Справа № 813/4241/14
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 серпня 2014 року 15 год. 40 хв. м.
Львів № 813/4241/14
Львівський окружний адміністративний
суд, суддя Кедик М.В.,
за участю секретаря судового засідання
представника позивача - ОСОБА_1
представника відповідача - Буляка І.Я.
розглянувши в судовому засіданні
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_3 до Львівського державного
університету внутрішніх справ про
визнання неправомірними дій і
зобов'язання нарахувати та виплатити
одноразову грошову допомогу, -
ОСОБА_3 звернувся до Львівського
окружного адміністративного суду з
позовом до Львівського державного
університету внутрішніх справ, у якому
- визнати неправомірними дії
Львівського державного університету
внутрішніх справ щодо відмови ОСОБА_3 у
нарахуванні та виплаті одноразової
грошової допомоги при звільненні з
органів внутрішніх справ;
- зобов'язати Львівський державний
університет внутрішніх справ
нарахувати та виплатити ОСОБА_3,
одноразову грошову допомогу при
звільненні з органів внутрішніх справ
у розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивача наказом міністра внутрішніх
справ України від 30.11.2011 № 1257 о/с
звільнено з органів внутрішніх справ у
запас з постановленням на військовий
облік за пп. «є» п. 64 Положення про
проходження служби рядовим і
начальницьким складом органів
внутрішніх справ (за порушення
дисципліни). 29.04.2014 позивач звернувся до
Львівського державного університету
внутрішніх справ із заявою про виплату
одноразової грошової допомоги у
зв'язку із звільненням із органів
внутрішніх справ. Однак, листом від
23.05.2014 № 10/1276 відповідач з посиланням на
ст. 9 Закону України «Про пенсійне
забезпечення військовослужбовців та
осіб начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» та п. 10
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей», вказав на відсутність
підстав для виплати йому одноразової
допомоги та відмовив у нарахуванні та
виплаті такої. Вважає, що відповідач
своїми діями порушив законні права
позивача на отримання одноразової
грошової допомоги в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав у
повному обсязі, надав пояснення
аналогічні викладеним у позовній заяві
та додатково зазначив, що
законодавством визначено права всіх
осіб рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяких інших осіб, зокрема,
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ України, на
отримання одноразової грошової
допомоги із врахуванням усіх можливих
причин звільнення зі служби, при цьому
перелік службовців, які позбавлені
такого права, є вичерпним. Відтак
нормами законодавства, на які
покликався відповідач у листі від
23.05.2014 № 10/1276, не встановлено обмежень
щодо виплати одноразової грошової
допомоги особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ у разі їх звільнення за порушення
Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
підстав зазначених у письмових
запереченнях та вказав, що позивач був
звільнений із Львівського державного
університету внутрішніх справ у запас
(з поставленням на військовий облік) за
пп. «є» п. 64 Положення (за порушення
дисципліни), тому виплата одноразової
грошової допомоги відповідно до ст. 9
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» йому не передбачена.
Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини справи, на яких ґрунтуються
позовні вимоги, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд встановив.
ОСОБА_3 працював у Львівському
державному університеті внутрішніх
справ з 17.05.2010 на посаді проректора
Львівського державного університету
внутрішніх справ з економічних питань
та ресурсного забезпечення (наказ МВС
про призначення від 12.05.2010 № 807 о/с,
наказ ЛДУВС про призначення від 17.05.2010
№ 189 о/с).
Наказом міністра внутрішніх справ
України від 25.11.2011 № 1975 «Про
надзвичайну подію у Львівському
державному університеті внутрішніх
справ та покарання винних» за
неналежне виконання своїх
функціональних обов'язків, порушення
вимог наказу МВС від 15.04.1995 № 233 «Про
затвердження Настанови по службі
озброєння в органах внутрішніх справ
та вищих навчальних закладах МВС
України», Статуту Львівського
державного університету внутрішніх
справ, затвердженого наказом МВС від
06.02.2006 № 116, та самоусунення від
контролю за діями підлеглих, що
призвело до викрадення зі складів
озброєння університету зброї,
полковника міліції ОСОБА_3, проректора
з економічних питань та ресурсного
забезпечення Львівського державного
університету внутрішніх справ,
звільнено з органів внутрішніх справ.
Наказом міністра внутрішніх справ
України від 30.11.2011 № 1257 о/с «По
особовому складу», відповідно до
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ, ОСОБА_3,
проректора Львівського державного
університету внутрішніх справ з
економічних питань та ресурсного
забезпечення, звільнено з органів
внутрішніх справ у запас (з
постановленням на військовий облік) за
п. 64 «є» (за порушення дисципліни).
На підставі наказів МВС України від
25.11.2011 № 1975 та від 30.11.2011 № 1257, наказом
Львівського державного університету
внутрішніх справ від 07.12.2011 № 456-о/с дек
ОСОБА_3 (Е-177961), проректора Львівського
державного університету внутрішніх
справ з економічних питань та
ресурсного забезпечення, звільнено з
органів внутрішніх справ у запас (з
постановленням на військовий облік) за
п. 64 «є» (за порушення дисципліни)
Положення про проходження служби
рядовим і начальницьким складом
органів внутрішніх справ з 07.12.2011.
Вислуга років станом на 07.12.2011 в
календарному обчислені складає 24 роки
04 місяці 06 днів, у пільговому обчислені
- 29 років 03 місяці 00 днів.
Позивач 29.04.2014 звернувся до Львівського
державного університету внутрішніх
справ із заявою про виплату
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби.
Відповідач листом від 23.05.2014 № 10/1276 з
посиланням на ст. 9 Закону України «Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців та осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ» та п. 10
Постанови Кабінету Міністрів України
від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення
вислуги років, призначення та виплати
пенсій і грошової допомоги особам
офіцерського складу, прапорщикам,
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та членам
їхніх сімей», вказав на відсутність
підстав для виплати позивачу
одноразової грошової допомоги.
Позивач вважає, що Львівський
державний університет внутрішніх
справ своїми діями порушив законні
права позивача на отриманням
одноразової грошової допомоги в
розмірі 50 відсотків місячного
грошового забезпечення за кожний
повний календарний рік служби, відтак
звернувся із вказаним позовом до суду.
Даючи правову оцінку спірним
правовідносинам, суд виходив з
Спірні правовідносини регулюються
Конституцією України, Законом України
09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», зі змінами та доповненнями в
редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин (далі - Закон №
2262-XII), Порядком обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі -
Порядок № 393)
Згідно зі ст. 9 Закону № 2262-XII
особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають
право на пенсію за цим Законом та
звільняються зі служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50
відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби. У разі
звільнення зі служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту, у
зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, а також у
зв'язку з настанням особливого
періоду та небажанням продовжувати
військовослужбовцем-жінкою, яка має
дитину (дітей) віком до 16 років
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби виплачується
за наявності вислуги 10 років і більше.
Особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, при
звільненні зі служби за власним
бажанням, через сімейні обставини
або інші поважні причини, перелік
визначається Кабінетом Міністрів
України, які мають вислугу 10 років і
більше виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.
Особам рядового, сержантського,
старшинського та офіцерського складу
та деяким іншим особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, при
звільненні зі служби за службовою
невідповідністю, у зв'язку із
систематичним невиконанням умов
контракту військовослужбовцем чи у
зв'язку з обвинувальним вироком суду,
що набрав законної сили, у зв'язку з
набранням законної сили рішенням суду
щодо притягнення до відповідальності
за адміністративне корупційне
правопорушення, пов'язане з порушенням
обмежень, передбачених Законом України
"Про засади запобігання і протидії
корупції" (3206-17), одноразова грошова
допомога, передбачена цією статтею, не
Відповідно до п. 10 Порядку № 393
військовослужбовцям, крім
військовослужбовців строкової
військової служби, особам рядового і
начальницького складу органів
внутрішніх справ, Державної інспекції
техногенної безпеки, Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації, державної пожежної
охорони, органів і підрозділів
цивільного захисту, податкової
кримінально-виконавчої служби:
- які звільняються із служби за станом
здоров'я, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 50 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби;
- які звільняються із служби за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, за наявності
вислуги 10 років і більше виплачується
одноразова грошова допомога в розмірі
50 відсотків місячного грошового
забезпечення за кожний повний
календарний рік служби;
- які звільняються із служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або з
інших поважних причин, перелік яких
визначається Кабінетом Міністрів
України, та мають вислугу 10 років і
більше, виплачується одноразова
грошова допомога в розмірі 25 відсотків
місячного грошового забезпечення за
кожний повний календарний рік служби.
Зазначеним в абзаці першому цього
пункту військовослужбовцям і особам
рядового і начальницького складу, які
звільняються із служби за службовою
невідповідністю, у зв'язку із
систематичним невиконанням ними умов
контракту, у зв'язку з обвинувальним
вироком суду, що набрав законної сили,
одноразова грошова допомога не
виплачується.

З наведених норм вбачається, що
передумовою виплати одноразової
грошової допомоги є звільнення зі
служби за станом здоров'я, за віком, у
зв'язку із скороченням штатів або
проведенням організаційних заходів,
закінченням строку контракту, у
зв'язку з безпосереднім
підпорядкуванням близькій особі,
систематичним невиконанням умов
контракту командуванням, а також
звільнення зі служби за власним
бажанням, через сімейні обставини або з
інших поважних причин.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 04.03.1994 № 150, в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин, затверджено Перелік
сімейних обставин та інших поважних
причин, що можуть бути підставою для
звільнення військовослужбовців, які
проходять службу за контрактом на
посадах рядового, сержантського і
старшинського складу, прапорщиків,
мічманів та офіцерів з військової
служби. Такими є:

- смерть дружини (чоловіка)
військовослужбовця, якщо на його
вихованні залишилися одна
неповнолітня дитина або декілька
дітей;

- розірвання шлюбу, якщо на вихованні
військовослужбовця залишилися згідно
з рішенням суду одна неповнолітня
дитина або декілька дітей;

- взяття шлюбу військовослужбовцем з
громадянкою (громадянином) України чи
особою без громадянства, яка (який)
вибуває для постійного проживання за
межі України, або з іноземною
громадянкою (громадянином), яка (який)
проживає за межами України;

- хвороба військовослужбовця чи
дружини (чоловіка), дитини, а також
батьків своїх чи дружини (чоловіка), які
проживають разом з ним, якщо ця хвороба
перешкоджає проходженню служби в даній
місцевості (згідно з медичним
висновком), за неможливості
переведення до іншої місцевості;

- необхідність догляду за хворою
дружиною (чоловіком), дитиною, а також
батьками своїми чи дружини (чоловіка) -
за медичним висновком;

- наявність у військовослужбовця трьох
і більше дітей;

- наявність у
військовослужбовців-жінок дитини
віком до трьох років або дитини віком
до шести років, яка потребує домашнього
догляду за висновком
військово-лікарської комісії, а в
одиноких матерів - дитини віком до
чотирнадцяти років або дитини -
інваліда.

У вказаному переліку звільнення за
порушення дисципліни не зазначено.

Таким чином, звільнення за порушення
дисципліни не є поважною причиною
звільнення з військової служби і не
передбачено як підстава для виплати
грошової допомоги.

Позивач стверджує, що Законом № 2262-XII та
Порядком № 393 не встановлено обмежень
щодо виплати одноразової грошової
допомоги особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ у разі їх звільнення за порушення
дисципліни, відтак позивачу належить
виплата одноразової грошової допомоги.

Суд вважає такі доводи безпідставними,
оскільки вказаними нормами чітко
визначено підстави виплати такої
допомоги, серед яких виплата
одноразової грошової допомоги у разі
звільнення за порушення дисципліни не
передбачена.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У силу вимог ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім того, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову, а суд згідно
ст. 86 зазначеного Кодексу оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

За результатами судового розгляду
справи позивачем не доведено
підставності позовних вимог, натомість
відповідач належними та допустимими
доказами підтвердив, що у спірних
правовідносинах, дії посадових осіб
Львівського державного університету
внутрішніх справ були вчинені на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб визначений законодавством
України, обґрунтовано та розсудливо, з
урахуванням усіх необхідних обставин.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено,
що завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Оскільки судом не встановлено
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів позивача зі сторони
відповідача, позовні вимоги до
задоволення не підлягають.

Щодо судових витрат, то відповідно до
ст. 5 Закону України «Про судовий збір»
такі стягненню з позивача не
підлягають.

Керуючись ст.ст. 7-14, 69-71, 158-163, 167 КАС
України, суд -

п о с т а н о в
и в :

У задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції може
бути оскаржена до Львівського
апеляційного адміністративного суду.

Згідно ст. 186 КАС України, апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього ж Кодексу апеляційна
скарга подається протягом десяти днів
з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень було
повідомлено про можливість отримання
копії постанови суду безпосередньо в
суді, то десятиденний строк на
апеляційне оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Постанова суду першої інстанції,
набирає законної сили у порядку та
строки згідно ст. 254 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 14
серпня 2014 року.

Суддя
Кедик М.В.