Справа № 2а-569/10/0970
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/10551/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді
Кравцова О.В.

суддів
Васильченко Н.В.

Гончар Л.Я.,

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Долинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
(правонаступник Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області)

на постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року

та ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 лютого 2014
року

у справі № 2а-569/10/0970

за позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «МСУ-Карпати»,
Приватного підприємства «Акваріус»

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

22 лютого 2010 року Долинська об'єднана
державна податкова інспекція в
Івано-Франківській області
(правонаступником якої є Долинська
об'єднана державна податкова інспекція
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області) звернулась
до адміністративного суду з позовною
заявою до Товариства з обмеженою
відповідальністю «МСУ-Карпати» (надалі
- ТОВ «МСУ-Карпати», Приватного
підприємства «Акваріус» (надалі - ПП
«Акваріус») про стягнення в дохід
держави коштів, отриманих за нікчемною
угодою, та стягнення з ПП «Акваріус» на
користь ТОВ «МСУ-Карпати» 140729, 29 грн.;
стягнення з ТОВ «МСУ-Карпати» в дохід
держави 140729 грн. 29 коп.

Постановою Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від 14
грудня 2011 року, залишеною без змін
ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 5 лютого 2014
року, у задоволенні позову було
відмовлено.

Не погодившись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, позивач подав
касаційну скаргу, в якій просить їх
скасувати та прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги
повністю, оскільки скаржник вважає, що
вони прийняті з неправильним
застосуванням норм чинного
законодавства.

У зв'язку з неприбуттям у судове
засідання осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце судового
засідання, справа розглядається
відповідно до статті 222 Кодексу
адміністративного судочинства України
(надалі - КАС України) в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи касаційної скарги,
матеріали справи, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Суди першої та апеляційної
інстанцій, відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, вказали на пропуск
строку, визначеного статтею 250
Господарського Кодексу України, для
застосування конфіскаційних санкцій,
оскільки 15 жовтня 2008 року був укладений
договір між ПП «Акваріус» та ТОВ
«МСУ-Карпати», а 17, 20 жовтня 2008 року
оформлено податкові накладні. В свою
чергу, позивач звернувся до суду із
позовом лише 22 лютого 2010 року, отже
строк для звернення до суду щодо
застосування
адміністративно-господарських санкцій
пропущено.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з даними висновками
судів першої та апеляційної інстанцій,
виходячи з наступного.

Судами встановлено, що ПП
«Акваріус» та ТОВ «МСУ - Карпати» 15
жовтня 2008 року уклали договір
купівлі-продажу товарів в асортименті,
кількості та за ціною згідно зі
специфікацією. На підставі даного
договору передбачалася купівля ТОВ
«МСУ-Карпати» у ПП «Акваріус» труб.

Виконання договору від 15 жовтня
2008 року оформлено накладними від 17
жовтня 2008 року за № 16 і №19 та
податковими накладними №34/5 від 17
жовтня 2008 року та № 34/8 від 20 жовтня 2008
року на загальну суму 140729,29 грн., в тому
числі ПДВ 23454,88 грн.

Під час проведення планової
виїзної перевірки ТОВ «МСУ - Карпати» з
питань дотримання вимог податкового
законодавства за період з 1 вересня 2008
року по 30 вересня 2009 року встановлено
порушення пункту 5.1, підпункту 5.2.1
пункту 5.2, підпункту 5.3.3 та підпункту 5.3.9
пункту 5.3 статті 5 та підпункту 11.2.1
пункту 11.2 статті 11 Закону України №
334/94-ВР від 28 грудня 1994 року «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та підпунктів 7.2.1, 7.2.3, 7.2.6 пункту 7.2
статті 7 Закону України № 168/97 від 3
квітня 2007 року «Про податок на додану
вартість», у зв'язку з чим були прийняті
податкові повідомлення рішення від 26
січня 2010 року: № /0, яким
нараховано податкове зобов'язання по
податку на прибуток на суму 816 831 грн. 00
коп., в тому числі 544 554 грн. 00 коп.
основного платежу та 277 277 грн. 00 коп.
штрафних (фінансових) санкцій; №
/0, яким нараховано податкове
зобов'язання з ПДВ в сумі 581 854 грн. 50
коп. в тому числі 387 903 грн. 00 коп.
основного платежу, 193 951 грн. 50 коп.
штрафних (фінансових) санкцій.

На підставі висновків перевірки
договір купівлі-продажу від 15 жовтня 2008
року, укладений між ТОВ «МСУ-Карпати»
та ПП «Акваріус» податковим органом
визнано нікчемним.

Відповідно до частини першої
статті 208 Господарського кодексу
України, якщо господарське
зобов'язання визнано недійсним як таке,
що вчинено з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, то за наявності наміру в
обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а у
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
все належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише у однієї із
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Для застосування санкцій, передбачених
вказаною статтею, необхідним є
наявність умислу на укладення угоди з
метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства,
наприклад, вчинення удаваного
правочину з метою приховання ухилення
від сплати податків.

При цьому, враховується строк
застосування
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтею 250
Господарського кодексу України, де
частиною першою зазначено, що
адміністративно-господарські санкції
можуть бути застосовані до суб'єкта
господарювання протягом шести місяців
з дня виявлення порушення, але не
пізніш як через один рік з дня
порушення цим суб'єктом встановлених
законодавчими актами правил
здійснення господарської діяльності,
крім випадків, передбачених законом.

Таким чином, факт встановлення угоди
нікчемною та застосування відповідних
конфіскаційних санкцій як наслідок має
характер однієї (сукупної) дії
контролюючого органу, який наділений
такими повноваженнями, з метою
викриття удаваних господарських
домовленостей між суб'єктами
господарювання для уникнення розтрати
бюджетних коштів.

Тобто, розкриття такого виду
діяльності підприємств, здійснюється в
нерозривному зв'язку між застосуванням
положень матеріального права (факт
встановлення угоди нікчемною) та
процесуального права (застосування
відповідних конфіскаційних санкцій).

З врахуванням зазначеного, колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає, що суди попередніх
інстанції дійшли правильного висновку
відносно пропуску процесуального
строку, відповідно до статті 250
Господарського кодексу України
застосування відповідних
процесуальних санкції.

Пунктом 1 частини 3 статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України визначено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Оскільки, судами
встановлено відповідність
законодавству усних угод
купівлі-продажу у задоволенні позовних
вимог обґрунтовано було відмовлено.

Відповідно до пункту 3 статті 2201
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Враховуючи викладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку, що судами першої та
апеляційної інстанцій належним чином
з'ясовані обставини справи та надано
їм відповідну правову оцінку. Порушень
норм матеріального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
рішень судів попередніх інстанцій не
встановлено.

Керуючись статтями 210- 232 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Івано-Франківській області
(правонступник Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції в
Івано-Франківській області) залишити
без задоволення.

Постанову Івано-Франківського
окружного адміністративного суду від
14 грудня 2011 року та ухвалу Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 5 лютого 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

Заява про перегляд судового рішення в
адміністративній справі Верховним
Судом України може бути подана з
підстав, в порядку та у строки, що
встановлені статтями 236-238 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя (підпис) Кравцов О.В.
Судді (підпис) Васильченко Н.В.
(підпис) Гончар Л.Я.