Справа № 804/9034/14
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2014-08-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
08 серпня 2014 р.Справа № 804/9034/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Горбалінського В.В.
при секретарі судового засідання -
представника позивача - Голубєва А.О.
представника відповідача - Бейгул А.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтек Плюс» до
державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення, -
04.07.2014 року Дніпропетровським окружним
адміністративним судом відкрито
провадження у справі за позовом
товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтек Плюс» до
державної податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області, в якому позивач просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення від
В обґрунтування позовних вимог
позивачем зазначено, що державною
податковою інспекцією у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області на підставі висновків,
викладених у акті перевірки від 30.05.2014
року № 1529/04-66-15-00/33325038, винесено
податкове повідомлення - рішення від
визначено суму грошового зобов'язання
з податку на додану вартість в розмірі
177 317,50 грн. Позивач з зазначеним
рішенням не погоджується, вважає його
безпідставним, необґрунтованим та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
здійснював господарську діяльність у
відповідності до вимог податкового
законодавства.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі та надав суду пояснення
відповідно до обставин, викладених у
позовній заяві.

Представник відповідача проти позову
заперечував та зазначив, що податкове
повідомлення-рішення винесене у
відповідності до вимог чинного
законодавства та ґрунтується на
висновках, викладених в акті перевірки
від 30.05.2014 року № 1529/04-66-15-00/33325038,
відповідно до яких в ході перевірки
виявлено заниження суми податку на
додану вартість за лютий 2014 року на
суму 141 853,93 грн. Враховуючи викладене,
відповідач вважає, що висновки
податкового органу є обґрунтованими та
правомірними, а тому податкове
повідомлення-рішення скасуванню не
підлягає.

Суд, заслухавши пояснення осіб, що
беруть участь у справі, дослідивши
письмові докази, зазначає наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Комтек Плюс»
зареєстроване як юридична особа 20.12.2004
року та перебуває на податковому
обліку у ДПІ в Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська.

30.05.2014 року працівниками державної
податкової інспекції у
Красногвардійському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області складено акт № 1529/04-66-15-00/33325038
«Про результати проведення
позапланової невиїзної перевірки ТОВ
«Комтек Плюс» з питань дотримання
вимог податкового законодавства під
час здійснення операцій з ТОВ
«Альфа-Синтез» за лютий 2014 року».

Згідно висновків вказаного акту
перевіркою встановлено:

1. документальне підтвердження
здійснення господарських відносин та
відображення в податковому обліку
господарських операцій та розрахунків
із ТОВ «Альфа-Синтез» (),
їх вид, обсяг, якість та розрахунки за
лютий 2014 року;

2. порушення п.п. 14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1
ст.44, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198
Податкового кодексу України, внаслідок
чого занижено суму податку на додану
вартість, що підлягає нарахуванню та
сплаті в бюджет за лютий 2014 року, у
розмірі 141 853,93 грн.

12.06.2014 року на підставі висновків,
викладених у вищевказаному акті,
податковим органом прийнято податкове
повідомлення-рішення № , яким
позивачу визначено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 177 317,50 грн., в тому
числі за основним платежем в розмірі 141
854 грн. та за штрафними санкціями - 35 463,50
грн.

Вирішуючи правомірність визначеного
податковим органом ТОВ «Комтек Плюс»
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість, а також з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, правомірності
формування податкового кредиту суд
зазначає, що йому належить з'ясувати,
зокрема, такі обставини, як: рух активів
у процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Вказана позиція викладена в Листах
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 № 742/11/13-11 та від 01.11.2011 року
№1936/11/13-11.

Зокрема, у листі Вищого
адміністративного суду України від 2
червня 2011 року № 742/11/13-11 «Щодо
однакового застосування
адміністративними судами окремих
приписів Податкового кодексу України
та Кодексу адміністративного
судочинства України» проаналізовано
відповідні законодавчі норми та
наголошено на тому, що для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції, тобто достовірні первинні
документи. Також у листі визначено
приблизний перелік обставин, які
можуть указувати на відсутність
відповідної господарської операції.

Відповідно до зазначеного Листа,
витрати для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток, а
також податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість мають бути
фактично здійснені і підтверджені
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Водночас за відсутності факту
придбання товарів чи послуг або в разі,
якщо придбані товари чи послуги не
призначені для використання у
господарській діяльності платника
податку відповідні суми не можуть
включатися до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.
Навіть наявність у покупця належно
оформлених документів, необхідних для
віднесення певних сум до податкового
кредиту, зокрема виданих продавцями
податкових накладних, не є безумовною
підставою формування податкового
кредиту, якщо реальність здійснених
господарських операцій ставиться під
сумнів.

З акту перевірки вбачається, що
фактичною підставою для винесення
оспорюванного рішення стали висновки
податкового органу про відсутність
реального змісту у господарських
операціях позивача з придбання товару
у контрагента - ТОВ «Фортуна-Контракт»,
що в подальшому стало підставою для
реалізації товару, походження якого не
встановлено до ТОВ «Альфа-Синетз».

Окрім того, в акті перевірки зроблено
висновок про те, що ТОВ «Комтек Плюс»
отримало від ТОВ «Фортуна-Контракт»
паперові носії за формою первинних
документів, в яких наведені відомості,
що не відповідають фактичним (реальним)
обставинам справи, оскільки вони
складені на підставі недійсності
господарських операцій та відповідно
не можуть бути підставою для
відображення в бухгалтерському та
податковому обліку витрат.

Порядок проведення податковим органом
перевірок та оформлення результатів її
проведення визначені главою 8
Податкового кодексу України (статті 75 -
86) та Порядком оформлення результатів
документальних перевірок щодо
дотримання податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби,
платниками податків - фізичними
особами, затвердженого наказом
Міністерства фінансів України № 395 від
14.03.2013 року (далі - Порядок № 395).

Відповідно до статті 75 Податкового
кодексу України контролюючі органи
мають право проводити камеральні,
документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки. Документальною
перевіркою вважається перевірка,
предметом якої є своєчасність,
достовірність, повнота нарахування та
сплати усіх передбачених цим Кодексом
податків та зборів, а також дотримання
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на контролюючі органи,
дотримання роботодавцем законодавства
щодо укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому обліку
і пов'язані з нарахуванням і сплатою
податків та зборів, виконанням вимог
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, а також отриманих в
установленому законодавством порядку
контролюючим органом документів та
податкової інформації, у тому числі за
результатами перевірок інших
платників податків.

Згідно ст. 86 цього Кодексу результати
перевірок (крім камеральних та
електронних перевірок) оформлюються у
формі акта або довідки, які
підписуються посадовими особами
контролюючого органу та платниками
податків або їх законними
представниками (у разі наявності). У
разі встановлення під час перевірки
порушень складається акт. Якщо такі
порушення відсутні, складається
довідка.

Відповідно до Порядку № 395 акт
документальної перевірки повинен
містити систематизований виклад
виявлених під час перевірки фактів
порушень норм податкового, валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби (пункт 1.5.).

За результатами документальної
перевірки в акті викладаються всі
суттєві обставини діяльності платника
податків, які стосуються фактів
виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби (пункт 1.6.).

Факти виявлених порушень податкового,
валютного та іншого законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладено на органи державної
податкової служби, викладаються в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та повною мірою, з
посиланнями на первинні або інші
документи, які зафіксовані в обліку та
підтверджують наявність зазначених
фактів (пункт 1.7.).

Результати документальної перевірки
діяльності платника податків
складаються таким чином - у разі
встановлення перевіркою порушень
податкового законодавства за кожним
відображеним в акті фактом порушення
необхідно:

чітко викласти зміст порушення з
посиланням на конкретні пункти і
статті законодавчих актів, що порушені
платником податків, зазначити період
(місяць, квартал, рік) діяльності
платника податків та операцію, в
результаті якої здійснено це
порушення, при цьому додати до акта
письмові пояснення платника податків
або його законних представників щодо
встановлених порушень;

зазначити первинні документи, на
підставі яких вчинено записи з обліку,
та інші документи, пов'язані з
обчисленням і сплатою податків і
зборів, та докази, що підтверджують
наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних
документів або ненадання їх чи інших
документів, що підтверджують факт
порушення, зазначити інші докази, що
достовірно підтверджують наявність
факту порушення (пункт 2.3.2.2.).

Недоліків або помилок при оформленні
первинних документів позивача, які
були досліджені в ходів перевірки, з
його контрагентом постачальником - ТОВ
«Фортуна - Контракт» та контрагентом
покупцем - ТОВ «Альфа-Синтез» не
зазначено.

Висновки податкового органу зводяться
до того, що на підставі аналізу
автоматизованих систем по контрагенту
позивача - ТОВ «Фортуна-Контракт»
встановлено наявність господарських
операцій даного контрагента в серпні,
вересні, грудні 2013 року з ТОВ «Мега
Компані», постачальниками якого були
підприємства, що здійснювали
маніпулювання зі звітністю.

Проте вказані доводи податкового
органу суд вважає їх необґрунтованими,
оскільки при перевірці господарських
операцій досліджуються безпосередньо
первинні документи які відображають
зміст господарських операцій між
контрагентами в конкретний проміжок
час, в даному випадку лютий 2014 року.
Тому посилання відповідача на
господарській операції контрагента -
постачальника позивача, які мали місце
зокрема в серпні, вересні, грудні 2013
року є не доцільними, оскільки не
охоплюють період здійсненої перевірки.

Окрім того, податковим органом не було
зазначено ані в актах перевірки ані в
запереченнях на позовну заяву у зв'язку
із чим податковий орган дійшов
висновку про заниження позивачем
податку на додану вартість на суму 141
853,93 грн.

Тобто з акту перевірки неможливо дійти
висновку про будь-яке порушення
позивачем вимог податкового
законодавств при формуванні
податкового обліку.

Судом здійснено дослідження наданих
первинних документів та не виявлено
недоліків або помилок в їх оформленні.

Окрім того, підтвердження здійснення
господарських операцій та
відображення їх в податковому обліку
із ТОВ «Альфа-Синтез» за лютий 2014 року
відображено у висновках акту
перевірки.

На підставі наявних в матеріалах
справи податкових накладних позивачем
включено до сум податкового кредиту
суми сплаченого податку на додану
вартість.

Позивачем надано до суду як первинні
бухгалтерські документи так і всі інші
документи якими оформлені дані
операції, які підтверджують факт
здійснення господарських операцій
щодо придбання товарно-матеріальних
цінностей у вказаних контрагентів. При
цьому, суд звертає увагу на те, що
податковий орган ані в Акті перевірки,
ані в ході судового розгляду не ставив
під сумнів достовірність даних, які
містять вказані первинні
бухгалтерські документи, а також не
зазначав про невідповідність
первинних бухгалтерських документів
вимогам чинного податкового
законодавства, зокрема, відсутності у
них обов'язкових реквізитів.

Податковим органом не надано суду
доказів щодо наявності дефектів у
правовому статусі контрагентів
позивача, зокрема відсутності
реєстрації їх як платників податку на
додану вартість або припинення як
юридичних осіб на час укладання та
виконання угод.

Відповідно до п.п. 14.1.27. п. 14.1. ст. 14
Податкового кодексу України
встановлено, що витрати - це сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Склад витрат та порядок їх визначення
передбачені статтею 138 Податкового
кодексу України. Вказаною статтею
встановлено наступне.

Витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із витрат операційної
діяльності та інших витрат, визначених
згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5,
138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї
статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею
141 цього Кодексу (пункт 138.1.).

Витрати операційної діяльності
включають, зокрема, собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг та інших витрат, які
беруться для визначення об'єкта
оподаткування з урахуванням пунктів
138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5
статті 140, статей 142 і 143 та інших статей
цього Кодексу, які прямо визначають
особливості формування витрат
платника податку (підпункт 138.1.1).

Витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу (пункт 138.2.).

Витрати, що формують собівартість
реалізованих товарів, виконаних робіт,
наданих послуг, крім нерозподільних
постійних загальновиробничих витрат,
які включаються до складу собівартості
реалізованої продукції в періоді їх
виникнення, визнаються витратами того
звітного періоду, в якому визнано
доходи від реалізації таких товарів,
виконаних робіт, наданих послуг (пункт
138.4).

Згідно статті 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в України» встановлено, що
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Дія контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатись зведені облікові документи.
Такі первинні документи повинні мати
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Порядок формування податкового
кредиту визначений статтею 198
Податкового кодексу України. Вказаною
статтею встановлено наступне.

Право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення, зокрема, операцій з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг ( пункт
198.1.).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг або дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2.).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3.).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу (пункт 198.6.).

Отже, з огляду на вказане, висновок
відповідача про відсутність реального
здійснення господарських операцій є
безпідставним і необґрунтованим,
оскільки реальність господарських
операцій по укладеним правочинам
підтверджена відповідними первинними
документами. Всі первинні документи
відповідають вимогам законодавства
щодо їх оформлення.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач формував свої витрати звітного
періоду та податковий кредит на
підставі первинних документів та
податкових накладних, які відповідають
встановленим для них вимогам,
своєчасно та в межах проведених
господарських операцій. Таким чином, у
суду відсутні підстави вважати, що ТОВ
«Комтек Плюс» склало свою податкову
звітність з податку на додану вартість
без відповідного підтвердження
первинними документами та відсутні
підстави вважати про заниження податку
на додану вартість.

Таким чином, відповідач прийшов
помилкового висновку про заниження
позивачем податку на додану вартість
за лютий 2014 року.

Вказане призвело до неправомірного
визначення позивачу грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість.

За таких умов, суд вважає податкове
повідомлення-рішення від 12.06.2014 року №
протиправним та таким, що
підлягає скасуванню.

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд повинен визначити характер спірних
правовідносин та зміст правової
вимоги, матеріальний закон, який їх
регулює, а також факти, що підлягають
встановленню і лежать в основі вимог та
заперечень; з'ясувати, які є докази на
підтвердження зазначених фактів. Суд
дійшов висновку, що поданих позивачем
доказів достатньо для встановлення
обставин справи та для ухвалення
судового рішення.

Одним з принципів адміністративного
судочинства, передбачених ст.7 Кодексу
адміністративного судочинства
України, є принцип законності, який
відповідно до ст.9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, полягає в наступному: суд при
вирішенні справи керується принципом
законності, відповідно до якого органи
державної влади, органи місцевого
самоврядування, їхні посадові і
службові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу, а
суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
тому позовна заява підлягає
задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд присуджує всі здійснені
нею документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа) якщо судове
рішення ухвалене на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень.

Так як, в матеріалах справи містяться
докази понесених позивачем судових
витрат у розмірі 354,63грн. сплаченого
судового збору, суд вважає за необхідне
стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтек Плюс» судові
витрати у розмірі 354,63грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 158-163, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

П О С Т А Н О В И
В :

Адміністративний позов товариства з
обмеженою відповідальністю «Комтек
Плюс» до державної податкової
інспекції у Красногвардійському
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправним та скасування
податкового повідомлення-рішення -
задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати
податкове повідомлення-рішення від
12.06.2014 року № .

Стягнути з Державного бюджету України
на користь товариства з обмеженою
відповідальністю «Комтек Плюс» судові
витрати у розмірі 354,63грн.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Текст постанови у повному обсязі
виготовлений 11.08.2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 11.08.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді В.В.
Горбалінський
В.В. Горбалінський А.О.
Кошля