Справа № 2а-7913/09/1370
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/3299/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом управління Пенсійного фонду
України в Стрийському районі
Львівської області (далі - УПФ) до ТОВ
«Гута» про відшкодування витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
за касаційною скаргою ТОВ «Гута» на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 6 липня 2010
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2009 року УПФ звернулось до суду
з вказаним позовом, у якому з
урахуванням збільшення позовних вимог
просило стягнути з ТОВ «Гута»
заборгованість по відшкодуванню
фактичних витрат на виплату і доставку
пільгових пенсій у сумі 126415,04 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що
відповідач заборгував вказану суму по
відшкодуванню фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених на пільгових умовах
відповідно статті 13 Закону України
«Про пенсійне забезпечення».

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 6 липня 2010
року, залишеною без змін ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року, позов задоволено. Стягнуто з ТОВ
«Гута» на користь УПФ борг у розмірі
126415,04 грн.

У касаційній скарзі ТОВ «Гута»,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального і процесуального права,
просить рішення судів попередніх
інстанцій скасувати та ухвалити нове
судове рішення про відмову у
задоволенні позову.

У запереченні на касаційну скаргу УПФ,
посилаючись на законність судових
рішень, просить залишити їх без змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

За змістом пункту 2 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» (далі Закон № 1058-IV), у
редакції на час виникнення спірних
правовідносин, пенсійне забезпечення
застрахованих осіб, які працювали або
працюють на підземних роботах, роботах
з особливо шкідливими й важкими
умовами праці за списком № 1 та на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджених Кабінетом
Міністрів України, та за результатами
атестації робочих місць, на посадах, що
дають право на призначення пенсії за
віком на пільгових умовах або за
вислугу років, які відповідно до
законодавства, що діяло раніше, мали
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, здійснюється згідно з
окремим законодавчим актом через
професійні та корпоративні фонди. До
запровадження пенсійного забезпечення
через такі фонди особам, зазначеним в
абзаці першому цього пункту, пенсії
призначаються за нормами Закону № 1058-IV
в разі досягнення пенсійного віку та
наявності трудового стажу,
передбаченого Законом України «Про
пенсійне забезпечення» ( далі Закон №
1788-XII). У цьому випадку розміри пенсій
визначаються відповідно до статті 27 та
з урахуванням норм статті 28 Закону №
1058-IV. При цьому зберігається порядок
покриття витрат на виплату і доставку
цих пенсій, що діяв до набрання
чинності цим Законом.

За правилами абзацу четвертого
підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих
положень Закону № 1058-IV підприємства та
організації з коштів, призначених на
оплату праці, вносять до ПФУ плату, що
покриває фактичні витрати на виплату і
доставку пенсій особам, які були
зайняті повний робочий день на
підземних роботах, на роботах з
особливо шкідливими й важкими умовами
праці за списком № 1, починаючи з дня
набрання чинності цим Законом, у
розмірі 20 відсотків з наступним
збільшенням її щороку на 10 відсотків до
100-відсоткового розміру відшкодування
фактичних витрат на виплату і доставку
цих пенсій до набуття права на пенсію
за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту
зазначено, що виплата пенсій особам,
які були безпосередньо зайняті повний
робочий день на підземних роботах
(включаючи особовий склад
гірничорятувальних частин) з видобутку
вугілля, сланцю, руди та інших корисних
копалин, на будівництві шахт та
рудників, за списком робіт і професій,
затвердженим Кабінетом Міністрів
України, та особам, пенсії яким
призначені відповідно до пунктів "в" -
"е" та "ж" статті 13 Закону № 1788-XII,
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону.

Аналіз наведених положень дає підстави
для висновку про те, що витрати на
виплату та доставку пенсій особам, які
були зайняті на роботах за списком № 1,
покриваються підприємствами та
організаціями.

Винятком із цього правила є лише
порядок покриття витрат на виплату та
доставку пенсій особам, що були
безпосередньо зайняті повний робочий
день на підземних роботах (включаючи
особовий склад гірничорятувальних
частин) з видобутку вугілля, сланцю,
руди та інших корисних копалин, на
будівництві шахт та рудників за
списком робіт і професій, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, оскільки
за змістом абзацу п'ятого підпункту 1
пункту 2 Прикінцевих положень Закону №
1058-IV виплата пенсій таким особам
здійснюється до 1 січня 2005 року за
рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року -
за рахунок коштів Державного бюджету
України до досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
то і витрати на виплату та доставку
пільгових пенсій покриваються за
рахунок ПФУ та Державного бюджету
України відповідно.

У зв'язку з наведеним, колегія суддів
погоджується з висновком судів
попередніх інстанцій про те, що
відповідач зобов'язаний здійснювати
компенсацію позивачу витрат на виплату
та доставку пенсій, призначених на
пільгових умовах згідно статті 13
Закону України «Про пенсійне
забезпечення».

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Верховного Суду України у
справі № 21-246а13.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 222,223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ТОВ «Гута» залишити
без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 6 липня 2010
року і ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 18 грудня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення ї копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: