Справа № 2а-1892/11/2770
Суддя: Весельська Т.Ф.
Дата ухвалення: 2014-07-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" липня 2014 р. м. Київ
К/9991/22703/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі:

Весельської Т.Ф.,

Винокурова
К.С.,

Олексієнка
М.М.,

провівши у порядку письмового
провадження касаційний розгляд
адміністративної справи

за позовною заявою відкритого
акціонерного товариства
"Севастопольський морський завод"
(після зміни найменування у серпні 2011
року - публічне акціонерне товариство
"Севастопольський морський завод"; далі
- Товариство) до Управління Пенсійного
фонду України в Нахімовському районі
міста Севастополя, треті особи:
Управління Пенсійного фонду України в
Гагарінському районі міста
Севастополя, Управління Пенсійного
фонду України в Ленінському районі
міста Севастополя, Управління
Пенсійного фонду України в
Балаклавському районі міста
Севастополя, про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії,

провадження в якій відкрито за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя (далі - Управління ПФУ), до
якої приєднався Заступник прокурора
міста Севастополя, на постанову
Окружного адміністративного суду
міста Севастополя від 3 жовтня 2011 року
та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 лютого 2012 року, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року Товариство пред'явило
у суді позов до Управління ПФУ, в якому,
з урахуванням уточнених позовних
вимог, просило визнати протиправними
дії відповідача щодо включення до
розрахунків фактичних витрат на
виплату і доставку пенсій за віком на
пільгових умовах (далі - пільгові
пенсії), які підлягають відшкодуванню
Товариством Управлінню ПФУ у 2011 році:

- витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій громадянам, які
працювали у Товаристві до 1 січня 1992
року, у розмірі 15 513,64 грн;

- витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій громадянам, які
досягли пенсійного віку, у розмірі 1 892,
09 грн;

- витрати, які не підтверджені
відповідними розрахунками, у розмірі 15
299,04 грн;

та зобов'язати Управління ПФУ
виключити зазначені суми із розрахунку
суми, що пред'явлена Товариству до
відшкодування.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 3 жовтня 2011 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 29 лютого 2012
року, позовні вимоги задоволено.

В обґрунтування касаційної скарги
відповідач, до якого приєднався
Заступник прокурора міста Севастополя,
посилається на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим ставить питання про
скасування ухвалених ними рішень та
прийняття нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Відповідач заперечення на касаційну
скаргу не подав.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши
доводи касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи та рішення, що
приймалися під час її розгляду, колегія
суддів приходить до висновку, що
касаційна скарга підлягає частковому
задоволенню.

Судами встановлено, що Управління ПФУ
надіслало Товариству повідомлення від
14 січня 2011 року за № 372/02 та №374/02/02 про
відшкодування пільгових пенсій з
розрахунками вказаних витрат,
відповідно до яких Товариство у 2011 році
зобов'язано відшкодувати Управлінню
ПФУ витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій, призначених
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" статті
13 Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення"
(далі - Закон № 1788-ХІІ): за січень 2011 року
-157 976,60 грн, а, починаючи з лютого 2011
року, щомісяця сплачувати 142 226,91 грн.

Визнаючи протиправними дії Управління
ПФУ щодо включення до розрахунків
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій суми пенсій
працівників Товариства, які набули
право на неї відповідно до пункту "а"
статті 100 Закону України "Про пенсійне
забезпечення" та, зобов'язуючи
Управління ПФУ виключити їх з
розрахунку, суд першої інстанції, з
висновком якого погодився апеляційний
суд, виходив з того, що Товариство не
зобов'язане відшкодовувати йому
витрати на їх виплату і доставку.

Втім, колегія суддів не може погодитися
з таким висновком судів, оскільки він
ґрунтується на неправильному
застосуванні норм матеріального права.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України від 9
липня 2003 року № 1058-IV "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 1058-IV)
пенсійне забезпечення застрахованих
осіб, які працювали або працюють на
підземних роботах, роботах з особливо
шкідливими й важкими умовами праці за
списком № 1 та на інших роботах
із шкідливими і важкими умовами праці
за списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, та за результатами атестації
робочих місць, на посадах, що дають
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах або за вислугу років,
які відповідно до законодавства, що
діяло раніше, мали право на пенсію на
пільгових умовах або за вислугу років,
здійснюється згідно з окремим
законодавчим актом через професійні та
корпоративні фонди. До запровадження
пенсійного забезпечення через такі
фонди, особам, зазначеним в абзаці
першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону
№ 1058-IV в разі досягнення пенсійного
віку та наявності трудового стажу,
передбаченого Законом № 1788-ХІІ. У цьому
випадку, розміри пенсій визначаються
відповідно до статті 27 та з урахуванням
норм статті 28 Закону № 1058-ІV. При цьому
зберігається порядок покриття витрат
на виплату і доставку цих пенсій, що
діяв до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 1058-IV
питання про відшкодування витрат на
виплату і доставку пенсій, призначених,
зокрема, відповідно до пунктів "б"-"з"
частини першої статті 13 Закону № 1788-XII,
було врегульовано Законом України від
26 червня 1997 року № 400/97-ВР "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" (далі - Закон № 400/97-ВР),
відповідно до положень якого позивач
входив до переліку платників збору на
обов'язкове державне пенсійне
забезпечення.

Згідно ж із абзацом четвертим пункту 1
статті 2 Закону № 400/97-ВР для платників
збору, визначених пунктами 1 та 2 статті
1 цього Закону, об'єктом оподаткування є
також фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій, призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13
Закону № 1788-XII до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII.

Абзацом третім пункту 1 статті 4 Закону
№ 400/97-ВР встановлено ставку на
обов'язкове державне пенсійне
страхування - 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абзацом
четвертим пункту 1 статті 2 цього
Закону.

Стосовно законності нарахування
Управлінням ПФУ Товариству сум на
відшкодування витрат з виплати та
доставки пенсії, призначеної на
підставі пункту "а" статті 13 Закону №
1788-XII, то обов'язок відшкодовувати їх
ґрунтується на абзаці четвертому
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV, відповідно до
якого підприємства та організації з
коштів, призначених на оплату праці,
вносять до ПФУ плату, що покриває
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій особам, які були зайняті повний
робочий день на підземних роботах, на
роботах з особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці за
списком № 1 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затверджених
Кабінетом Міністрів України, крім тих,
що були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, починаючи з дня набрання
чинності цим Законом, у розмірі 20
відсотків з наступним збільшенням її
щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.
Саме у відповідному 2011 році розмірі - 90
відсотків ? відповідач нарахував
витрати позивачу.

Отже, положення статті 100 Закону № 1788-XII
не підміняє положення статті 13 цього ж
Закону стосовно визначення кола осіб,
які мають право на призначення пенсії
за віком на пільгових умовах, а лише
вирішує питання щодо визначення
необхідного стажу та віку для
призначення таких пенсій. Витрати на
виплату та доставку пенсій,
призначених особам відповідно до
пунктів "а", "б"-"з" частини першої статті
13 Закону № 1788-XII за списком № 1 та
списком № 2, покриваються
підприємствами та організаціями. При
цьому, обов'язок підприємств та
організацій з відшкодування цих
витрат, понесених ПФУ після 1 січня 2004
року, не пов'язаний із датою
призначення такої пенсії чи часом
набуття необхідного для цього
пільгового стажу (до чи після набрання
чинності Законом № 1058-IV).

Зазначена правова позиція
неодноразово була висловлена у
постановах Верховного Суду України,
зокрема від 25 вересня 2012
року,17 грудня 2013 року (справи № № 21-251а12,
21-293а12, 21-453а13).

Таким чином, висновок судів про
відсутність у Товариства обов'язку
відшкодувати Управлінню ПФУ витрати на
виплату і доставку пенсій, призначених
працівникам цього Товариства
відповідно до пунктів "а", "б"-"з" частини
першої статті 13 Закону № 1788-XII з тих
підстав, що вони набули стаж, який дає
право на призначення пенсії на
пільгових умовах, і такі пенсії
призначені їм до 1 січня 1992 року, не
ґрунтується на правильному
застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до статті 229 КАС України суд
касаційної інстанції має право
скасувати судові рішення судів першої
та апеляційної інстанцій та ухвалити
нове рішення, якщо обставини справи
встановлені повно і правильно, але суди
першої та апеляційної інстанцій
порушили норми матеріального чи
процесуального права, що призвело до
ухвалення незаконного судового
рішення.

Зважаючи на те, що у справі не
вимагається збирання або проведення
додаткової перевірки доказів,
обставини справи встановлені повно та
правильно, але судами допущена помилка
в застосуванні норм матеріального
права, суд касаційної інстанції
скасовує ухвалені ними рішення в цій
частині, з ухваленням нового рішення
про відмову в задоволенні позовних
вимог.

Що ж стосується висновків судів про
обґрунтованість позовних вимог
Товариства про визнання протиправними
дій Управління ПФУ та зобов'язання його
виключити з розрахунків фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій витрати на виплату і доставку
пільгових пенсій громадянам, які
досягли пенсійного віку, та витрати,
які не підтверджені відповідними
розрахунками, то колегія суддів
погоджується з ними з огляду на таке.

Положеннями абзацу четвертого пункту 1
статті 2 Закону №
400/97-ВР, статті 13 Закону № 1788-XII, абзацу 4
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV передбачено, що обов'язок
підприємства щодо відшкодування
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій припиняється з досягненням
особами, яким такі пенсії призначені,
пенсійного віку, передбаченого статтею
12 Закону № 1788-XII, тобто чоловіки - після
досягнення 60 років і при стажі роботи
не менше 25 років; жінки - після
досягнення 55 років і при стажі роботи
не менше 20 років

Оскільки судами під час розгляду
справи встановлено, і ця обставина
ніким не заперечується, що Управління
ПФУ включило до розрахунків фактичних
витрат на виплату і доставку пільгових
пенсій, пред'явлених до відшкодування
Товариству в 2011 році, пільгові пенсії 14
осіб, які у 2010 році досягли пенсійного
віку, на загальну суму 1 829,09
грн, то суди обґрунтовано задовольнили
позовні вимоги Товариства про визнання
таких дій Управління ПФУ протиправними
та зобов'язали останнє виключити ці
суми з розрахунків.

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6
Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
правління Пенсійного фонду України від
19 грудня 2003 року № 21-1, яка
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 16 січня 2004 року за №
64/8663, розмір сум витрат Пенсійного
фонду на виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах, до
відшкодування на поточний рік
визначається відділами надходження
доходів органів Пенсійного фонду
України щорічно у розрахунках
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій, призначених
відповідно до частини 2 Прикінцевих
положень Закону (згідно з додатками 6 та
7), які надсилаються підприємствам до
20-го січня поточного року та протягом 10
днів з новопризначених (перерахованих)
пенсій.

Отже, суми, вказані у повідомленнях про
відшкодування витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій не можуть
бути іншими, ніж суми, зазначенні у
розрахунках таких витрат за той самий
період.

У той же час, судами під час розгляду
справи встановлено, що сума витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
пред'явлена Управлінням ПФУ до
відшкодування Товариству у
повідомленнях від 14 січня
2011 року за № 373/02, № 374/02/02 перевищує суму
витрат, що підтверджена розрахунками
до повідомлень, на 12 730,85 грн. Окрім
того, до розрахунку, доданого до
повідомлення від 14 січня 2011 року за
№ 374/02/02 двічі включена пенсія
громадянина ОСОБА_4 у розмірі 2
568,19 грн. Отже, різниця між сумами у
повідомленнях та розрахунках складає 15
299,04 грн.

Враховуючи те, що доводи касаційної
скарги правильності висновку судів
попередніх інстанцій в зазначеній
частині не спростовують, останні під
час розгляду справи вірно застосували
норми матеріального права та не
порушили норми процесуального права,
то, відповідно до частини першої статті
224 Кодексу адміністративного
судочинства України, підстави для
скасування ухвалених ними рішень в цій
частині відсутні.

Керуючись статтями 222, 227, 229, 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя, до якої приєднався
Заступник прокурора міста Севастополя,
задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного
суду міста Севастополя від 3 жовтня 2011
року та ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 лютого 2012 року скасувати в
частині, якою задоволено позовні
вимоги про визнання протиправними дій
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя по включенню до
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
пред'явлених до відшкодування
публічному акціонерному товариству
"Севастопольський морський завод",
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій особам, які працювали
до 1 січня 1992 року, у розмірі 15 513
(П'ятнадцять тисяч п'ятсот тринадцять)
гривень 64 копійки та зобов'язання
виключити їх із розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку у
пільгових пенсій.

Ухвалити у цій частині нову постанову.

Відмовити публічному акціонерному
товариству "Севастопольський морський
завод" в задоволенні позовних вимог до
Управління Пенсійного фонду України в
Нахімовському районі міста
Севастополя в частині визнання
протиправними дій по включенню до
розрахунків фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
пред'явлених до відшкодування
публічному акціонерному товариству
"Севастопольський морський завод",
витрат на виплату та доставку
пільгових пенсій особам, які працювали
до 1 січня 1992 року, у розмірі 15 513
(П'ятнадцять тисяч п'ятсот тринадцять)
гривень 64 копійки та зобов'язання
виключити їх із розрахунків фактичних
витрат на виплату та доставку у
пільгових пенсій.

У решті постанову Окружного
адміністративного суду міста
Севастополя від 3 жовтня 2011 року та
ухвалу Севастопольського
апеляційного адміністративного суду
від 29 лютого 2012 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
сторонам у справі та оскарженню не
підлягає.

Судді
Т.Ф.Весельська

К.С. Винокуров

М.М. Олексієнко