Справа № 2а/1770/5160/2011
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

2а/1770/5160/2011

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2а/1770/5160/2011

09 вересня 2014 року

15год. 05хв.

м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. за участю секретаря судового засідання Мельничук О.А. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не з'явився,

відповідача 1: представник не з'явився,

відповідача 2: представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом:

Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція"

до

Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області Головного управління Державної казначейської служби України в Рівненській області

про визнання бездіяльності протиправною,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" (по тексту - ТзОВ фірма "ДП Рівнетрансекспедиція") звернулося з позовом до Державної податкової інспекції у м. Рівне, Головного управління Державного казначейства України у Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 515 326, 98 грн.

В обґрунтування позову вказав, що згідно підпункту 7.7.4 пункту 7.7 статті 7 Закону України “Про податок на додану вартість” платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування і прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення цієї суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно п.п 7.7.5 п. 7.7 ст. 7 вказаного Закону податковий орган зобов’язаний у п’ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню із бюджету.

На думку позивача податковий орган порушує вимоги податкового законодавства безпідставно не відшкодовуючи суму бюджетного відшкодування.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду в частині позовних вимог від 11.09.2013 року стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" заборгованість з податку на додану вартість за період з листопада 2009 року по березень 2010 року та серпень 2010 року у загальному розмірі 306 033, 94 грн.

Крім того, ухвалою суду від 11.09.2013 року провадження у справі №2а/1770/5160/2011 у частині позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України через Головне управління Державного казначейства України в Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" заборгованості з податку на додану вартість за квітень 2010 року в розмірі 40 045, 00 грн. було закрито.

Відповідач 1, 2 своїх представників у судове засідання не забезпечив, хоча останні були повідомлені у встановленому порядку.

З врахуванням ч.4 ст. 128 КАС України, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними доказами у справі та за відсутності представників відповідача 1, відповідача 2.

Судом згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013р. № 229 „Про утворення територіальних органів міністерства доходів і зборів" допущено процесуальне правонаступництво Державної податкової інспекції у м. Рівному на Державну податкову інспекцію у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області.

Відповідно п. 2 Указу Президента України від 13.04.2011 № 460 "Про Положення про Державну казначейську службу України" Головне Управління державної казначейської служби України в Рівненській області є правонаступником прав та обов'язків Головного Управління Державного казначейства України в Рівненській області про що судом прийнято рішення щодо процесуального правонаступництва.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості з податку на додану вартість за травень 2010 року в сумі 68 768, 33 грн., за червень 2010 року в сумі 42 441, 00 грн. та за липень 2010 року в сумі 58 038, 71 грн. у загальному розмірі 169 248, 04 грн.

Як встановлено судом, ТзОВ фірми "ДП Рівнетрансекспедиція" задекларувало суми, що підлягають бюджетному відшкодуванню за травень-липень 2010 року на банківський рахунок підприємства, у загальному розмірі 169 258, 04 гривні, а саме:

за травень 2010 року – 68 768, 33 грн. ;

за червень 2010 p. – 42 441, 00 грн. ;

за липень 2010 p. – 58 038, 71 грн.

Матеріалами справи стверджено, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, у адміністративних №2а- 3880/10/1770, №2а- 4325/10/1770, №2а-4732/10/1770 було визнано правомірність заявлених позивачем суми ПДВ до відшкодування з бюджету та неправомірність зменшення сум бюджетного відшкодування згідно оскаржуваних податкових повідомлень.

Так, як суть спірних правовідносин у справі полягає у правомірності стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ, приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд виходив з наступного.

Згідно з п.1.8 ст.1 Закону № 168/97 (чинного у спірний період) бюджетне відшкодування - сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до п.п.7.7.1, п.п.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону № 168/97 сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду. Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг)

Підпунктом 7.7.4 п.7.7 ст. 7 Закону № 168/97 платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Позивачем були дотримані вимоги пп. 7.7.4 п. 7.7 ст. 7 Закону № 168/97.

Відповідно до п.п.7.7.5, п.п.7.7.6 п.7.7 ст.7 Закону № 168/97 податковий орган зобов'язаний у п'ятиденний термін після закінчення перевірки надати органу державного казначейства висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного податкового органу орган державного казначейства надає платнику податку зазначену у ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку податкового органу.

Аналогічні норми містяться і в Податковому кодексі України, що чинний з 01.01.2011 року. Так, у відповідності із пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Згідно із абзацом другим п.200.15 ст.200 Податкового кодексу України після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження орган державної податкової служби протягом п'яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов'язаний подати органу Державного казначейства України висновок зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Позивачем відповідно до приписів Закону № 168/97ВР було заявлено право на повернення бюджетної заборгованості за травень та липень 2010 року, а за наслідками судового оскарження доведено його правомірність. Отже, підстав для несплати бюджетного відшкодування не має.

Суд зазначає й те, що висновок податкового органу є достатньою підставою для виникнення у органа державної казначейської служби обов'язку із відшкодування платнику податку на додану вартість.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановами Рівненського окружного адміністративного суду по справах №2a-3880/10/1770, №2a- 4325/10/1770, №2а-4732/10/1770 від 14 вересня 2010 року, 24 листопада 2010 року, 19 жовтня 2010 року встановлено достовірність здійснення позивачем господарських операцій, сплати податку на додану вартість та його сум, та правомірності формування податкового кредиту, а в подальшому і декларування суми бюджетного відшкодування ПДВ, а відтак визнано необгрунтованим твердження відповідача про неможливість підтвердження фактичного надходження податку на додану вартість до бюджету. Вказані рішення суду першої інстанції набрали законної сили згідно ухвал Львівського апеляційного адміністративного суду (ЛААС) від 02 жовтня 2013 року, 10 червня 2014 року, 19 листопада 2013 року.

Частинами 1 - 2 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Приймаючи рішення у даній справі, суд виходить із повноважень, визначених частиною другою статті 162 КАС України, тому адміністративний позов слід задовольнити шляхом прийняття постанови про стягненя з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю – фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" заборгованості з податку на додану вартість за травень 2010 року в сумі 68 768, 33 грн., за червень 2010 року в сумі 42 441, 00 грн. та за липень 2010 року в сумі 58 038, 71 грн., у загальному розмірі 169 248, 04 грн.

Відповідно до ч.3 ст.94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління Міндоходів у Рівненській області протиправною.

Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Рівненській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" заборгованість з податку на додану вартість за травень 2010 року в сумі 68 768, 33 грн., за червень 2010 року в сумі 42 441, 00 грн. та за липень 2010 року в сумі 58 038, 71 грн. у загальному розмірі 169 248, 04 грн.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма "ДП Рівнетрансекспедиція" із Державного бюджету судовий збір у розмірі 833, 13 грн.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.