Справа № 2а-7932/10/0870
Суддя: Приходько І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Київ К/9991/61383/12

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України у
складі Приходько І. В.
Бухтіярової І. О. Муравйов О.В.,
розглянувши в попередньому судовому
засіданні

касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби

на постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 р.

та ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 р.

у справі № 2а-7932/10/0870

за позовом Відкритого акціонерного
товариства «Мотор-Січ»

до Спеціалізованої державної
податкової інспекції по роботі з
великими платниками податків у м.
Запоріжжі

про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року Відкрите акціонерне
товариство «Мотор-Січ» (далі - позивач,
ВАТ «Мотор-Січ») звернулось до
Запорізького окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
(далі - відповідач, СДПІ по роботі з ВПП
у м. Запоріжжі), в якому просило суд
визнати протиправними та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 06.04.2010 р. та прийнятих на його
підставі за наслідками оскарження
податкових повідомлень-рішень №
/1, № /2, № /1.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 р.,
яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11.09.2012 р.,
адміністративний позов задоволено:
визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 06.04.2010 р., прийняте
Спеціалізованою державною податковою
інспекцією по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі, та
прийняті на його підставі за
наслідками оскарження податкові
повідомлення-рішення № /1, №
/2, № /1.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями судів першої та апеляційної
інстанцій, відповідач звернувся до
Вищого адміністративного суду України
з касаційною скаргою, в якій, з
посиланням на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просив скасувати постанову
Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 р. і прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити повністю.

Позивач у письмових запереченнях проти
доводів касаційної скарги заперечував,
вважає оскаржувані судові рішення
законними, обґрунтованими та
прийнятими у відповідності до норм
діючого законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
касаційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що посадовими особами
Спеціалізованої державної податкової
інспекції по роботі з великими
платниками податків у м. Запоріжжі
проведено позапланову виїзну
перевірку ВАТ «Мотор Січ» з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість з напрямом
відшкодування на розрахунковий
рахунок платника у банку за січень 2010
р., яка виникла за рахунок від'ємного
значення з ПДВ, що декларувалось в
період з 01.01.2010 р. по 31.01.2010 р., за
результатами якої складено акт від
24.03.2010 р. № 91/08-02/14307794 та встановлено
порушення позивачем пп. 7.4.1 п. 7.4, пп. 7.7.1,
абз. «а» пп. 7.7.2 п. 7.7 ст. 7 Закону України
«Про податок на додану вартість», п.п.
5.12.5 п. 5.12 «Порядку заповнення та подачі
податкової декларації по податку на
додану вартість», затвердженого
Наказом Державної податкової
адміністрації України від 30.05.1997 р. № 166,
внаслідок чого підприємством завищено
суму податкового кредиту за січень 2010
р., що призвело до завищення від'ємного
значення та бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість за
перевіряємий період у розмірі 32 934 грн.

На підставі вказаного акту податкової
перевірки відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0 від 06.04.2010 р. про зменшення суми
бюджетного відшкодування з податку на
додану вартість у розмірі 32 934 грн.

За наслідками розгляду скарг позивача,
які залишені податковими органами без
задоволення, прийняті також податкові
повідомлення-рішення № /1, №
/2, № /3.

Суму бюджетного відшкодування
зменшено за вантажно-митними
деклараціями від 19.01.2010 р. № 112000011/2010/000090
на ввезення регулятору РПР-ЗА, що є
частиною авіадвигуна ФТВЗ-117МТ та
знятий з виробу в результаті ремонту,
який здійснювався шляхом заміни, що
підтверджено технічними звітами та
записами у формулярах двигунів та від
13.01.2010 р. № 112000011/0/000020 на ввезення
газотурбінного приволу АІ-20ДМЄ для
газотурбінних електростанцій типу
ПАЕС-2500Г, який є інноваційним продуктом
ВАТ «Мотор Січ», встановлюється для
демонстраційних випробувань у складі
когенераційної установки, яка
експлуатується в Румунії. Нагляд за
експлуатацією та фіксуванням робочих
параметрів здійснює компанія S.C. Turbo Tech
S. R. L., які виробником використовуються
для доробки та удосконалення виробу.

Як вбачається з акту перевірки від
24.03.2010 р. № 91/08-02/14307794 підставою для
зменшення суми бюджетного
відшкодування слугував висновок
податкового органу про порушення
позивачем пп. 7.4.1, 7.7.1, 7.7.2 ст. 7 Закону
України «Про податок на додану
вартість», внаслідок віднесення до
податкового кредиту сум згідно
вантажно-митних декларацій, на
підставі яких позивачем було ввезено
на митну територію України матеріальні
цінності за характером угоди « 84».

Суди першої та апеляційної інстанцій
вирішуючи спір по суті та
задовольняючи позовні вимоги, виходили
з того, що отримане за вантажно-митними
деклараціями майно було поставлене
підприємству в обмін на раніше
експортовані запасні частини, що зняті
в результаті здійснення ремонту, яке за
умовами контрактів переходить у
власність ВАТ «Мотор Січ» та дійшли
правомірного висновку про достатність
ознак його придбання, пов'язаність з
виробничим процесом та подальшим його
використанням у господарській
діяльності, що свідчить про
правомірність включення податку на
додану вартість, сплаченого митному
органу під час його розмитнення, до
складу податкового кредиту.

Колегія суддів касаційної інстанції
погоджується з такою позицією судів
попередніх інстанцій виходячи з
наступного.

Згідно положень ст.70 Митного Кодексу
України, метою митного оформлення є
підтвердження відомостей, отриманих
при митному контролі товарів, що
переміщуються через кордон України, та
оформлення результатів такого
контролю. Декларування здійснюється
шляхом заявки у встановленій формі
відомостей про товари, мету їх
переміщення, та інших відомостей
необхідних для здійснення їх митного
контролю. Такі відомості зазначаються
у відповідних графах вантажно-митної
декларації.

Відповідно до встановленої форми
декларації в графі 1 зазначається тип
такої декларації, який відповідає
митному режиму, в який оформлюється
товар, а саме ІМ 40 - режим імпорту. В
графі 24 зазначається характер (тип)
угоди, перелік яких встановлений
наказом Державної митної служби
України №1048 від 12.12.2007 року. Тип угоди
відповідає змісту правочину, на
виконання якого здійснюється поставка
матеріальних цінностей та відображає
спосіб розрахунків за поставлений
товар. Характер угоди "84" означає
відсутність розрахунків з
постачальником у зв'язку з поверненням
раніше вивезених матеріальних
цінностей, або з заміною одних
матеріальних цінностей на інші.

Згідно пп. 3.1.2, пп.7.3.6, пп.7.5.2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» об'єктом оподаткування є
операції платників податку з ввезення
на митну територію України товарів у
митному режимі "імпорт" або "реімпорт".
При цьому з метою оподаткування до
імпорту також прирівнюється ввезення
з-за меж митного кордону України на
митну територію України товарів
(супутніх послуг) за договорами лізингу
(оренди) (у тому числі у разі повернення
об'єкта лізингу лізингодавцю -
резиденту або іншій особі за
дорученням такого лізінгодавця)
застави, та іншими договорами, які не
передбачають передання права
власності на такі товари (майно); в
момент розмитнення товару у імпортера
виникає обов'язок сплати митним
органам ПДВ з вартості товару, що
оформлюється у митному режимі "імпорт",
після чого у платника податку виникає
право на податковий кредит, яким
позивач користувався впродовж
перевіряємого періоду.

При цьому слід зазначити, що формування
податкового кредиту Закон України «Про
податок на додану вартість» пов'язує з
надмірною сплатою цього податку, чи то
постачальнику, чи то митному органу, а
також з обов'язковою умовою
використання товару (послуги) у
господарській діяльності платника
податку, але не з наявністю грошових
розрахунків з постачальником.

Відповідно до підпункту 7.2.7 п.7.2 ст.7
Закону України «Про податок на додану
вартість» передбачено, що документом,
що посвідчує право на отримання
податкового кредиту, вважається
вантажна митна декларація, оформлена
відповідно до вимог законодавства, яка
підтверджує сплату податку на додану
вартість, або погашений податковий
вексель. У зв'язку з забороною на
надання відстрочок сплати податкових
зобов'язань, підприємство сплачує
митним органам ПДВ, пов'язаний з
імпортом, грошовими коштами, що
зазначено у наданих суду
вантажно-митних декларацій.

Таким чином податком на додану
вартість оподатковуються ввезені
товари з-за меж митного кордону України
в режимі імпорту, а суми ПДВ, сплачені
при такому імпорті, включаються до
складу податкового кредиту звітного
періоду, за умови їх підтвердження
вантажно-митними деклараціями.

Судами встановлено, що за умовами
договорів, укладених позивачем з
контрагентом, зняті в процесі ремонту
запасні частини переходять у власність
ВАТ «Мотор Січ». Отримане за
вантажно-митними деклараціями майно
поставлене позивачу в обмін на раніше
експортовані запасні частини, що зняті
в результаті здійснення ремонту,
пов'язано з виробничим процесом та
використовувалося у подальшій
господарській діяльності.

З огляду на викладене, суди попередніх
інстанцій дійшли правильного висновку,
що податок на додану вартість,
сплачений позивачем митному органу під
час його розмитнення, правомірно
включений позивачем до складу
податкового кредиту.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав вважати, що при прийнятті
оскаржуваних рішень, судами першої та
апеляційної інстанцій були порушені
норми матеріального та процесуального
права.

Відповідно до частини третьої статті
2201 Кодексу адміністративного
судочинства України суд касаційної
інстанції відхиляє касаційну скаргу і
залишає рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій виконано всі
вимоги процесуального законодавства,
всебічно перевірено обставини
справи, вирішено справу у
відповідності до норм матеріального
права, постановлено обґрунтовані
рішення, в яких повно відображені
обставини, що мають значення для
справи. Порушень норм матеріального
права, які могли призвести до зміни чи
скасування рішень судів попередніх
інстанцій не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 220, 2201, 223, 224, 230, 231, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу Спеціалізованої
державної податкової інспекції по
роботі з великими платниками податків
у м. Запоріжжі Державної податкової
служби відхилити.

Постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 14.04.2011 р. та
ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 11.09.2012 р. у справі № 2а-7932/10/0870
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки, що встановлені статтями 236-238
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) І.В.
Приходько Судді: (підпис) І.О.
Бухтіярова (підпис) О.В. Муравйов