Справа № 750/5695/14
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/5695/14
інстанції: Литвиненко І. В.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

28 серпня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді:
Беспалова О. О.

суддів:
Ключковича В. Ю., Чаку Є. В.

за участю секретаря:
Тур В. В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Києві апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові на постанову
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 07 липня 2014 р. у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Чернігові, третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
публічне акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про
визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Деснянського
районного суду м. Чернігова з позовом
до управління Пенсійного фонду України
в м. Чернігові, третя особа публічне
акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка" про
визнання відмови у призначенні пенсії
на пільгових умовах неправомірною та
зобов'язання призначити пенсію за
віком на пільгових умовах за списком №
2, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р. з 22.05.2013
р.

Постановою Деснянського районного
суду м. Чернігова від 07 липня 2014 р. позов
задоволено частково.

Визнано дії управління Пенсійного
фонду України в м. Чернігові з приводу
відмови в призначенні пенсії ОСОБА_2 за
віком на пільгових умовах за списком №
2, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року
неправомірними.

Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в місті Чернігові
призначити ОСОБА_2 з 22.05.2014 р. пенсію за
віком на пільгових умовах за списком №
2, затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову в частині
задоволення позову, постановити нове
рішення, яким позовні вимоги залишити
без задоволення у повному обсязі,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи, в судове
засідання не з'явилися. Про причини
своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи
достатньо письмових доказів для
правильного вирішення апеляційної
скарги, а особиста участь сторін в
судовому засіданні - не обов'язкова,
колегія суддів у відповідності до ч. 4
ст. 196 КАС України визнала можливим
проводити апеляційний розгляд справи
за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування
судового засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснювалося.

Відповідно до ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судове рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги в частині
задоволення позовних вимог.

Заслухавши суддю - доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду - без змін з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
було вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач була зарахована на
Чернігівську фабрику гумо-технічних
виробів ученицею швачки швейного цеху
хімзахисту з 08.02.1982 року.

З 01.08.1992 року працювала на тому ж
підприємстві швачкою з нормальними
умовами праці.

З 30.05.2008 р. звільнена за власним
бажанням.

Згідно довідки ПАТ ВТФ «Сіверянка»
позивач працювала повний робочий день
безпосередньо у виробництві засобів
хімічного захисту з 08.02.1982 року по 31.07.1982
року та з 01.08.1982 року по 31.12.1991 року (а.с.
13).

Пільговий трудовий стаж позивача
складає 9 років 10 місяців 24 дні, а отже,
оскільки позивачу виповнилось 51 рік,
вона має право на призначення
пільгової пенсії за списком № 2, а отже
дії відповідача щодо розгляду заяви
позивача від 22.05.2014 року та відмови в
призначенні пенсії є неправомірними.

Чернігівська фабрика гумо-технічних
виробів перетворена в закрите
акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма "Сіверянка"
28.12.1993 р., яке змінило свою назву на
публічне акціонерне товариство
виробничо-торгова фірма «Сіверянка».

Роботи на виробництві засобів
хімічного захисту були шкідливими і
давали право на державну пенсію на
пільгових умовах за списком № 2,
затвердженим постановою Ради
Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 р.

Надаючи правову оцінку обставинам
справи, колегія суддів зазначає
наступне.

Відповідно до частини першої,
підпунктів 1, 3 пункту 2 прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», який набрав чинності з 1
січня 2004 року, пенсійне забезпечення
осіб, які працювали на роботах із
шкідливими та важкими умовами праці за
списком № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників, робота в
яких дає право на пенсію за віком на
пільгових умовах, затверджених
Кабінетом Міністрів України та за
результатами атестації робочих місць,
на посадах, що дають право на
призначення пенсії за віком на
пільгових умовах, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
або матимуть право на пільгову пенсію
здійснюється за нормами цього Закону
відповідно до окремого законодавчого
акту через професійні та корпоративні
фонди.

Згідно із пунктом «б» статті 13 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
від 05.11.1991 № 1788-Х11 (чинний з 01.01.1992)
пенсію за віком на пільгових умовах
мають працівники, зайняті повний
робочий день на роботах з шкідливими та
важкими умовами праці, за Списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць за умовами
праці (чоловіки після досягнення 55
років при стажі роботи не менше 12 років
6 місяців на зазначених роботах, жінки -
50 років при стажі роботи не менше 10
років на зазначених роботах).

Працівникам, які мають не менше
половини стажу роботи із шкідливими та
важкими умовами праці, пенсії на
пільгових умовах призначаються із
зменшенням віку, передбаченого статтею
12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6
місяців такої роботи чоловікам і за
кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з пунктом 3 наказу Міністерства
праці та соціальної політики України
від 18.11.2005 р. № 383 «Порядок застосування
Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах»
(далі - Порядок) при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Працівники, професії та посади яких
передбачені Списком №2, користуються
правом на пенсію за віком на пільгових
умовах, якщо умови їх праці в період
роботи після введення в дію Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
відповідають умовам (показникам),
встановленим у Списках.

Відповідно до п. 2 Порядку застосування
Списків №1 і №2 виробництв, робіт,
професій, посад і показників при
обчисленні стажу роботи, що дає право
на пенсію за віком на пільгових умовах,
під повним робочим днем
слід уважати виконання робіт в умовах,
передбачених Списками, не менше 80
відсотків робочого часу,
установленого для працівників даного
виробництва, професії чи посади, з
урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт,
пов'язаних з виконанням своїх трудових
обов'язків.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка, а в разі відсутності
її чи відповідних записів у ній
наявність трудового стажу
підтверджується в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до «Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсії за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.08.1993 р. № 637, - основним документом,
що підтверджує стаж роботи, є трудова
книжка.

За відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами. У тих випадках, коли в
трудовій книжці відсутні відомості, що
визначають право на пенсії на
пільгових умовах або за вислугу років,
установлені для окремих категорій
працівників, для підтвердження
спеціального трудового стажу
приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників (додаток № 5).

Згідно пункту 4.1 Порядку при
призначенні пенсії за віком на
пільгових умовах для зарахування до
стажу, який дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, певного 5-річного
періоду роботи зі шкідливими і важкими
умовами праці після 21.08.92, відповідне
право впродовж цього періоду повинне
бути підтверджене за результатами
атестації.

Частина третя статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення»
встановлює, що порядок пенсійного
забезпечення осіб, які працювали до
введення в дію цього Закону на роботах
зі шкідливими і важкими умовами праці,
передбачений законодавством, що діяло
раніше, визначається статтею 100 даного
Закону.

Відповідно до п. «б» статті 100 Закону №
1788 особам, які працювали до введення в
дію цього Закону на роботах із
шкідливими і важкими умовами праці,
передбаченими раніше діючим
законодавством, пенсії за віком
призначаються на таких умовах: особам,
які не мають повного стажу роботи і
шкідливими і важкими умовами праці,
вік, необхідний для призначення пенсії
відповідно до статті 12, знижується
пропорційно наявному стажу в порядку,
передбаченому статтями 13-14 цього
Закону, виходячи з вимог цього стажу,
встановлених раніше діючим
законодавством.

Ураховуючи, що позивач станом на 01.01.1992
р. мав неповний стаж роботи на посадах
за Списком № 2, що надавав йому право на
призначення пільгової пенсії згідно з
вимогами законодавства, яке діяло до
набрання чинності Законом України «Про
пенсійне забезпечення», суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності підстав для застосування
положень статті 100 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» до спірних
правовідносин.

Натомість, колегія суддів зазначає, що
застосування списків, що діють у період
роботи виключно за останньою посадою
не знайшли свого підтвердження з точки
зору дії законодавства у часі всупереч
твердженню відповідача.

Так відповідач вважає, що до посади
позивача, працюючого з 01.08.1992 р. слід
застосовувати списки, визначені
нормативним актом, що був прийнятий
26.01.1991 р.

Між тим, Порядком № 383 чітко
регламентовано застосування при
визначенні права на пенсію за віком на
пільгових умовах списків, що чинні на
період роботи особи, а тому колегія
суддів приходить до висновку, що
відносно періоду роботи позивача до
26.01.1991 р. слід застосовувати норми, що
діяли на момент роботи.

Також колегією суддів не приймаються
до уваги доводи апелянта, щодо
відсутності у позивача пільгового
десятирічного стажу, зважаючи на
диспозитивність норми ст. 100 Закону №
1788, яка дозволяє також за умови меншого
пільгового стажу призначати пільгову
пенсію пропорційно наявному стажу.

Зважаючи на вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновками суду
першої інстанції про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують позиції суду першої
інстанції та апеляційним судом
відхиляються.

Доводи апелянта стосовно зазначення в
мотивувальній частині рішення
інформації щодо ОСОБА_3, яка (який) не є
стороною по справі, колегія суддів
зауважує, що інформація, викладена
судом першої інстанції стосовно цієї
особи, стосується позивача та
підтверджується матеріалами справи, з
огляду на що колегія суддів приходить
до висновку, що судове рішення суду
першої інстанції містить описку та на
суть розглянутої справи не впливає, а
тому скасуванню судове рішення з цих
підстав не підлягає.

Згідно статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
ухвалив оскаржуване рішення
відповідно до норм матеріального права
при дотриманні норм процесуального
права, а тому підстави для його
скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200,
205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в м. Чернігові
на постанову Деснянського районного
суду м. Чернігова від 07 липня 2014 р. у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в м. Чернігові, третя особа, що
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, публічне акціонерне
товариство виробничо-торгова фірма
"Сіверянка" про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії залишити без задоволення.

Постанову Деснянського районного суду
м. Чернігова від 07 липня 2014 р. залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України в порядку і строки, визначені
ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя

О. О. БеспаловСуддя В. Ю.
КлючковичСуддя Є. В. Чаку (Повний
текст ухвали виготовлено 02.09.2014 року)

.

Головуючий суддя
Беспалов О.О.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Чаку Є.В.