Справа № 810/2453/14
Суддя: Петрик І.Й.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/2453/14
Головуючий у 1-й інстанції: Лисенко В.І.
Суддя-доповідач: Петрик І.Й.
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуючого суддіПетрика
І.Й.СуддівКлючковича В.Ю., Собківа
Я.М.,При секретарі судового
засіданняВаляєвій Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
апеляційною скаргою Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лентер»
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року у справі за адміністративним
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Лентер» до
Київської регіональної митниці
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України в м. Києві про стягнення
коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Лентер» пред'явило
позов до Київської регіональної
митниці Міндоходів (відповідач-1),
Головного управління Державної
казначейської служби України в
Київській області (відповідач-2), про
стягнення з Державного бюджету України
через Головне управління Державної
казначейської служби України у м. Києві
надмірно сплачені митні платежі у
розмірі 7950,00 грн.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року в позові відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції позивач звернувся з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нове рішення
яким позовні вимоги задовольнити
повністю. В обґрунтування апеляційної
скарги апелянт вказує, що судом першої
інстанції неповно з'ясовано обставини,
що мають значення для справи, судове
рішення прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а постанова
суду - без змін з таких підстав.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 198, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
скаргу без задоволення, а постанову або
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, у
грудні 2012 року відповідачем-1 прийнято
рішення від 19.12.2012 № 10000000/2012/012907/1 про
коригування митної вартості
імпортованих позивачем товарів.

З метою випуску товару у вільний обіг
та з урахуванням коригування,
позивачем додатково було сплачено до
бюджету митних платежів на суму 7950,00
грн.

Не погодившись з вказаним рішенням про
коригування митної вартості, позивач
оскаржив його до суду.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 у
справі № 2а-6393/12/1070, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 18.07.2013,
позов задоволено, визнано протиправним
та скасовано рішення Київської
регіональної митниці від 19.12.2012 №
10000000/2012/012907/1.

Враховуючи наведене, у серпні 2013 року
позивач звернувся до відповідача-1 із
заявою про повернення надмірно
сплачених коштів у розмірі 7950,00 грн.

Проте, рішенням відповідача,
оформленим листом від 28.08.2013 № 14.1/4-11/3862,
позивачу відмовлено в поверненні
зазначених коштів з підстав, що
резолютивна частина постанови
Київського окружного
адміністративного суду від 06.02.2013 у
справі № 2а-6393/12/1070 не містить
зобов'язання митний орган повернути
кошти.

У зв'язку з відмовою відповідачем-1
добровільно повернути вказані кошти,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Виходячи з меж заявлених позовних
вимог, системного аналізу положень
чинного законодавства України та
матеріалів справи, суд першої
інстанції дійшов висновку про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Із такою правовою позицією суду першої
інстанції колегія суддів погоджується
із огляду на наступне.

Відповідно до розділу ІІІ Порядку
повернення платникам податків коштів,
що обліковуються на відповідних
рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами від 20.07.2007 № 618 (далі-Порядок 618)
для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Зі змісту пунктів 4 та 11 розділу ІІІ
Порядку № 618 слідує, що за результатом
розгляду заяви платника податків
митним органом приймається або
висновок про повернення коштів, або
вмотивована відмова у такому
поверненні.

Відповідно пункту 3 Порядку повернення
коштів, помилково або надміру
зарахованих до державного та місцевих
бюджетів від 03.09.2013 № 787 (далі-Порядок 787)
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету платежів у
національній валюті здійснюється
органами Державної казначейської
служби України (далі - органи
Казначейства) з відповідних бюджетних
рахунків для зарахування надходжень
(далі - рахунки за надходженнями),
відкритих в органах Казначейства
відповідно до законодавства, шляхом
оформлення розрахункових документів.

Згідно із пунктом 5 Порядку № 787
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету податків,
зборів (обов'язкових платежів) та інших
доходів бюджетів здійснюється за
поданням органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету. Подання
подається до органу Казначейства за
формою, передбаченою
нормативно-правовими актами з питань
повернення помилково або надміру
зарахованих до бюджету коштів, або в
довільній формі на офіційному бланку
установи за підписом керівника
установи (його заступника відповідно
до компетенції), скріпленим гербовою
печаткою (у разі наявності) або
печаткою із найменуванням та
ідентифікаційним кодом установи.

З аналізу вищезазначених норм чинного
законодавства вбачається, що для
повернення надмірно сплачених коштів
платник податків повинен звернутись до
відповідного органу (в даному випадку
до митниці) із заявою про повернення
таких коштів. У свою чергу, відповідний
орган державної влади повинен
розглянути вказану заяву і за
наявності підстав для повернення
коштів підготувати висновок та
направити його до органів Державного
казначейства для виконання.

У випадку неправомірної відмови
органом державної влади (в даному
випадку - митниці) у поверненні
надмірно сплачених коштів, таке
рішення може бути оскаржене платником
податків до суду.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у серпні 2013 року звертався до
відповідача-1 із заявою про повернення
надмірно сплачених коштів, проте,
листом відповідача-1 від 28.08.2013 №
14.1/4-11/3862 позивачу відмовлено в
поверненні зазначених коштів.

Жодних судових рішень щодо
протиправності дій митного органу в
частині винесення вищезазначеного
рішення позивачем під час судового
розгляду даної справи не надано.

Колегія суддів звертає увагу, що
позивач звернувся до суду не з позовом
про скасування рішення відповідача про
відмову у поверненні коштів та про
зобов'язання митний орган направити до
Державного казначейства висновок щодо
повернення позивачу надмірно
сплачених коштів, а з позовом про
стягнення таких коштів з Державного
бюджету через Державне казначейство.

Тобто, на думку колегії суддів,
позивачем обрано невірний спосіб
захисту порушеного права.

Посилання позивача як на підставу для
задоволення позову на норму закону, що
регулює порядок безспірного списання
органами Державного казначейства з
державних бюджетів на повернення
надмірно сплачених коштів (пункт 16
Порядку виконання рішень про стягнення
коштів державного та місцевих бюджетів
або бюджетних установ від 03.08.2011 № 845),
колегія суддів до уваги не приймає,
оскільки в даному випадку не існує
рішення суду щодо зобов'язання
відповідача-1 чи відповідача-2
перерахувати на рахунки позивача певну
суму коштів.

Таким чином, колегія суддів
погоджується із висновком суду першої
інстанції, що на даний час правові
підстави для стягнення з Державного
бюджету через Державне казначейство
на користь позивача суми надмірно
сплачених товариством коштів у розмірі
7950,00 грн. відсутні.

З огляду на викладене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне і обґрунтоване
рішення, з дотриманням норм
матеріального і процесуального права.

Оскільки, доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують, то
колегія суддів апеляційної інстанції
підстав для його скасування не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Лентер»
на постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного
адміністративного суду від 13 травня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
в порядку ст. 212 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя:
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.

.

Головуючий суддя
Петрик І.Й.

Судді:
Ключкович В.Ю.

Собків Я.М.