Справа № 734/1302/14
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 734/1302/14
Головуючий у 1-й інстанції: Іванюк
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Романчук О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області на постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 20.05.14р. у
справі №734/1302/14 за позовом ОСОБА_2 до
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, Старшого
державного виконавця Відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Чернігівській області, третя особа:
Управління Пенсійного фонду України в
Козелецькому районі Чернігівської
області про визнання незаконною та
скасування постанови

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання незаконною та скасування
постанови від 17.04.14р. про закінчення
виконавчого провадження ВП №39530681.

Постановою Козелецького районного
суду Чернігівської області від 20.05.14р.
адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою,
відповідач-2 подав апеляційну скаргу, у
якій просить суд скасувати постанову з
мотивів порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що
судом не враховано, що пенсійним
органом частково не виконано рішення з
підстав відсутності відповідного
бюджетного асигнування.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційну скаргу відповідача-2,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
відповідачем відкрито виконавче
провадження з примусового виконання
виконавчого листа № 2508/2942/2012 р.,
виданого 05.06.13р. Козелецьким районним
судом Чернігівської області про
зобов'язання УПФУ в Козелецькому
районі Чернігівської області
здійснити перерахунок та виплату
позивачу підвищень до пенсії у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати
згідно вимог ст. 39 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" та
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю в розмірі 15 % мінімальної
пенсії за віком згідно вимог ст. 51
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
виходячи з розміру мінімальної пенсії,
передбаченого ст. 28 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" починаючи з 12 жовтня 2010
року по 22 липня 2011 року включно, за
виключенням фактично виплачених сум за
вказаний період.

Листом від 11.11.13р. №7062/05 УПФУ в
Козелецькому районі Чернігівської
області повідомило відповідача-2 про
неможливість виконання постанови про
відкриття виконавчого провадження в
частині виплати позивачу підвищення та
додаткової пенсії, у зв'язку з
відсутністю відповідного
фінансування.

Постановою старшого державного
виконавця Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області від 17.04.14р. ВП №39330681 закінчено
виконавче провадження на підставі п. 11
ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче
провадження», у зв'язку з неможливістю
виконання рішення суду без участі
боржника.

Задовольняючи адміністративний позв,
суд першої інстанції виходив з того, що
відсутність коштів не є підставою для
невиконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції.

Статтею 11 Закону України «Про
виконавче провадження» від 21.04.99р.
№606-ХІV (в редакції чинній на момент
спірних правовідносин; надалі Закон -
№606-ХІV) передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 49 Закону
№606-ХІV, виконавче провадження підлягає
закінченню у разі: повернення
виконавчого документа до суду чи
іншого органу (посадової особи), який
його видав, у випадку, передбаченому
частиною третьою статті 75 цього Закону.

Частиною 3 ст. 75 Закону №606-ХІV
передбачено, що у разі якщо виконати
рішення без участі боржника неможливо,
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону та вносить подання
(повідомлення) правоохоронним органам
для притягнення боржника до
відповідальності згідно із законом,
після чого виносить постанову про
закінчення виконавчого провадження,
яка затверджується начальником
відділу, якому безпосередньо
підпорядкований державний виконавець,
і повертає виконавчий документ до суду
чи іншого органу (посадової особи), що
його видав.

Відсутність відповідного бюджетного
асигнування для виплати коштів на
виконання рішень судів не є винятковим
випадком для закінчення виконавчого
провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 49
Закону №606-ХІV. Вказана обставина не
може бути правовою підставою для
невиконання рішення суду, що набрало
законної сили.

Реалізація особою права, що пов'язане з
отриманням бюджетних коштів, яке
базується на спеціальних та чинних на
час виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань.

Так, Європейським Судом з прав людини у
справі «Кечко проти України»
зазначено, що органи державної влади не
можуть посилатись на відсутність
коштів як на причину невиконання своїх
зобов'язань.

Відповідно до статті 32 Європейської
Конвенції захист прав і основоположних
свобод, юрисдикція Європейського Суду
з прав людини поширюється на всі
питання тлумачення і застосування
Конвенції та протоколів до неї.

Відповідно до пункту 1 Закону України
«Про ратифікацію Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод 1950
року, першого протоколу та протоколів
№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», Україна
повністю визнає на своїй території
юрисдикцію Європейського Суду з прав
людини в усіх питаннях, що стосуються
тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно статті 17 Закону України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського Суду з прав
людини», суди застосовують при
розгляді справ Конвенцію та практику
Суду як джерело права.

За наведених обставин, відсутні
правові підстави для задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 200, 205, 206 КАС
України Київський апеляційний
адміністративний суд

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Чернігівській
області на постанову Козелецького
районного суду Чернігівської області
від 20.05.14р. у справі №734/1302/14 - залишити
без задоволення, а постанову
Козелецького районного суду
Чернігівської області від 20.05.14р. у
справі №734/1302/14 - без змін.

Дана ухвала набирає законної через
п'ять днів після направлення її копії
особами, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів після набрання нею законної сили
шляхом подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуюча суддя
Шелест С.Б.

Судді
Романчук О.М.

Пилипенко О.Є.

.

Головуючий суддя
Шелест С.Б.

Судді:
Романчук О.М

Пилипенко О.Є.