Справа № 2а/1570/1490/2011
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2014 р. м. Київ
К/9991/3900/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Карася О.В.

Кошіля
В.В.

за участю секретаря судового
засідання: Горголь І.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси, до якої приєдналась
Прокуратура Одеської області,

на постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року

та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року

у справі № 2а/1570/1490/2011

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орбіта»

до Державної податкової інспекції у
Приморському районі м. Одеси,

за участю Прокуратури Приморського
району м. Одеси,

Прокуратури Одеської області

про скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 16 червня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня 2011
року, адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Орбіта» (далі - ТОВ
«Орбіта»; позивач) до Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси (далі - ДПІ у
Приморському районі м.
Одеси; відповідач) задоволено.
Скасовано податкові
повідомлення-рішення №
/0 від 21 серпня 2009 року, № /1
від 29 жовтня 2009 року, № /3
від 24 грудня 2010 року, № /1 від 29
жовтня 2009 року, № /3 від 24
грудня 2010 року.

Не погоджуючись з прийнятими
судовими рішеннями у справі,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку до Вищого адміністративного
суду України.

В поданій касаційній скарзі, ДПІ у
Приморському районі м. Одеси,
посилаючись на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
матеріального права, просить скасувати
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від
16 червня 2011 року, ухвалу Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 21 грудня 2011 року та
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити в
повному обсязі.

Прокуратура Одеської області в
заяві про приєднання до касаційної
скарги підтримує її вимоги.

В запереченні на касаційну скаргу
позивач просить залишити її без
задоволення, а постановлені у справі
судові рішення - без змін.

Перевіривши правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга, до якої
приєдналась прокуратура, не підлягає
задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну невиїзну (камеральну)
перевірку податкової декларації
ТОВ «Орбіта» з податку на додану
вартість за червень 2009 року, за
результатами якої складено акт № 9792/15-2
від 13 серпня 2009 року.

На підставі зазначеного акту
перевірки ДПІ у Приморському районі
м. Одеси прийнято податкове
повідомлення-рішення № /0 від 21
серпня 2009 року, яким позивачу визначено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість у розмірі 1
615 146,05 грн. (1 538 234,33 грн. - основний
платіж, 76 911,72 грн. - штрафні
(фінансові) санкції).

За результатами
адміністративного оскарження, скарги
товариства залишено без задоволення, а
також прийнято податкові
повідомлення-рішення № /1 від
29 жовтня 2009 року та № /3 від 24
грудня 2010 року. Крім того, збільшено
суму податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на 166 666,70
грн. за основним платежем та на 8 333,33
грн. за штрафними (фінансовими)
санкціями, що стало підставою для
прийняття податкових
повідомлень-рішень № /1 від
29 жовтня 2009 року та № /3 від 24
грудня 2010 року.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ
«Орбіта» підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті
7 Закону України від 03 квітня 1997 року №
168/97-ВР «Про податок на додану вартість»
(в редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин; далі - Закон
№ 168/97-ВР) у зв'язку з неправомірним
включенням до складу податкового
кредиту в червні 2009 року сум податку на
додану вартість на підставі податкових
накладних, виписаних на його адресу
постачальниками у попередніх звітних
періодах, а саме - протягом вересня -
грудня 2006 року, січня - грудня 2007 року,
січня - листопада 2008 року та
лютого 2009 року.

Обґрунтовуючи свою правову позицію,
контролюючий орган посилався на те, що
позивач мав право включити до
податкового кредиту суми податку на
додану вартість на підставі названих
податкових накладних лише в періодах
їх виписки за умови дотримання вимог
підпункту 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону
№ 168/97-ВР в частині подання до ДПІ у
Приморському районі м. Одеси заяв із
скаргами на контрагентів.

Задовольняючи адміністративний позов,
суди попередніх інстанцій виходили з
наступних мотивів, з якими
погоджується суд касаційної інстанції.

Пунктом 1.7 статті 1 Закону № 168/97-ВР
визначено, що податковий кредит
- це сума, на яку платник податку має
право зменшити податкове зобов'язання
звітного періоду, визначена згідно з
цим Законом.

Згідно з підпунктом 7.5.1 пункту 7.5 статті
7 Закону № 168/97-ВР датою виникнення
права платника податку на податковий
кредит вважається дата здійснення
першої з подій: або дата списання
коштів з банківського рахунку платника
податку в оплату товарів (робіт,
послуг), дата виписки відповідного
рахунку (товарного чека) - в разі
розрахунків з використанням кредитних
дебетових карток або комерційних
чеків; або дата отримання податкової
накладної, що засвідчує факт придбання
платником податку товарів (робіт,
послуг).

Відповідно до підпункту 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР податкова
накладна видається платником податку,
який поставляє товари (послуги), на
вимогу їх отримувача, та є підставою
для нарахування податкового кредиту.

У разі відмови з боку
постачальника товарів (послуг) надати
податкову накладну або при порушенні
ним порядку її заповнення отримувач
таких товарів (послуг) має право додати
до податкової декларації за звітний
податковий період заяву зі скаргою на
такого постачальника, яка є підставою
для включення сум цього податку до
складу податкового кредиту. До заяви
додаються копії товарних чеків або
інших розрахункових документів, що
засвідчують факт сплати податку
внаслідок придбання таких товарів
(послуг).

Отримання такої скарги є
підставою для проведення позапланової
виїзної перевірки такого
постачальника для з'ясування
достовірності та повноти нарахування
ним зобов'язань з цього податку за
такою цивільно-правовою операцією.

Згідно з підпунктом 7.4.5 пункту 7.4 статті
7 Закону № 168/97-ВР не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту).

Таким чином, якщо платник не
скористався правом подачі заяви,
передбаченим підпунктом 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону № 168/97-ВР, та не
звернувся до контролюючого органу із
скаргою, то він не має права включати до
складу податкового кредиту суму
податку на додану вартість, не
підтверджену податковою накладною.

Водночас у випадку, коли право платника
податку на податковий кредит
підтверджується податковими
накладними, отриманими після
закінчення податкових періодів, в яких
фактично відбулись господарські
операції, суми податку на додану
вартість, вказані в таких податкових
накладних, можуть бути включені до
складу податкового кредиту в межах
строку давності, встановленого
підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті
15 Закону України від 21 грудня 2000 року №
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин).

За наведених обставин, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає постанову Одеського
окружного адміністративного суду від 16
червня 2011 року та ухвалу
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня
2011 року такими, що прийняті з
правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 224, 230,
231 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Приморському
районі м. Одеси, до якої
приєдналась Прокуратура Одеської
області, залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 16 червня 2011
року та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 21 грудня
2011 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3 розділу
IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Карась О.В.

Кошіль В.В.