Справа № 295/6996/14-а
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"04" вересня 2014 р.
Справа № 295/6996/14-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

розглянувши в письмовому провадженні
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області на постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "26" червня 2014 р. у справі за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
м.Житомирі Житомирської області до
Відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головоного управління юстиції у
Житомирській області про визнання
незаконними дії і скасування постанови
державного виконавця ,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області звернулося до
суду з позовом до Відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головоного
управління юстиції у Житомирській
області, в якому просило скасувати
постанову від 05.03.2014 року про відкриття
виконавчого провадження згідно
виконавчого листа № 2а-2061/11.

Постановою Богунського районного суду
м. Житомира від 26 червня 2014 року
відмовлено у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову суду скасувати та прийняти
нову - про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в порядку,
визначеному п.2 ч.1 ст.197 КАС України,
перевіривши законність та
обгрунтованість судового рішення,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що на виконанні у відділі
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Житомирської області знаходилось
виконавче провадження № 42319537 з
виконання виконавчого листа № 2а-2061/11
виданого 05.09.2011 року Житомирським
апеляційним адміністративним судом
про стягнення з УПФУ на користь ОСОБА_1,
державної соціальної допомоги як
дитині війни за період з 01 березня 2011
року по 23 липня 2011 року, відповідно до
ст. 6 Закону України "Про соціальний
захист дітей війни" у розмірі 840,72 грн.

Перерахунки та нарахування
недоплачених сум проводяться
Управлінням за рахунок призначень
державного бюджету.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" №4901-УІ, який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та
виконавчих документів, визначених ЗУ
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Позивач посилається на даний Закон як
на обставини, що виключають можливість
подальшого виконання рішення суду
органами державної виконавчої служби
та як наслідок подальшого здійснення
виконавчого провадження.

Суд першої інстанції відмовляючи у
задоволенні позовних вимог, виходив з
того, що у зв"язку з прийняттям Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" у державного
виконавця були відсутні підстави для
відмови у відкритті виконавчого
провадження.

Колегія суддів погоджується з вказаним
висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про виконавче провадження" від 21
квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закону),
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону,
примусове виконання рішень
покладається на державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

У статті 17 Закону зазначено, що
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами.

Частиною 1 статті 26 зазначеного Закону
визначено вичерпний перелік обставин,
при яких державний виконавець
відмовляє у відкритті виконавчого
провадження, а саме, у разі:

1) пропуску встановленого строку
пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа,
зазначеного у статті 17 цього Закону, та
неподання заяви про відкриття
виконавчого провадження у випадках,
передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого
видано виконавчий документ, не набрало
законної (юридичної) сили, крім
випадків, коли воно у встановленому
законом порядку допущено до негайного
виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа
до органу державної виконавчої служби
не за місцем або не за підвідомчістю
виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка
виконання рішення, надана судом, яким
постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого
документа вимогам, передбаченим
статтею 18 цього Закону;

6-1) офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури;

7) якщо виконавчий документ повернуто
стягувачу за його заявою, крім
виконавчих документів про стягнення
аліментів та інших періодичних
платежів;

8) наявності інших передбачених законом
обставин, що виключають здійснення
виконавчого провадження.

В свою чергу, порядок повернення
виконавчого документа стягувачу
визначено статтею 47 Закону.

Так, пунктом 9 частини 1 цієї статті
Закону передбачено, що виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо наявна
встановлена законом заборона щодо
звернення стягнення на майно чи кошти
боржника, якщо у нього відсутнє інше
майно чи кошти, на які можливо звернути
стягнення, а також щодо проведення
інших виконавчих дій стосовно
боржника, що виключає можливість
виконання відповідного рішення.

Проте, як встановлено судом першої
інстанції у державного виконавця були
відсутні законні підстави для відмови
у відкритті виконавчого провадження , а
так само і підстави для повернення
виконавчого листа.

З 1 січня 2013 року набрав чинності Закон
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень" №4901-УІ, який
встановлює гарантії держави щодо
виконання судових рішень та
виконавчих документів, визначених ЗУ
"Про виконавче провадження", та
особливості їх виконання.

Статтею 1 Закону України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень"
визначено, що цей Закон встановлює
гарантії держави щодо виконання
судових рішень та виконавчих
документів, визначених Законом України
"Про виконавче провадження" (далі -
рішення суду), та особливості їх
виконання.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", держава
гарантує виконання рішення суду про
стягнення коштів та зобов'язання
вчинити певні дії щодо майна, боржником
за яким є: державний орган; державні
підприємство, установа, організація
(далі - державне підприємство); юридична
особа, примусова реалізація майна якої
забороняється відповідно до
законодавства (далі - юридична особа).

Згідно пункту 3 Прикінцевих та
перехідних положень до вказаного
Закону, виконавчі документи за
рішеннями суду про стягнення коштів
або рішення суду, що набрали законної
сили, боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, які видані або ухвалені до
набрання чинності цим Законом,
подаються до органу державної
виконавчої служби протягом шести
місяців з дня набрання чинності цим
пунктом. Якщо рішення суду про
стягнення коштів або виконавчі
документи за цими рішеннями,
боржниками за якими є визначені
частиною першою статті 2 цього Закону
суб'єкти, не було подано в строк,
встановлений цим пунктом, це не є
підставою для відмови у виконанні
даного судового рішення.

Як встановлено судом першої інстанції,
виконавчий лист №2а-2061/11, видано
Житомирським апеляційним
адміністративним судом до набрання
чинності Законом України "Про гарантії
держави щодо виконання судових рішень",
а тому державним виконавцем правомірно
відкрито виконавче провадження.

Окрім того, ст. 3 Закону України "Про
виконавче провадження" передбачено, що
у випадках, передбачених Законом,
рішення про стягнення коштів з
державного та місцевих бюджетів або
бюджетних установ виконуються
органами Державного казначейства
України в установленому Кабінетом
Міністрів України Порядку,
затвердженого постанова КМУ № 845 від
03.08.2011 року.

У зв'язку з набранням чинності Закону
України "Про гарантії держави щодо
виконання судових рішень", Постановою
Кабінету Міністрів України від 30.01.2013
року № 45 внесено зміни до постанови
Кабінету Міністрів України від 03.11.2011
року №845 "Про затвердження порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників", якими визначено орган, до
якого необхідно звернутись із заявою
про виконання рішення (п.4 Порядку -
орган Казначейства), перелік
документів, що подаються разом із
заявою про виконання рішення ( п.6
порядку), а також механізм списання
коштів відповідно до кодів програмної
класифікації видатків та кредитування
державного бюджету (п.24-34 Порядку).

Так, пунктом 2 статті 7 зазначеного
Закону передбачено, що у разі якщо
рішення суду, зазначені в частині
першій цієї статті, не виконано
протягом двох місяців з дня винесення
постанови про відкриття виконавчого
провадження, крім випадків, коли
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій, державний виконавець
зобов'язаний звернутися до суду із
заявою про зміну способу і порядку
виконання рішення.

Проте, як убачається з матеріалів
справи, доказів на підтвердження того,
що державний виконавець на виконання
вимог даного Закону та відповідно до
ст.36 Закону України "Про виконавче
провадження" звертався до суду із
заявою про зміну способу та порядку
виконання судового рішення не надано
та не встановлено судом.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд першої інстанції прийшов до
вірного висновку, що державний
виконавець відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області, виносячи постанову про
відкриття виконавчого провадження
діяв у спосіб, що передбачений
положеннями Закону України "Про
виконавче провадження".

Не зважаючи на те, що позов було
пред`явлено до відділу примусового
виконання рішень Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Житомирській
області, позивач в прохальній частині
просив визнати незаконними дії
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області (тобто юридичну
особу). Так само, участь у розгляді
справи приймав належний відповідач -
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Житомирській області.

З огляду на вищезазначене, доводи
апеляційної скарги не спростовують
зазначених висновків суду першої
інстанції та не містять фактів
невірного застосування судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а тому колегія
суддів приходить до висновку, що
підстави для скасування судового
рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в м.Житомирі
Житомирської області залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м. Житомира від "26"
червня 2014 р. без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Управління Пенсійного
фонду України в м.Житомирі
Житомирської області вул.Перемоги,
55,м.Житомир,10003

3- відповідачу Управління державної
виконавчої служби Головоного
управління юстиції у Житомирській
області м-н Соборний,1,м. Житомир,10014

- ,