Справа № 464/8951/14-а
Суддя: Борачок М. В.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №464/8951/14-а
№ пр.2-а/464/192/14
Номер рядка звіту 23
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження в
адміністративній справі

29.08.2014 року Суддя Сихівського
районного суду м.Львова Борачок М.В.,
перевіривши матеріали
адміністративного позову ОСОБА_1 до
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради про скасування
висновку органу опіки та піклування
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративними позовом до
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради з вимогами
скасувати висновок органу опіки та
піклування Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
№21 від 12.05.2014 р. та визнати дії
відповідача протиправними.

За приписами частини першої статті 55,
частини третьої статті 124 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом.
Судочинство здійснюється
Конституційним Судом України та судами
загальної юрисдикції.

Юрисдикцію адміністративних судів
щодо вирішення адміністративних справ
визначено статтею 17 Кодексу
адміністративного судочинства
України, яка відповідно до пункту 1
частини 2 поширюється на
публічно-правові спори фізичних чи
юридичних осіб із суб'єктом владних
повноважень щодо оскарження його
рішень (нормативно-правових актів чи
правових актів індивідуальної дії), дій
чи бездіяльності.

Згідно частини 2 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

За змістом частини другої статті 4
Кодексу адміністративного судочинства
України юрисдикція адміністративних
судів поширюється на всі
публічно-правові спори, крім спорів,
для яких законом встановлений інший
порядок судового вирішення.

Законодавство не містить визначення
терміна «публічно-правовий спір».

Пленум Вищого адміністративного суду
України у Постанові від 20.05.2013 року № 8
«Про окремі питання юрисдикції
адміністративних судів» роз'яснив, що
для розгляду спору адміністративним
судом необхідно встановити його
публічно-правовий зміст (характер). Для
з'ясування характеру спору суди
повинні враховувати, що протилежним за
змістом є приватноправовий спір. Це
означає, що в основі розмежування
спорів лежить поділ права на публічне
та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми
до публічного права, а спору до
публічно-правового, суди повинні
враховувати загальнотеоретичні та
законодавчі критерії.

Зокрема, за змістом пункту 1частини
першої статті 3 КАС України у
публічно-правовому спорі, як правило,
хоча б однією стороною є орган
виконавчої влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа або інший суб'єкт, який
здійснює владні управлінські функції
на основі законодавства, у тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Спір набуває ознак публічно-правового
за умов не лише наявності серед
суб'єктів спору публічного органу чи
посадової особи, а й здійснення ним
(ними) у цих відносинах владних
управлінських функцій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви,
позивач просить скасувати висновок
органу опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради №21 від 12.05.2014 р. про
доцільність позбавлення батьківських
прав ОСОБА_1 відносно малолітнього сина
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати дії
органу опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради протиправними.

Аналіз оспорюваного висновку свідчить
про те, що він стосується питань, які
регулюють відносини між батьками щодо
виховання малолітнього сина.

Особисті немайнові та майнові
відносини між подружжям, між батьками
та дітьми, усиновлювачами та
усиновленими, між матір'ю та батьком
дитини щодо її виховання, розвитку та
утримання регулюються Сімейним
кодексом України (стаття 2 Сімейного
кодексу України).

У відповідності до статті 17 Сімейного
кодексу України орган опіки та
піклування надає допомогу особі у
здійсненні нею своїх сімейних прав та
виконанні сімейних обов'язків в обсязі
та в порядку, встановлених цим Кодексом
та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно Порядку провадження органами
опіки та піклування діяльності,
пов'язаної із захистом прав дитини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №
866, органами опіки та піклування є
районні, районні у м. Києві та
Севастополі держадміністрації,
виконавчі органи міських, районних у
містах, сільських, селищних рад (далі -
органи опіки та піклування), які
відповідно до законодавства провадять
діяльність із захисту особистих,
майнових та житлових прав дітей.

Згідно Типового положення про комісію
з питань захисту прав дитини,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 24 вересня 2008 р. №
866, комісія з питань захисту прав дитини
(далі - комісія) є
консультативно-дорадчим органом, що
утворюється головою районної, районної
у мм. Києві та Севастополі
держадміністрації, виконавчого органу
міської, районної у місті ради.

Статтею 19 Сімейного кодексу України
визначено способи участі органу опіки
та піклування у захисті сімейних прав
та інтересів як самостійно, так і в
суді.

Участь органу опіки та піклування є
обов'язковою при розгляді судом спорів
щодо участі одного з батьків у
вихованні дитини, місця проживання
дитини, позбавлення та поновлення
батьківських прав, побачення з дитиною
матері, батька, які позбавлені
батьківських прав, відібрання дитини
від особи, яка тримає її у себе не на
підставі закону або рішення суду,
управління батьками майном дитини,
скасування усиновлення та визнання
його недійсним.

Відповідно до частин п'ятої та шостої
статті 19 Сімейного кодексу України
орган опіки та піклування подає суду
письмовий висновок щодо розв'язання
спору на підставі відомостей,
одержаних у результаті обстеження умов
проживання дитини, батьків, інших осіб,
які бажають проживати з дитиною, брати
участь у її вихованні, а також на
підставі інших документів, які
стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком
органу опіки та піклування, якщо він є
недостатньо обґрунтованим, суперечить
інтересам дитини.

Таким чином, оцінка висновку органу
опіки та піклування повинна надаватися
судом при вирішенні конкретного спору.

Зокрема, оцінка висновку органу опіки
та піклування про доцільність чи
недоцільність позбавлення особи
батьківських прав на предмет його
відповідності інтересам дитини
повинна надаватися судом, який вирішує
спір про позбавлення особи
батьківських прав, в сукупності з
іншими доказами та обставинами
конкретної справи.

Оскільки оспорюване позивачем рішення
регулює сімейні правовідносини, то, не
зважаючи на те, що відповідачем у
справі є Сихівська районна
адміністрація Львівської міської ради,
даний спір є приватноправовим, а не
публічно-правовим, відтак його розгляд
повинен здійснюватися в порядку
цивільного судочинства.

Статтею 15 Цивільного процесуального
кодексу України визначено компетенцію
судів щодо розгляду цивільних справ,
відповідно до пункту 1 частини першої
якої суди розглядають у порядку
цивільного судочинства справи щодо
захисту порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів,
що виникають із цивільних, житлових,
земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
109 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя відмовляє у
відкритті провадження в
адміністративній справі, якщо заяву не
належить розглядати в порядку
адміністративного судочинства, про що
постановляє відповідну ухвалу.

Беручи до уваги те, що даний спір не
підлягає розгляду в порядку
адміністративного судочинства, у
відкритті провадження у справі слід
відмовити.

Крім того, відповідно до пункту 3
частини 1 статті 7 Закону України «Про
судовий збір» підлягає поверненню
позивачу сума сплаченого ним судового
збору 73 грн. 08 коп.

Керуючись п.3 ч.1 ст.7 Закону України
“Про судовий збір”, ст. ст. 109, 160, 165
Кодексу адміністративного судочинства
України, суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті провадження в
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_1 до Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради
про скасування висновку органу опіки
та піклування Сихівської районної
адміністрації Львівської міської ради.

Повернути ОСОБА_1, сплачені ним 73 грн. 08
коп. судового збору згідно квитанції
№45 від 28.08.2014р. в місцевий бюджет
Сихівського району м.Львова, ГУ ДКСУ у
Львівській області, МФО 825014, код
отримувача 38007636, р/р 0008.

Повторне звернення тієї ж особи до
адміністративного суду з таким самим
адміністративним позовом, щодо якого
постановлено ухвалу про відмову у
відкритті провадження, не
допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня проголошення ухвали. У
разі якщо ухвалу було постановлено в
письмовому провадженні або згідно з
частиною третьою статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства
України, або без виклику особи, яка її
оскаржує, апеляційна скарга подається
протягом п'яти днів з дня отримання
копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили в строк та
в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
Борачок М.В.