Справа № 826/10383/14
Суддя: Кобилянський К.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 серпня 2014 року 09:05
Окружний адміністративний суд міста
Києва в складі судді Кобилянського К.М.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовомПідприємства «Барекс ЛТД»до
про 1. Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів 2. Головного
управління Державної казначейської
служби України у місті Києві
визнання протиправними та скасування
рішення про коригування митної
вартості та картки відмови, стягнення з
Державного бюджету коштівВСТАНОВИВ:

Підприємство «Барекс ЛТД» звернулось
до Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів,
Головного управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві про визнання протиправними та
скасування рішення про коригування
митної вартості товарів від 09.07.2014
№100260001/2014/200090/2 та картки відмови
№100260001/2014/00151 від 09.07.2014, стягнення з
Державного бюджету України надмірно
сплачену суму мита в розмірі 6651,75 грн.
та податку на додану вартість в сумі
27937,35 грн.

Ухвалами суду від 23.07.2014 відкрито
провадження, закінчено підготовче
провадження та призначено справу до
судового розгляду в судовому засіданні
на 30.07.2014.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем, в порушення норм Митного
кодексу України, було необґрунтовано
використано резервний метод
визначення митної вартості товарів,
які переміщувались позивачем через
митний кордон України, що призвело до
того, що митна вартість товару була
значною мірою збільшена. Позивач також
зазначає, що у відповідача не було
підстав для непогодження із заявленою
ним митною вартістю, визначеною за
основним методом № 1 (ціною контракту),
а тому оскаржувані рішення підлягають
скасуванню.

Представник відповідача 1 проти позову
заперечував та просив суд в позові
відмовити, посилаючись при цьому на
недотриманні позивачем вимог ч. 2 ст. 53
Митного кодексу України в частині
надання всіх необхідних для митного
оформлення документів на
підтвердження обґрунтованості
обраного методу визначення митної
вартості.

Представник відповідача 2 в судове
засідання не прибув, будучи при цьому
належним чином повідомлений про дату
час та місце проведення судового
засідання, докази чого наявні в
матеріалах справи. Заперечень на позов
не надав, з заявами/клопотаннями про
розгляд справи за його відсутності до
суду не звертався.

Справа розглянута в порядку письмового
провадження відповідно до ч. 6 ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України за відсутності необхідності
заслуховувати свідків чи експертів.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.

08 січня 2014 між позивачем та Foshan Progres
Building Material Co. ltd (Китай) було укладено
контракт № 1-08/0114, згідно умов якого Foshan
Progres Building Material Co. ltd (Китай)
зобов'язується передати у власність
позивачу, а позивач зобов'язується
прийняти у власність від продавця та
оплатити Товари, у відповідності до
інвойсів до цього Контракту на кожну
окрему поставку, які є невід'ємною
частиною цього Контракту.

На виконання умов Контракту продавцем
виписано інвойс № 140423 від 23.04.2014, в
якому визначено ціну, кількість, вагу,
асортимент, порядок розрахунків та
умови поставки товару па загальну суму
46 368,00 доларів CША.

Відповідно до п. 3.2. Контракту та п. 2
інвойсу сторони передбачили 100 %
передоплату за товар. На виконання цієї
умови Контракту позивачем сплачено
продавцю згідно платіжного доручення в
іноземній валюті № 16 від 29.04.2014 суму
передоплати п розмірі 46 368, 00 доларів
США.

З метою здійснення митного оформлення
імпортованого згідно інвойсу № 140423 від
23.04.2014 товару позивачем, як декларантом
07.07.2014 (в режимі імпорт 40) подано
вантажно-митну декларацію
№100260001/2014/140375 та декларацію митної
вартості №100260001/2014/140375.

Одночасно з поданням вказаних
декларацій позивачем подано наступні
документи на підтвердження заявленої
декларантом митної вартості:

- Коносамент (Bill of Lading) № MSCUDY643969 від
04.06.2014;

- Платіжне доручення в іноземній
валюті № 16 від 29.04.2014;

- Прейскурант (прайс-лист)
виробника товару від 01.03.2014;

- Експертний висновок Київської
торгово-промислової палати № Ц-438 від
26.06.2014;

- Рахунок-фактура № 140423 від 14.05.2014;

- Додаткова угода № 1 під 15.03.2014 до
контракту;

- Контракт № 1-08/0114 від 08.01.2014;

- Договір про надання
транспортно-експедиторських послуг №
13/1-С від 03.03.2014;

- Сертифікат відповідності
UA1.020.0005750-14 від 30.01.2014;

- Інформація про позитивні
результати здійснення радіологічного
контролю товару № 2761 під 04.06.2014;

- Сертифікат походження товару
форми А ССРІТ130708745 від 28.05.2014;

- Копія митної декларації країни
відправлення № 824651075 від 16.05.2014;

- Лист № 1-07/0714 від 07.07.2014;

- Лист № 2-07/0714 віл 07.07.2014;

- Лист № 3-07/0714 від 07.07.2014;

- Лист 6/н від 07.07.2014;

Митна вартість товарів була заявлена
позивачем за основним методом за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції).

09 липня 2014 відповідачем прийнято
рішення про коригування митної
вартості товарів №100260001/2014/200090/2, якими
митну вартість товару, що імпортується,
скориговано із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості відповідно до ст. 64 Митного
кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи,
підставою для прийняття вказаного
рішення про коригування митної
вартості товару стали наступні
обставини, про що зазначено в графі 33
рішення, а саме.

Митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
щодо товарів, які імпортуються
(вартість операції) через те, що
документи, подані декларантом для
підтвердження заявленої митної
вартості містять розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості та
відомостей щодо ціни, яка була сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган в оскаржуваному рішенні
жодним чином не вказав, які саме з
наданих позивачем документів містять
неповні відомості та/або розбіжності, а
також не вказав, які саме документи, на
думку суб'єкта владних повноважень, не
містять в собі всіх даних на
підтвердження обраного методу
визначення митної вартості.

За таких обставин, митну вартість
товарів визначено із застосуванням
резервного методу визначення митної
вартості.

На думку відповідача, вказані
обставини є достатніми підставами для
відмови позивачу у визначенні митної
вартості товарів за основним методом
за ціною контракту.

Суд відхиляє такі твердження
відповідача, як належні та допустимі
докази коригування митної вартості
імпортованих товарів за резервним
методом, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю» слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

У відповідності до частини першої
статті 246 Митного кодексу України метою
митного оформлення є забезпечення
дотримання встановленого
законодавством України порядку
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України, а також
забезпечення статистичного обліку
ввезення на митну територію України,
вивезення за її межі і транзиту через
її територію товарів.

Відповідно до частини першої статті 248
Митного кодексу України митне
оформлення розпочинається з моменту
подання митному органу декларантом або
уповноваженою ним особою митної
декларації або документа, який
відповідно до законодавства її
замінює, та документів, необхідних для
митного оформлення, а в разі
електронного декларування - з моменту
отримання митним органом від
декларанта або уповноваженої ним особи
електронної митної декларації або
електронного документа, який
відповідно до законодавства замінює
митну декларацію.

Згідно із частиною першою статті 257
Митного кодексу України декларування
здійснюється шляхом заявлення за
встановленою формою (письмовою, усною,
шляхом вчинення дій) точних відомостей
про товари, мету їх переміщення через
митний кордон України, а також
відомостей, необхідних для здійснення
їх митного контролю та митного
оформлення. При застосуванні письмової
форми декларування можуть
використовуватися як електронні
документи, так і документи на
паперовому носії.

Відповідно до частини шостої статті 264
Митного кодексу України митна
декларація приймається для митного
оформлення, якщо вона подана за
встановленою формою, підписана особою,
яка її подала, і перевіркою цієї
декларації встановлено, що вона
містить всі необхідні відомості і до
неї додано всі документи, визначені цим
Кодексом. Факт прийняття митної
декларації засвідчується посадовою
особою митного органу, яка її прийняла,
шляхом проставлення на ній відбитка
відповідного митного забезпечення та
інших відміток (номера декларації, дати
та часу її прийняття тощо), у тому числі
з використанням інформаційних
технологій.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 337
Митного кодексу України перевірка
документів та відомостей, які
відповідно до статті 335 цього Кодексу
подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю із
застосуванням системи управління
ризиками) та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із приписами статті 57 Митного
кодексу України визначення митної
вартості товарів, які ввозяться в
Україну відповідно до митного режиму
імпорту, здійснюється за такими
методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів; б) за ціною
договору щодо подібних (аналогічних)
товарів; в) на основі віднімання
вартості; г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість); ґ)
резервний.

При цьому, кожний наступний метод
застосовується лише у разі, якщо митна
вартість товарів не може бути
визначена шляхом застосування
попереднього методу відповідно до норм
цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 53
Митного кодексу України документами,
які підтверджують митну вартість
товарів, є:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Так, відповідно до частини третьої
статті 53 Митного кодексу України у разі
якщо документи, зазначені у частині
другій цієї статті, містять
розбіжності, наявні ознаки підробки
або не містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості товарів, чи
відомостей щодо ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за ці
товари, декларант або уповноважена ним
особа на письмову вимогу митного
органу зобов'язані протягом 10
календарних днів надати (за наявності)
такі додаткові документи: 1) договір
(угоду, контракт) із третіми особами,
пов'язаний з договором (угодою,
контрактом) про поставку товарів, митна
вартість яких визначається; 2) рахунки
про здійснення платежів третім особам
на користь продавця, якщо такі платежі
здійснюються за умовами, визначеними
договором (угодою, контрактом); 3)
рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту); 4) виписку з бухгалтерської
документації; 5) ліцензійний чи
авторський договір покупця, що
стосується оцінюваних товарів та є
умовою продажу оцінюваних товарів; 6)
каталоги, специфікації, прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару; 7) копію
митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

З урахуванням положень ст. 53 Митного
кодексу України, суд приходить до
висновку, що позивачем до митного
оформлення імпортованих товарів було
надано повний пакет необхідних
документів, згідно з переліком частини
2 вказаної статті Митного кодексу
України.

Втім, як вже зазначалось, під час
митного оформлення товару та
визначенні митної вартості товарів,
приводом для висновку відповідача про
те, що митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору щодо товарів, які
імпортуються та витребування від
декларанта додаткових документів і, як
наслідок, прийняття рішення про
коригування митної вартості стало те,
що позивачем обрано метод визначення
митної вартості товару не у
відповідності до умов, наведених у
главі 9 Митного кодексу України та
наданням позивачем документів, що, на
думку Київської регіональної митниці,
не підтверджують числові значення
складових митної вартості.

На підставі ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України митним органом запропоновано
декларанту протягом 10 календарних днів
надати додаткові документи, а саме:

- виписку з бухгалтерської
документації;

- каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

- договір (угоду, контракт) з
третіми особами.

В даному випадку суд звертає увагу на
те, що надання додаткових документів є
необхідним у разі потреби в
підтвердженні задекларованої
декларантом митної вартості товару за
першим методом, викликаної
обґрунтованими сумнівами митного
органу в достовірності відомостей, які
містяться в поданих до митного
оформлення товару документах.

Незважаючи на те, що гр. 33
оскаржуваного рішення не містить в
собі жодного викладення обставин
наявності розбіжностей, ознак підробки
тощо (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України)
в наданих позивачем документах,
позивачем 09.07.2014 надано наступні
документи:

- Лист Підприємства «Барекс ЛТД» щодо
бухгалтерської документації № 3-07/0714
від 07.07.2014;

- Лист Підприємства «Барекс ЛТД» щодо
не укладання інших договорів (угод,
контрактів) з Foshan Progres Building Material Co. ltd
(Китай) № 1-07/0714 від 07.07.2014;

- Прайс-лист заводу виробника
продукції;

- Переклад українською мовою копії
митної декларації країни відправлення.

Однак, як первинно наданих так і
наданих додатково позивачем
документів суб'єктом владних
повноважень до уваги не прийнято,
внаслідок чого зроблено
необґрунтований висновок про
необхідність застосування при
розмитненні товару резервного методу
визначення митної вартості.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про
передчасність та помилковість
витребування у позивача додаткових
документів, а зазначення з власних
мотивів посадовою особою митного
органу недостовірних відомостей про
наявність розбіжностей в чітко не
визначених документах не є підставою
для витребування у декларанта
додаткових документів.

За таких обставин, суд дійшов висновку,
що відповідачем безпідставно та
необґрунтовано застосовано
другорядний метод визначення митної
вартості, а тому оскаржуване рішення
Київської міжрегіональної митниці про
коригування митної вартості товарів
від 09.07.2014 № 100260001/2014/200090/2 є
протиправним та таким, що підлягає
скасуванню.

Картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення №
100260001/2014/00151 від 09.07.2014 також підлягає
визнанню протиправною та скасуванню як
така, що винесена на підставі рішення
про коригування митної вартості, яке
визнано судом протиправним та
скасовано.

Стосовно вимоги позивача стягнути з
Державного бюджету України надмірно
сплачену суму мита в розмірі 6651,75 грн.
та податку на додану вартість в сумі
27937,35 грн. суд зазначає, що вони не
підлягають задоволенню, оскільки,
приймаючи рішення стягнути суму
надміру сплаченого ПДВ чи мита,
фактично визначається митна вартість
ввезеного товару, чим підміняється
митний орган.

Вказана позиція узгоджується із
позицією Верховного Суду України, яка
викладена в постанові від 15.04.2014 №21-21а14
та від 07.09.2012 у справі № 21-242а12, де
зазначено, що саме митні органи мають
виняткову компетенцію в питаннях
перевірки, контролю правильності
обчислення декларантом і визначення
митної вартості.

Згідно із частиною 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

У відповідності до положень частини 2
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, наявні в матеріалах
справи, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
задоволенню частково.

Керуючись положеннями статей 2, 6, 7, 17,
69-71, 94, 158, 160-163, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов Підприємства «Барекс ЛТД»
задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та
скасувати рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
від 09.07.2014 № 100260001/2014/200090/2 про
коригування митної вартості товару та
картку відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
№100260001/2014/00151 від 09.07.2014.

3. В задоволенні решти позовних
вимог відмовити.

4. Судові витрати в сумі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп. присудити на користь
Підприємства «Барекс ЛТД» () з Державного бюджету України.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному статтею 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
до суду апеляційної інстанції за
правилами, встановленими статтями 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
К.М.
Кобилянський