Справа № 813/5833/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 р.
Справа № 876/12463/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Сихівському районі міста Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013 р.
по справі за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Венол
Україна" до Державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

25.07.2013 року позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Венол
Україна" (надалі ТзОВ "Венол Україна")
звернулося до суду із позовом до
відповідача - Державної податкової
інспекції у Сихівському районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення від
17.07.2013 року № .

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що проведеною відповідачем
перевіркою встановлено заниження у 3
кварталі 2012 року задекларованих ТзОВ
«Венол Україна» показників у рядку 03
податкової декларації «інші доходи» на
загальну суму 1 230 499,67 у зв'язку з
непогашенням станом на 01.07.2012 року
заборгованості по договору
купівлі-продажу № 1/08 від 01.03.2008 року,
укладеного між ТзОВ «Венол Україна» та
Дочірнім Польським Підприємством
«АДВА» при польському підприємстві
«АДВА» в розмірі 1 230 499,67 грн.

Вказаний висновок податкового органу
позивач вважає необґрунтованим,
оскільки заборгованість відповідно до
вищевказаного договору визнається
обома сторонами. Дочірнім Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА» 07.12.2011 року було
передано ТзОВ «Венол Україна» та
підписано Акт звірки взаємних
розрахунків станом на 30.11.2011 року, чим
визнано існуючий борг у розмірі 1 230 499,67
грн. Висновки податкового органу про
те, що сума заборгованості належить до
безнадійної заборгованості, оскільки
минув строк позовної давності по її
стягненню, вважає необґрунтованими та
такими, що не відповідають
законодавству.

На думку позивача, відповідно до ст. 264
ЦК України, має місце переривання
перебігу строку позовної давності,
оскільки підприємством ТзОВ «Венол
Україна» вчинено дії, які свідчать про
визнання ним свого боргу, а тому сума
непогашеної заборгованості позивачем
була правомірно, на його думку,
відображена у збільшенні валових
витрат у 3 кварталі 2012 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013 р.
позов задоволено. Визнано протиправним
та скасовано податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Сихівському районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області №
від 17 липня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої інстанції взяв до уваги, що
відповідно до п. 10.3. Договору № 1/08 від
01.03.2008р., сторони домовились встановити
строк позовної давності за вимогами що
можуть виникнути з умов даного
Договору у десять років. Таким чином,
враховуючи п. 5.2. Договору в якому
встановлено, що кінцевою датою оплати
поставленого товару є 31 червня 2009 року,
позовна давність до вимог про
стягнення заборгованості спливає лише
31 червня 2019 доку.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

У зв'язку з вищезазначеним, суд
встановив, що Дочірнім Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА» 07 грудня 2011 року
було передано позивачу Акт звірки
взаємних розрахунків станом на 30.11.2011
року. Товариство, зі своєї сторони,
підписало вказаний Акт звірки взаємних
розрахунків, чим визнало існуючий за
договором купівлі-продажу № 1/08 від
01.03.2008р. борг у розмірі 1 230 499,67грн.

Таким чином, з підписанням позивачем
Акту звірки взаємних розрахунків
перебіг строку позовної давності для
вимог ДПП «АДВА» щодо оплати ТзОВ
«Венол Україна» поставлених товарів по
договору купівлі-продажу № 1/08 від
01.03.2008р. був перерваний.

Враховуючи положення частини 3 ст. 264 ЦК
України, після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Таким чином, з 07 грудня 2011 року перебіг
встановленого в договорі
десятирічного строку позовної
давності для вимог ДПП «АДВА» щодо
оплати ТзОВ «Венол Україна»
поставлених по договору
купівлі-продажу № 1/08 від 01.03.2008р.
товарів розпочався заново.

Враховуючи вищевказані обставини, а
саме факт договірного продовження
позовної давності за вимогами що
можуть виникнути з умов Договору, суд
першої інстанції дійшов до висновку, що
заборгованість ТзОВ «Венол Україна»
перед ДПП «АДВА» в розмірі 1 230 499,67грн.,
що виникла за Договором № 1/08 від
01.03.2008р. не може важатись безнадійною
заборгованістю, оскільки щодо цих
зобов'язань ще не минув встановлений
Договором десятирічний строк позовної
давності.

Відтак, позивачем правомірно не було
включено суму кредиторської
заборгованості перед ДПП »АДВА» в
розмірі 1 230 499,67грн. до складу валових
доходів підприємства.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Зокрема апелянт посилається на те, що в
порушення Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
позивачем, що має прострочену
кредиторську заборгованість в розмірі
1 230 499,67 грн., не було включено до складу
валового доходу. Вважає, що така
заборгованість є відповідно до ст. 14 ПК
України безнадійною заборгованістю, по
стягненню якої сплив строк позовної
давності. Під час перевірки не
встановлено обставин, які б свідчили,
що має місце передбачене вимогами
закону, переривання строку позовної
давності по стягненню цього боргу.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, Державною податковою інспекцією у
Сихівському районі м. Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області була проведена планова виїзна
перевірка ТзОВ «Венол Україна» з
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012р. За
результатами перевірки було складено
Акт № 8/22-10/33359439 від 08.07.2013р (а.с.6-38,надалі
- Акт). Згідно висновків, зазначених в
Акті, позивачем було порушено п.п. 14.1.11,
п.п. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14, пл.135.5.4. п.135.5 ст.135
Податкового кодексу України № 2755-VІ від
02.12.2010р., що призвело до того, що
підприємством було занижено податок на
прибуток на суму 258405,00 грн., в тому числі
за 3-ий квартал 2012 року.

На підставі вказаного Акту,
відповідачем винесено податкове
повідомлення рішення від 17 липня 2013
року № (надалі - Податкове
повідомлення-рішення), яким позивачу
нараховано грошове зобов'язання в сумі
387 607,00 грн., з яких за основним платежем
на суму 258 405,00 грн. та за штрафними
санкціями 129 202,00 грн.(а.с.40).

Колегією суддів встановлено, що в
основу виявленого порушення
податковим органом покладено ту
обставину, що кредиторська
заборгованість ТзОВ «Венол Україна»
перед Дочірнім Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА» в розмірі 1 230499,67
грн., що виникла на підставі договору
договору купівлі-продажу № 1/08 від
01.03.2008 року - є нестягнутою після
закінчення строку позовної давності, а
тому є безнадійною заборгованістю, яку
слід включати до валових витрат.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному
податковому повідомленню-рішенню, суд
апеляційної інстанції виходить з
наступних правових норм.

Відповідно до п.135.1 ст. 135 Податкового
кодексу України (у редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) доходи, що враховуються
при обчисленні об'єкта оподаткування,
включаються до доходів звітного
періоду за датою, визначеною
відповідно до статті 137 ПК України, на
підставі документів, зазначених у
пункті 135.2 цієї статті, та складаються
з: доходу від операційної діяльності,
який визначається відповідно до пункту
135.4 цієї статті; інших доходів, які
визначаються відповідно до пункту 135.5
цієї статті, за винятком доходів,
визначених у пункті 135.3 цієї статті та у
статті 136 цього Кодексу.

У п.135.2 ст. 135 ПК України передбачено, що
доходи визначаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
отримання платником податку доходів,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Податковий орган в обґрунтування
правомірності свого рішення
покликається на ст. 135 ПК України,
згідно з якою при обчисленні об'єкта
оподаткування включаються, крім інших
такі доходи:

- вартість товарів, робіт, послуг,
безоплатно отриманих платником
податку у звітному періоді, визначена
на рівні не нижче звичайної ціни, суми
безповоротної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, безнадійної
кредиторської заборгованості, крім
випадків, коли операції з
надання/отримання безповоротної
фінансової допомоги проводяться між
платником податку та його
відокремленими підрозділами, які не
мають статусу юридичної особи (п.135.5.4);

- суми поворотної фінансової допомоги,
отриманої платником податку у звітному
податковому періоді, що залишаються
неповерненими на кінець такого
звітного періоду, від осіб, які не є
платниками цього податку (в тому числі
нерезидентів), або осіб, які згідно із
цим Кодексом мають пільги з цього
податку, в тому числі право
застосовувати ставки податку нижчі,
ніж установлені пунктом 151.1 статті 151
цього Кодексу (135.5.5).

З наведених норм відповідачем зроблено
висновок, що кредиторська
заборгованість позивача внаслідок
неповернення відповідно до умов
договору є саме тим доходом, який
підлягає включенню до валового доходу.

Законом України «Про оподаткування
прибутку підприємств», який діяв в
період виникнення договірних відносин
між позивачем та Дочірним Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА», п. 1.22.1 ст.1
передбачено, що безповоротна фінансова
допомога -це сума заборгованості
платника податку перед іншою юридичною
чи фізичною особою, що залишилася
нестягнутою після закінчення строку
позовної давності.

Відповідно до п.14.1.11 ст. 14 ПК України
безнадійна заборгованість -
заборгованість, що відповідає одній з
таких ознак: а) заборгованість за
зобов'язаннями, щодо яких минув строк
позовної давності; б) прострочена
заборгованість, що не погашена
внаслідок недостатності майна
фізичної особи, за умови, що дії
кредитора, спрямовані на примусове
стягнення майна боржника, не призвели
до повного погашення заборгованості.

З наведених положень вбачається, що
сума заборгованості, яка не була
стягнута кредитором чи не була
повернута боржником, фактично підпадає
під поняття безнадійної. При цьому
умовою віднесення цієї суми до складу
валових доходів є закінчення строку
позовної давності по її стягненню.

Відповідач в Акті перевірки зазначив,
що платник податків занизив валові
доходи, оскільки строк позовної
давності закінчився, проте колегія
суддів не погоджується із такими
висновками податкового органу, з
огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу
України, позовна давність - це строк, у
межах якого особа може звернутися до
суду з вимогою про захист свого
цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила.

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що між ТзОВ «Венол
Україна» та Дочірнім Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА» був укладений
договір купівлі-продажу № 1/08 від
01.03.2008р. (а.с.42-43, надалі - Договір) на
загальну суму 1 230 499,67 грн., предметом
якого був товар, а саме продукція
виробництва «VENOL GmbH» (Німеччина), «ADWA»
(Польща), а також продукція інших
виробників (моторні, трансмісійні
оливи, автохімія та автокосметика і
інші товари).

Відповідно до п.5.2. Договору, Товариство
з обмеженою відповідальністю «Венол
Україна» зобов'язалось оплатити товар
не пізніше ніж на 40-й календарний день
після фактичної реалізації товару. В
будь-якому випадку ТзОВ «Венол
Україна» було зобов'язане здійснити
оплату за товар до 31 червня 2009 року.

Відповідно до п. 6.1. Договору, він
набуває чинності з моменту його
підписання сторонами і діє до 31 грудня
2009 року, але не раніше повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
по договору.

Так, станом на 01.07.2012 року ТзОВ «Венол
Україна» не погасило кредиторську
заборгованість за поставлені ДПП
«АДВА» згідно вказаного вище Договору,
товари.

У зв'язку із зазначеним, в Акті
перевірки відповідачем зроблено
висновок, що кредиторська
заборгованість після закінчення
строку позовної давності, тривалість
якого за загальним правилом становить
три роки відповідно до ст.ст. 256, 257
Цивільного кодексу України, є
безнадійною заборгованістю. Також,
відповідно до висновків, зазначених в
Акті, позовна давність - це строк,
протягом якого кредитор може
звернутися до суду з вимогою про
сгягнення заборгованості з боржника.
При цьому, підприємство повинне
керуватися нормами цивільного
законодавства, що встановлюють правила
перебігу, зупинення та переривання
перебігу строку позовної давності .
Термін позовної давності встановлений
три роки згідно з ст. 71 ЦК України.
Підприємство зобов'язане списати
кредиторську заборгованість після
скінчення строку позовної давності,
тривалість якого в загальному випадку
становить три роки (ст. 256, 257 ЦК України).

Враховуючи вищевказані правові норми,
податковий орган визначив
заборгованість ТзОВ "Венол Україна"
перед ДПП "АДВА" в розмірі 1 230 499,67грн. в
якості безнадійної та зробив висновок
про те, що вказана заборгованість
повинна була бути включена у 3 кварталі
2012 року до складу доходу.

Попри це, суд апеляційної інстанції,
враховує те, що відповідно до п. 10.3.
Договору № 1/08 від 01.03.2008р., сторони
домовились встановити строк позовної
давності за вимогами що можуть
виникнути з умов даного Договору у
десять років. Таким чином, беручи до
уваги п. 5.2. Договору в якому
встановлено, що кінцевою датою оплати
поставленого товару є 31 червня 2009 року -
позовна давність до вимог про
стягнення заборгованості спливає лише
31 червня 2019 року.

Частиною 1 ст. 264 ЦК України встановлено,
що перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку.

У зв'язку з вищезазначеним, судом
встановлено, що Дочірнім Польським
Підприємством «АДВА» при польському
підприємстві «АДВА» 07 грудня 2011 року
було передано позивачу Акт звірки
взаємних розрахунків станом на 30.11.2011
року. Товариство, зі своєї сторони,
підписало вказаний Акт звірки взаємних
розрахунків, чим визнало існуючий за
договором купівлі-продажу № 1/08 від
01.03.2008р. борг у розмірі 1 230 499,67грн.
(а.с.44-47).

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов до вірного висновку, що з
підписанням позивачем Акту звірки
взаємних розрахунків перебіг строку
позовної давності для вимог ДПП «АДВА»
щодо оплати ТзОВ «Венол Україна»
поставлених товарів по договору
купівлі-продажу № 1/08 від 01.03.2008р. був
перерваний.

Враховуючи положення частини 3 ст. 264 ЦК
України, після переривання перебіг
позовної давності починається заново.
Таким чином, колегія суддів поділяє
висновок суду першої інстанції про те,
що з 07 грудня 2011 року перебіг
встановленого в договорі
десятирічного строку позовної
давності для вимог ДПП «АДВА» щодо
оплати ТзОВ «Венол Україна»
поставлених по договору
купівлі-продажу № 1/08 від 01.03.2008р.
товарів розпочався заново.

Враховуючи вищевказані обставини, а
саме факт договірного продовження
позовної давності за вимогами, що
можуть виникнути з умов Договору,
заборгованість ТзОВ «Венол Україна»
перед ДПП «АДВА» в розмірі 1 230 499,67грн.,
що виникла за Договором № 1/08 від
01.03.2008р. не може важатись безнадійною
заборгованістю, оскільки щодо цих
зобов'язань ще не минув встановлений
Договором десятирічний строк позовної
давності.

Як наслідок, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
позивачем правомірно не було включено
суму кредиторської заборгованості
перед ДПП »АДВА» в розмірі 1 230 499,67грн.
до складу валових доходів
підприємства.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Сихівському
районі міста Львова Головного
управління Міндоходів у Львівській
області залишити без задоволення, а
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 26.09.2013 р. по
справі № 813/5833/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 08.09.2014
року.