Справа № 2а-1670/2772/11
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/54471/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Костенка М.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.04.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11.08.2011

у справі № 2а-1670/2772/11

за позовом фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до Кременчуцької об'єднаної
державної податкової інспекції у
Полтавській області

про визнання протиправним та
скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулась до Полтавського окружного
адміністративного суду з позовом до
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області про визнання
протиправним та скасування рішення.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011
позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2011
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
відповідач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було проведено невиїзну
камеральну перевірку своєчасності
сплати податку на додану вартість
позивачем, за результатами якої
складено акт від 17.11.2008 №3369/17-305/1.

На підставі вищезазначеного акту
відповідачем прийняте податкове
повідомлення-рішення від 28.11.2008
№/0/4586, яким на підставі пп.17.1.7 п.17.1
ст.17 Закону України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" за затримку на 1
календарний день граничного строку
сплати позивача зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 20% від сплаченої суми
узгодженого податкового зобов'язання в
розмірі 26 222,70 грн., що становить 5 244,54
грн.

Не погодившись з податковим
повідомленням-рішенням від 28.11.2008 р.
№/0/4586, позивач оскаржив його в
адміністративному порядку.

При цьому, скарги позивача на
податкове повідомлення рішення від
28.11.2008 р. №/0/4586 були залишені без
задоволення у зв'язку з чим
відповідачем прийнято податкові
повідомлення рішення №/1/374 від
11.03.2009, №/2/695 від 15.05.2009., №/3/1133
від 01.07.2009, якими залишено без змін
податкове повідомлення рішення від
28.11.2008, №/0/4586 з ідентичним
первинному розміром штрафних
(фінансових) санкцій.

Порядок та підстави прийняття
нових податкових повідомлень-рішень
після розгляду скарг платників
податків в межах процедури
адміністративного оскарження
визначені в ст. 6 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами», і дана
норма не передбачає прийняття нових
рішень в разі залишення скарги без
задоволення та без донарахування
податкових зобов'язань та/або штрафних
санкцій.

Колегія суддів погоджує висновок
судів попередніх інстанцій, що
оскільки за результатами розгляду
скарг не відбулося донарахування
штрафних санкцій, а скарги на податкове
повідомлення рішення від 28.11.2008 р.
№/0/4586 були залишені без
задоволення, то у відповідача не було
законних підстав приймати нові
податкові повідомлення-рішення
№/1/374 від 11.03.2009, №/2/695 від
15.05.2009 , №/3/1133 від 01.07.2009.

З матеріалів справи вбачається, що
за результатами виїзної планової
перевірки позивача, оформленої актом
№28/17-206/1 від 13.03.2007, відповідачем
було винесено податкове
повідомлення-рішення №/0/293 від
19.03.2007, яким позивачу визначено
податкове зобов'язання з ПДВ в сумі
434802,00 грн.

За наслідками адміністративного
оскарження зазначеного податкового
повідомлення-рішення відповідачем
були прийняті податкові
повідомлення-рішення №/1/635 та
№/1/632 від 31.05.2007 р., якими позивачу
визначено податкове зобов'язання з ПДВ
в сумі 434802,00 грн. та донараховано
штрафну (фінансову) санкцію у розмірі
3230,00 грн.

Відповідно до вимог п.п. 5.2.4 п. 5.2 ст. 5
Закону України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» податкове зобов'язання
платника податків, нараховане
контролюючим органом відповідно до
пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону,
вважається узгодженим у день отримання
платником податків податкового
повідомлення, за винятком випадків,
визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Як правильно зазначено судами, з
посиланням на п.п. 5.2.2 п. 5.2 ст. 5
вказаного Закону, звернення платника
податків до суду зі скаргою про
перегляд рішення про визначення суми
податкового зобов'язання є
законодавчо визначеним випадком, за
якого податкове зобов'язання,
нараховане контролюючим органом, не
вважається узгодженим.

Податкові повідомлення-рішення
№/0/293 від 19.03.2007, №/1/635 від
31.05.2007 та №/1/632 від 31.05.2007 були
оскаржені позивачем у судовому
порядку.

Постановою Господарського суду
Полтавської області від 22.08.2007
оскаржені податкові
повідомлення-рішення визнані
нечинними.

Постановою Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2008 р. постанову Господарського
суду Полтавської області від 22.08.2007 р.
скасовано та ухвалено нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

З огляду на те, що згідно з ч.5 ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України постанова суду апеляційної
інстанції набирає законної сили з
моменту її проголошення, беручи до
уваги положення пп.5.2.4. п.5.2. ст. 5 Закону
України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", дата винесення постанови
Харківського апеляційного
адміністративного суду - 18.04.2008 р.
вважається датою узгодження
податкових зобов'язань з ПДВ за
вищевказаними податковими
повідомленнями-рішеннями.

В той же час, ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
27.03.2009 відкрито касаційне провадження
за касаційною скаргою ОСОБА_3 на
постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 18.04.2008 і
одночасно зупинено виконання
оскаржуваного судового рішення до
закінчення касаційного провадження, а
тому, постанова Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 18.04.2008 не підлягала виконанню, тобто
податкове зобов'язання набуло статусу
неузгодженого, а тому штрафні санкції у
зв'язку з його несплатою не підлягали
нарахуванню.

Стосовно висновку податкового
органу про несвоєчасну сплату
позивачем узгодженої суми ПДВ у
розмірі 434802,00 грн. колегія суддів
зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
на час проведення перевірки податковий
борг не був сплачений, сума штрафних
санкцій повинна нараховуватись,
виходячи з наявності об'єкта
обчислення суми штрафу.

Відповідно п. 7.7. ст. 7 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами», податковий борг погашається
попередньо погашенню податкових
зобов'язань, які не є податковим боргом,
у порядку календарної черговості його
виникнення, а в разі одночасного його
виникнення за різними податками,
зборами (обов'язковими платежами) у
рівних пропорціях.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій, щодо того, що
законодавством України не передбачено
права контролюючого органу, всупереч
напрямку, вказаному платником податку
у платіжному документі, зараховувати
платежі у рахунок погашення
податкового боргу, а тому, обчислюючи
суму штрафу, податковий орган
неправомірно взяв до уваги дату
перерахування позивачем коштів з іншим
цільовим призначенням, а не дату сплати
платником суми податкового боргу.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Кременчуцької об'єднаної державної
податкової інспекції у Полтавській
області на постанову Полтавського
окружного адміністративного суду від
21.04.2011 та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 11.08.2011 у справі № 2а-1670/2772/11 слід
відхилити, а судові рішення залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Кременчуцької
об'єднаної державної податкової
інспекції у Полтавській області
відхилити.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 21.04.2011 та
ухвалу Харківського апеляційного
адміністративного суду від 11.08.2011 у
справі № 2а-1670/2772/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко С.Е. Острович