Справа № 2а-2879/11/0970
Суддя: Ліщинський А.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2014 р.
Справа № 125088/11/9104

Колегія суддів Львівського
апеляційного адміністративного суду в
складі :

головуючого судді:
Ліщинського А.М.,

суддів:
Матковської З.М., Затолочного В.С.

розглянувши в порядку письмового
провадження в м.Львові апеляційну
скаргу Івано-Франківського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області на
постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Івано-Франківського міського
відділу Управління Міністерства
внутрішніх справ України в
Івано-Франківській області про
визнання неправомірними та
зобов'язання вчинення дій,-

В С Т А Н О
В И Л А:

05.09.2011 року позивач звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання
неправомірними та зобов'язання
вчинення дій.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
листом відповідача від 26.08.2011 надано
відповідь на її заяву від 23.07.2011 року,
однак вона не погоджується з наданою
відповіддю, та вважає дії відповідача
по відмові реагування на звернення від
23.07.2011 року та не надання запитуваної
інформації неправомірними.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 22
вересня 2011 року позов задоволено
частково. Визнано протиправними дії
Івано-Франківського МВ УМВС в
Івано-Франківській області щодо
надання відповіді на звернення ОСОБА_1
від 23.07.2011 року не в повному обсязі.
Зобов'язано Івано-Франківський МВ УМВС
в Івано-Франківській області надати
відповідь на звернення ОСОБА_1 від
23.07.2011 року в порядку встановленому ст.
15 Закону України «Про звернення
громадян». В задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Відповідач постанову оскаржив, не
погодившись із зазначеним судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права
та є незаконною, просить оскаржувану
постанову скасувати частково та
прийняти нову, якою відмовити в
задоволенні позову повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що відповідь на заяву позивачки
було надано в межах та у відповідності
до Закону України «Про звернення
громадян».

В разі відсутності клопотань від усіх
осіб, які беруть участь у справі, про
розгляд справи за їх участю, суд
апеляційної інстанції може розглянути
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів (ч. 1 ст. 197 КАС України із
змінами і доповненнями, внесеними
згідно із Законом України від 07.07.2010
року N 2453-VI).

Судова колегія заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши
підстави апеляційної скарги, вважає за
необхідне її відхилити з наступних
підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги
позивача, суд першої інстанції виходив
з того, що на звернення ОСОБА_1 від 23.07.2011
року відповідачем подано лист № С-87 від
26.08.2011 року, в якому вказано, що заява
від 23.07.2011 року розглянута, на вимогу
для встановлення осіб, які мають
відношення до знищення документації та
встановлення дати знищення вказаних
документів надають копію Акту про
знищення прописного виписного
матеріалу з 1997-1998 років (а.с. 6,7). У
вказаному акті міститься інформація
про дату знищення прописних виписних
документів (10.07.2002 року), прізвища та
посади осіб, які мають відношення до
такого знищення.

Таким чином, даним актом відповідачем
надано відповідь на питання поставлені
п.1, 2 звернення від 23.07.2011 року.

Проте, в вказаному листі від 26.08.2011 року
не міститься жодної відповіді на по п.3
звернення від 23.07.2011 року щодо
наявності рішення суду чи прохання
власника будинку про виселення ОСОБА_1
з будинку по АДРЕСА_1.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що місцевий суд повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

Згідно ст. 2 КАС України, у справах щодо
оскарження рішень суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті вони: на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, обґрунтовано, тобто з
урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення,
добросовісно.

Частиною 1 ст. 195 КАС України
встановлено, що суд апеляційної
інстанції переглядає судові рішення
суду першої інстанції в межах
апеляційної скарги.

Правильність вирішення справи
відповідно до вимог ст.13 КАС України
забезпечується системою: апеляційною
та касаційною. Можливість апеляційного
та касаційного оскарження судових
рішень є принципом адміністративного
судочинства, що спрямований на
забезпечення прав осудності
(законності та обґрунтованості)
судових рішень.

Правовідносини з приводу предмету
адміністративного позову між
позивачем та відповідачам були
врегульовані положеннями Закону
України «Про звернення громадян та
Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 10.10.2004 року №1177 затверджено
положення «Про порядок роботи зі
зверненнями громадян і організації їх
особистого прийому в системі
Міністерства внутрішніх справ
України» в редакції чинній на час їх
дії.

Як встановлено судом та підтверджено
матеріалами справи, що ОСОБА_1 23.07.2011
року звернулася до начальника
Івано-Франківського МВ УМВС України в
Івано-Франківській області про
досудове отримання публічної
інформації шляхом проведення
службового розслідування стосовно
виявлення осіб причетних до знищення
картки прописки та інших облікових
документів, дати знищення таких
документів та в разі наявності надати
копії рішення суду чи прохання
власника будинку про виселення з
будинку по АДРЕСА_1 ( а.с.5).

Статтею 40 Конституції України
передбачено усі мають право направляти
індивідуальні чи колективні письмові
звернення або особисто звертатися до
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування та посадових
і службових осіб цих органів, що
зобов'язані розглянути звернення і
дати обґрунтовану відповідь у
встановлений законом строк.

Згідно ст.5 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
адресуються органам державної влади і
місцевого самоврядування,
підприємствам, установам, організаціям
незалежно від форм власності,
об'єднанням громадян або посадовим
особам, до повноважень яких належить
вирішення порушених у зверненнях
питань.

У зверненні має бути зазначено
прізвище, ім'я, по батькові, місце
проживання громадянина, викладено суть
порушеного питання, зауваження,
пропозиції, заяви чи скарги, прохання
чи вимоги.

Приписами ст.15 Закону України «Про
звернення громадян» визначено, що
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Наказом Міністерства внутрішніх справ
України від 10.10.2004 року №1177 затверджено
положення «Про порядок роботи зі
зверненнями громадян і організації їх
особистого прийому в системі
Міністерства внутрішніх справ
України», яке установлює єдиний для
органів внутрішніх справ України,
порядок приймання, реєстрації,
розгляду, узагальнення та аналізу
звернень громадян, а також визначає
порядок контролю за його дотриманням.

Пунктом 4 зазначеного Положення
визначено порядок вирішення звернень
громадян та надання відповідей їх
автором, а саме керівники органів
внутрішніх справ та їх заступники при
розгляді звернень громадян зобов'язані
уважно вникати в їх суть, у разі потреби
вимагати у виконавців матеріали їх
перевірки, направляти працівників
органів внутрішніх справ на місця для
перевірки викладених у зверненнях
фактів, уживати інших заходів для
об'єктивного вирішення поставлених
авторами звернень питань, з'ясовувати і
усувати причини та умови, які
спонукають громадян скаржитись, якщо
це не суперечить чинному законодавству
(п. 4.1).

Рішення, які приймаються за
зверненнями, повинні бути мотивованими
та ґрунтуватися на нормах чинного
законодавства. Посадова особа,
визнавши заяву такою, що підлягає
задоволенню, зобов'язана забезпечити
своєчасне і правильне виконання
прийнятого рішення, а в разі визнання
скарги обґрунтованою - негайно вжити
заходів до поновлення порушених прав
громадян (п. 4.4).

Звернення вважаються вирішеними, якщо
розглянуто всі поставлені в них
питання, вжиті необхідні заходи і
заявникам дані вичерпні відповіді (4.6).

Відповідно до ст.20 Закону України «Про
звернення громадян» звернення
розглядаються і вирішуються у термін
не більше одного місяця від дня їх
надходження, а ті, які не потребують
додаткового вивчення, - невідкладно,
але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня
їх отримання. Якщо в місячний термін
вирішити порушені у зверненні питання
неможливо, керівник відповідного
органу, підприємства, установи,
організації або його заступник
встановлюють необхідний термін для
його розгляду, про що повідомляється
особі, яка подала звернення. При цьому
загальний термін вирішення питань,
порушених у зверненні, не може
перевищувати сорока п'яти днів.

Колегія суддів погоджується з думкою
суду першої інстанції, що на звернення
ОСОБА_1 від 23.07.2011 року відповідачем
подано лист № С-87 від 26.08.2011 року, в
якому вказано, що заява від 23.07.2011 року
розглянута, на вимогу для встановлення
осіб, які мають відношення до знищення
документації та встановлення дати
знищення вказаних документів надають
копію Акту про знищення прописного
виписного матеріалу з 1997-1998 років (а.с.
6,7). У вказаному акті міститься
інформація про дату знищення прописних
виписних документів (10.07.2002 року),
прізвища та посади осіб, які мають
відношення до такого знищення.

Таким чином, даним актом відповідачем
надано відповідь на питання поставлені
п.1, 2 звернення від 23.07.2011 року.

Проте, в вказаному листі від 26.08.2011 року
не міститься жодної відповіді на по п.3
звернення від 23.07.2011 року щодо
наявності рішення суду чи прохання
власника будинку про виселення ОСОБА_1
з будинку по АДРЕСА_1.

Мотивація та докази, наведені у
апеляційній скарзі, не дають
адміністративному суду апеляційної
інстанції підстав для постановлення
висновків, які б спростовували правову
позицію суду першої інстанції.

За таких обставин справи, колегія
суддів приходить до переконання, що суд
першої інстанції прийшов до
правильного висновку, оскільки
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив фактичні
обставини справи та надав їм у
оскаржуваному судовому рішенні
належну правову оцінку.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи і
ухвалив судове рішення з додержанням
норм матеріального і процесуального
права.

Судова колегія вважає, що доводи
апеляційної скарги не являються
суттєвими і не складають підстави для
висновку про неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які призвели до неправильного
вирішення справи.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198 п.1, 200, 205,
206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів,-

У Х В А Л И
Л А:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського
міського відділу Управління
Міністерства внутрішніх справ України
в Івано-Франківській області залишити
без задоволення, а постанову
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 22 вересня
2011 року у справі №2а-2879/11/0970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, може
бути оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя
А.М.Ліщинський

Судді
З.М.Матковська

В.С.Затолочний