території
Богуславської сільської ради
Борівського району Харківської
області, для риборозведення терміном
на 20 (двадцять років).

На підставі вищезазначеного
розпорядження між Борівською районною
державною адміністрацією
(Орендодавець) та СТОВ "Славутич"
укладено договір оренди землі від
09.01.2008 року, зареєстрований в
Борівському районному відділі
реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК при Держкомзему
України, про що в книзі 4 записів
державної реєстрації договорів оренди
землі по Богуславській сільській раді
вчинено запис від 30.12.2009 року за №
35.

30 листопада 2011 року СТОВ «Славутич»
подано до Борівської РДА заяву, в якій
просив припинити договір оренди землі
за взаємною згодою.

23 грудня 2011 року Борівською районною
державною адміністрацією винесено
розпорядження «Про припинення
договору оренди землі від 09 січня 2008
року між Борівською районною державною
адміністрацією та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Славутич», зареєстрованого 30.12.2009 року
за № 35 в Борівському районному
відділі реєстрації ХРФ ДП ЦДЗК при
Держкомзему України» № 441, відповідно
до пункту 1 якого зазначений договір
припинено.

Листом від 30.05.2012 року позивач
звернувся до Борівської районної
державної адміністрації, та зазначив,
що технічна документація з відведення
землі (проект землеустрою)
розроблялася СТОВ «Славутич» в рамках
договору про спільну діяльність від
25.05.2007 року і затверджувалася
розпорядженням Борівської районної
адміністрації № 665 від 29.12.2007 року. У
випадку неможливості використання для
укладення договору оренди раніше
розробленої технічної документації
(проекту відведення), просив дати йому
дозвіл на розробку проекту землеустрою
для подальшого укладення договору
оренди вищевказаних земель. При
розгляді даної заяви просив прийняти
до уваги наявність технічної
документації з риборозведення, а також
здійснення ним господарської
діяльності з риборозведення на даному
водному об'єкті з 2002 року в якості
користувача водних живих ресурсів, у
зв'язку з чим вважав, що у нього є
переважне право оренди землі з
вказаним водним об'єктом.

Листом від 20.06.2012 року Борівською
районною державною адміністрацією
надано відповідь позивачу, де
зазначено, що на даний час відсутня
правова база для передачі на умовах
оренди земельних ділянок державної чи
комунальної власності в межах норм
діючого законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону
України «Про оренду землі», по
закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).
Згідно частини 2 статті 33 Закону
України «Про оренду землі», орендар,
який має намір скористатися переважним
правом на укладення договору оренди
землі на новий строк, зобов'язаний
повідомити про це орендодавця до
спливу строку договору оренди землі у
строк, встановлений цим договором, але
не пізніше ніж за місяць до спливу
строку договору оренди землі.

Аналізуючи наведені норми
законодавства, суд зазначає, що в
розумінні Закону України «Про оренду
землі» переважним правом укладення
договору оренди землі наділений тільки
орендар, яким в даному випадку є СТОВ
«Славутич».

Таким чином, підсумовуючи викладене,
суд приходить до висновку, що ФОП
ОСОБА_3 не наділений переважним правом
на укладення договору оренди землі, та
на момент оспорюваного розпорядження,
земельна ділянка не була обмежена
будь-якими правами третіх осіб щодо
неї.

Крім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно частини 1 статті 6 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Проте суд вважає, що розпорядження
Борівської районної державної
адміністрації від 01.08.2013 року № 247
жодним чином не порушує права та
інтереси позивача, оскільки на час
винесення зазначеного розпорядження
ФОП ОСОБА_3 не мав жодних законних прав,
які могли бути обмеженням для
винесення такого розпорядження.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого вирішує справи
відповідно до Конституції України та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. Суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що
розпорядження Борівської районної
державної адміністрації від 01.08.2013 року
№ 247 винесено обґрунтовано та без
порушень вимог чинного законодавства,
у зв'язку з чим, позовні вимоги ФОП
ОСОБА_3 підлягають залишенню без
задоволення.

Розподіл судових витрат здійснюється
на підставі статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись статтями 17, 50, 160-163, 167, 185, 186
Кодексу адміністративного судочинства
України,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного
позову відмовити в повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Харківського
апеляційного адміністративного суду
через Харківський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 22
серпня 2014 року.

Суддя
А.С. Мороко