Справа № 2а-1670/5902/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/12836/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ПП «Люг» до Державної
екологічної інспекції в Полтавській
області, заступника головного
державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Полтавської області Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області Бучнєвої Вікторії Аркадіївни,
Державного інспектора з охорони
навколишнього природного середовища
Полтавської області Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області Безхлібного Віктора
Дмитровича про скасування рішення, за
касаційною скаргою Державної
екологічної інспекції в Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від 3
жовтня 2012 року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2012 року ПП «Люг» звернулось
до суду з вказаним позовом, у якому
просило визнати протиправними та
скасувати:

пункти 3 та 4 припису Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області № 05-21-74 від 03.08.2012 щодо
необхідності отримати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та дозвіл на утворення та
розміщення відходів;

рішення Державної екологічної
інспекції у Полтавській області № 17/01 -
05 від 31.08.2012 про тимчасову заборону
(зупинення) діяльності з експлуатації
стоянки для автобусів;

рішення Державної екологічної
інспекції у Полтавській області № 18/01 -
05 від 31.08.2012 про тимчасову заборону
(зупинення) діяльності з утворення та
розміщення відходів.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 3 жовтня
2012 року, залишеною без змін
ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 29 січня 2013
року, позов задоволено. Визнані
протиправними та скасовані пункти 3,4
припису Державної екологічної
інспекції у Полтавській області № 05-21-74
від 03.08.2012. Визнані протиправними та
скасовані рішення Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області № 17/01 - 05 від 31.08.2012 та № 18/01 - 05
від 31.08.2012.

У касаційній скарзі Державна
екологічна інспекція в Полтавській
області, посилаючись на порушення
судами норм матеріального і
процесуального права, просить рішення
судів попередніх інстанцій скасувати.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що відповідно до Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», Закону України
«Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», Положення про державну
екологічну інспекцію в АРК, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 429 від 04.11.2011 та згідно з наказом
Державної екологічної інспекції у
Полтавській області від 31.07.2012 № 501/01-03,
Державною екологічною інспекцією у
Полтавській області відносно ПП «Люг»
проведена позапланова перевірка
дотримання вимог природоохоронного
законодавства щодо виконання вимог
припису № 05-22-165 від 12.12.2011 та вимоги
прокуратури Полтавської області №
07/4-3919-12від 23.07.2012.

За наслідками перевірки складено акт №
485/01-01-14 від 02.08.2012, у якому зафіксовано
факт відсутності у позивача дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, що є порушенням
вимог статті 11 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря». Також
вказано на відсутність дозволу на
розміщення відходів у 2012 році , що є
порушенням вимог статей 17, 32 Закону
України «Про відходи», статті 55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища».

На цій підставі Державною екологічною
інспекцією у Полтавській області
видано припис № 05-21-74 від 03.08.2012,
спірними пунктами 3 та 4 якого ПП «ЛЮГ»
зобов'язано отримати дозволи на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, та на утворення та розміщення
відходів.

Також Державною екологічною
інспекцією у Полтавській області
прийнято спірні у цій справі рішення №
17/01 - 05 від 31.08.2012 про тимчасову заборону
(зупинення) діяльності з експлуатації
стоянки для автобусів та № 18/01 - 05 від
31.08.2012 про тимчасову заборону
(зупинення) діяльності з утворення та
розміщення відходів.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

За змістом частини 5 статті 11 «Про
охорону атмосферного повітря», у
редакції на час спірних правовідносин,
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися після
отримання дозволу, який видається
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань екології та
природних ресурсів за погодженням із
територіальним органом спеціально
уповноваженого центрального органу
виконавчої влади з питань охорони
здоров'я.

Поняття стаціонарного джерела
атмосфери визначено у пункті 1.15.5
Інструкції про зміст та порядок
складання звіту проведення
інвентаризації викидів забруднюючих
речовин на підприємстві, затвердженої
Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України № 7 від
10.02.1995, згідно з яким це - підприємство,
цех, агрегат, установка або інший
нерухомий об'єкт, що зберігає свої
просторові координати протягом
певного часу і здійснює викиди
забруднюючих речовин в атмосферу.

У пункті 2.2 Розділу 2 чинних на час
спірних правовідносин Методичних
рекомендацій стосовно визначення
нерухомого майна, що знаходиться на
земельних ділянках, право власності на
які підлягає державній реєстрації,
затверджених наказом Міністерства
юстиції № 660/5 від 14.04.2009 визначено, що
асфальтобетонне покриття не є
нерухомим майном.

Згідно пункту 7 Порядку розроблення та
затвердження нормативів
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України № 1780 від
28.12.2001 перелік типів устаткування, за
якими розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, визначається Мінприроди.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України № 317 від 16.08.2004 затверджено
Перелік типів устаткування, для яких
розробляються нормативи
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин із стаціонарних
джерел, у якому стоянка автомобілів
відсутня.

За таких обставин, стоянка для
автобусів не є стаціонарним джерелом
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря у розумінні статті
11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря», а відтак
обов'язок отримувати дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря з цього об'єкта у ПП «ЛЮГ»
відсутній.

Згідно з пунктом Інструкції про
порядок та критерії взяття на
державний облік об'єктів, які
справляють або можуть справити
шкідливий вплив на здоров'я людей і
стан атмосферного повітря, видів та
обсягів забруднюючих речовин, що
викидаються в атмосферне повітря,
затвердженої наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
№ 177 від 10.05.2002 дані про види та обсяги
забруднюючих речовин, які викидаються
в атмосферне повітря, ґрунтуються на
підставі матеріалів інвентаризації
викидів забруднюючих речовин.

Судом зазначено, що за відсутності
результатів такої інвентаризації
неможливо зробити висновок про види та
обсяг викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря та чи мали вони
місце.

З урахуванням описаного суд дійшов
висновку про наявність підстав для
визнання протиправними та скасування
пункту 3 припису № 05-21-74 від 03.08.2012 та
рішення № 17/01 - 05 від 31.08.2012 про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності з експлуатації стоянки для
автобусів.

Що стосується решти позовних вимог про
визнання протиправними та скасування
пункту 4 припису № 05-21-74 від 03.08.2012 щодо
необхідності ПП «ЛЮГ» отримати дозвіл
на утворення та розміщення відходів, а
також рішення № 18/01 - 05 від 31.08.2012 про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності з утворення та розміщення
відходів, суд виходив з наступного.

У статті 1 Закону України «Про відходи»
визначені наступні поняття:

розміщення відходів - це зберігання та
захоронення відходів у спеціально
відведених для цього місцях чи
об'єктах;

зберігання відходів - це тимчасове
розміщення відходів у спеціально
відведених місцях чи об'єктах (до їх
утилізації чи видалення);

спеціально відведені місця чи об'єкти -
це місця чи об'єкти (місця розміщення
відходів, сховища, полігони, комплекси,
споруди, ділянки надр тощо), на
використання яких отримано дозвіл
спеціально уповноважених органів на
видалення відходів чи здійснення інших
операцій з відходами.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 32
Закону України «Про відходи», у
редакції на час спірних правовідносин,
з метою обмеження та запобігання
негативному впливу відходів на
навколишнє природне середовище та
здоров'я людини забороняється вести
будь-яку господарську діяльність,
пов'язану з утворенням відходів, без
одержання від спеціально
уповноважених органів виконавчої
влади у сфері поводження з відходами
лімітів на обсяги утворення та
розміщення відходів.

Розміщення відходів дозволяється, як
визначено у частині 2 статті 55 Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища», у редакції на
час спірних правовідносин, лише за
наявності спеціального дозволу на
визначених місцевими радами
територіях у межах установлених
лімітів з додержанням санітарних і
екологічних норм способом, що
забезпечує можливість їх подальшого
використання як вторинної сировини і
безпеку для навколишнього природного
середовища та здоров'я людей.

Встановлено, що між ПП «ЛЮГ» та ПП
«Полтававторкольормет», ПАТ «Свинець»,
ТОВ «НАГОЯ», Полтавське КАТП - 1628,
суб'єктом підприємницької діяльності
ОСОБА_6 укладені договори на утилізацію
відходів.

Посилаючись на те, що ПП «Люг» не
здійснює діяльність з розміщення
відходів, і вони лише тимчасово
зберігаються в спеціальних баках до
передачі їх спеціалізованим
підприємством, суд дійшов висновку про
відсутність обов'язку у позивача на
отримання дозволу на утворення та
розміщення відходів.

У пункті 2 Порядку розроблення,
затвердження і перегляду лімітів на
утворення та розміщення відходів,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1218 від 03.08.1998
визначено, що ліміт на утворення
відходів - це максимальний обсяг
відходів, на який у суб'єкта права
власності на відходи є документально
підтверджений дозвіл на передачу їх
іншому власнику (на розміщення,
утилізацію, знешкодження тощо) або на
утилізацію чи розміщення на своїй
території.

Згідно з пунктом 10, у редакції на час
спірних правовідносин, та пунктом 11
вказаного Порядку місцеві державні
адміністрації за погодженням з
органами Мінекоресурсів на місцях до 1
лютого поточного року визначають
перелік власників відходів, яким
необхідно одержати ліміти на утворення
та розміщення відходів на наступний
рік (крім власників, які звільняються
від одержання таких лімітів).

Органи Мінекоресурсів на місцях до 1
березня поточного року надсилають на
адреси власників відходів
повідомлення про необхідність подання
на погодження проектів лімітів на
утворення та розміщення відходів на
наступний рік.

Таким чином, отримання дозволу на
розміщення відходів та затвердження
лімітів на їх утворення і розміщення не
є обов'язковими для всіх суб'єктів
господарювання, їх наданню передує
обов'язок, як місцевих державних
адміністрацій, так і органів
Міністерства охорони навколишнього
середовища України, вчинення певних
дій.

Листом Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Полтавській області № 2733/04-27 від 27.08.2012
позивача повідомлено про те, що воно не
включене у перелік власників відходів,
яким необхідно одержати ліміти на
утворення та на розміщення відходів на
2013 рік.

Згідно з листом Міністерства екології
та природних ресурсів України
№ 16687/07/10-11 від 05.09.2011 тимчасове
зберігання відходів в контейнерах чи
урнах не є розміщенням відходів у
розумінні статті 1 Закону України «Про
відходи», контейнери для тимчасового
зберігання відходів не є місцями їх
кінцевого видалення і не відноситься
до спеціально відведених місць.

Також у листі Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України № 14-6/134 від
16.02.2000 вказано, якщо відходи не
розміщуються на території їх власника
(виробника), а передаються на
договірних засадах іншому власнику, то
дозволи на розміщення цих відходів не
отримується.

З урахуванням описаного суд дійшов
висновку про наявність підстав для
визнання протиправними та скасування
пункту 4 припису № 05-21-74 від 03.08.2012 щодо
необхідності ПП «ЛЮГ» отримати дозвіл
на утворення та розміщення відходів, а
також рішення № 18/01 - 05 від 31.08.2012 про
тимчасову заборону (зупинення)
діяльності з утворення та розміщення
відходів.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України також
погоджується з такими висновками судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державної
екологічної інспекції в Полтавській
області залишити без задоволення, а
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 3 жовтня 2012
року і ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 29 січня 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: