Справа № 806/406/14
Суддя: Котік Т.С.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Котік Т.С.
УХВАЛА

іменем України

"28" серпня 2014 р.
Справа № 806/406/14

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Котік Т.С.

суддів:
Жизневської А.В.

Малахової Н.М.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю представника третьої особи
Доманського О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області на постанову Житомирського
окружного адміністративного суду від
"07" липня 2014 р. у справі за позовом
Гришковецької селищної ради до
Державної фінансової інспекції в
Житомирській області, третя особа -
Фермерське господарство "Верболози"
визнання незаконними та скасування п.2,9
вимоги ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Житомирського окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року задоволено позовні вимоги
Гришковецької селищної ради
Бердичівського району.

Визнано неправомірними та скасовано
пункти 2, 9 вимоги Бердичівської
об`єднаної державної фінансової
інспекції про усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
фінансових питань від 24.12.2013 року №
61-17/2427.

В апеляційній скарзі Бердичівська
об`єднана державна фінансова
інспекція, посилаючись на порушення
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати постанову суду та прийняти
нову - про відмову в задоволенні позову.
Зокрема, апелянт посилається на те, що
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам, встановленим
під час перевірки та не узгоджуються з
положеннями Бюджетного кодексу
України.

Розглянувши справу, перевіривши
законність та обґрунтованість
судового рішення, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами планової ревізії
селищного бюджету та фінансово -
господарської діяльності
Гришковецької селищної ради, за період
з 01.01.2010 по 31.08.2013 року, посадовими
особами Бердичівської об'єднаної
державної фінансової інспекції
складено акт № 61-09/72 від 26 листопада 2013
року (далі - акт ревізії).

24 грудня 2013 року Бердичівською
об'єднаної державною фінансовою
інспекцією направлено селищному
голові Гришковецької селищної ради
вимогу № 61-17/2427 про усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
фінансових питань.

У вказаній вимозі відповідач, з метою
повного усунення виявлених порушень та
попередження їх виникнення в
подальшому, керуючись п. 7 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" вимагав, зокрема:

- у пункті 2 вимагав стягнути з
працівників селищної ради, зайво
виплачені суми коштів; в іншому випадку
стягнути з особи, винної у зайвих
грошових виплатах кошти в сумі 11512,16
грн. у порядку та розмірах встановлених
ст.ст. 133-136 КЗпП. Провести перерахунок
та відповідні взаємозвірки щодо сум
внесків до державних цільових фондів
та забезпечити повернення зайво
сплачених коштів в сумі 4178,91 грн. У разі
пропуску встановленого строку -
відшкодувати порушення за рахунок
керівника, що допустив зайві грошові
виплати (ст. 133 КЗпП);

- у пункті 9 вимагав вжити заходи щодо
відміни рішень сесії Гришковецької
селищної ради за № 467 від 19.01.2010 року, №
71 від 15.04.2011 року, № 87 від 03.07.2011 року, №
107 від 13.10.2011 року, № 148 від 16.03.2012 року.

Однак, станом на час розгляду справи
вимога у пункті 9 викладена щодо вжиття
заходів щодо відміни рішення сесії
Гришковецької селищної ради від 16.03.2012
року № 148.

Суд першої інстанції надаючи правову
оцінку змісту пункту 2 вимоги від 24.12.2013
року № 61-17/2427, дійшов висновків про їх
неправомірність.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з вказаним висновком.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що обґрунтовуючи пункт 2
вимоги від 24.12.2013 року № 61-17/2427
відповідачем було зазначено, що в
порушення ст. 94 Кодексу законів про
працю в Україні та ст. ст. 1, 2 Закону
України "Про оплату праці", за період з
01.01.2010 року по 31.08.2013 року, спеціалістом
з бухгалтерського обліку ОСОБА_5 при
відсутності підтверджуючих документів
про виконання роботи ОСОБА_6, проведено
йому зайве нарахування та виплату
заробітної плати на загальну суму 11512,16
грн. та як наслідок, перераховано
внесків до державних цільових фондів
та єдиного соціального внеску в сумі
4178,91 грн.

Проте, такі висновки відповідача не
відповідають фактичним обставинам та
спростовані судом першої інстанції
належними доказами.

У відповідності до пункту 5 частини
першої статті 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні" від
21.05.1997 року № 280/97-ВР, затвердження за
пропозицією сільського, селищного,
міського голови структури виконавчих
органів ради, загальної чисельності
апарату ради та її виконавчих органів
відповідно до типових штатів,
затверджених Кабінетом Міністрів
України, витрат на їх утримання є
виключною компетенцією сільських,
селищних, міських рад.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів
України "Про фінансове забезпечення
діяльності органів місцевого
самоврядування" від 03.12.1997 року № 1349
рекомендовано головам обласних,
Київської та Севастопольської міських,
районних, районних у містах рад (у разі
їх створення), міським, селищним і
сільським головам під час підготовки
пропозицій щодо структури виконавчого
апарату обласних, районних, районних у
містах рад, виконавчих органів
сільських, селищних, міських рад,
районних у містах рад (крім міст Києва
та Севастополя), загальної чисельності
апарату рад та їх виконавчих комітетів
дотримуватися типових штатів згідно з
додатками N 1 - 5.

Типові штати апарату сільських,
селищних рад та їх виконавчих
комітетів наведені у додатку 5 до цієї
постанови Кабінету Міністрів України.

Згідно із пунктом 4 примітки додатку № 5
до постанови Кабінету Міністрів
України "Про фінансове забезпечення
діяльності органів місцевого
самоврядування" від 03.12.1997 року № 1349, до
штату виконавчого комітету сільських і
селищних рад крім посад, передбачених у
цьому додатку, можуть додатково
вводитися посади, зокрема, опалювачів
на опалювальний сезон - залежно від
кількості печей та опалюваної площі,
але не більш як одна посада.

З огляду на приписи зазначених
правових норм, уповноважені посадові
особи та органи місцевого
самоврядування розробляють і
затверджують штати цих органів у межах
визначених законодавством, виходячи із
місцевих умов та можливостей. Типові
штати ними можуть використовуватися у
добровільному порядку.

Як встановлено судом першої інстанції,
штатні розписи Гришковецької селищної
ради на 2010 - 2013 року були затверджені
рішеннями Гришковецької селищної ради
Бердичівського району Житомирської
області № 505 від 2010 року, № 29 від 13.01.2011
р., № 126 від 05.01.2012 р., № 215 від 28.12.2012 р.
Згідно із якими, штат працівників
селищної ради складав 9 штатних
одиниць. До посад передбачених
штатними розписами, зокрема, була
включена посада кочегара (0, 5 штатної
одиниці).

Згідно із посадовою інструкцією
кочегара селищної ради, його
завданнями, обов'язками та
повноваженнями є виконання роботи під
керівництвом селищного голови,
виконання роботи по безперебійному
забезпеченню газопостачанню селищної
ради та приміщення дитячого саду, вести
облік газу, ведення журналу обліку
газу, у вихідні та святкові дні та
вечірні часи, перевіряти роботу
газових приладів в селищній раді та
дитячому саду, розчищати сніг навколо
селищної ради та біля котельні, та ін..

Зі змісту заяв та розпоряджень
селищного голови № 99 від 01.11.10 р., № К-41
від 21.10.11 р., № К-26 від 30.10.12 р.,
Гришковецькою селищною радою у 2010 - 2013
роках на період опалювального сезону
на посаду кочегара було прийнято
ОСОБА_6.

Факт звільнення ОСОБА_6 після
закінчення опалювального сезону з
посади кочегара підтверджено
розпорядженнями селищного голови від
09.04.2010 року № 28, від 15.04.2011 року № 29, від
13.04.2012 року № К-9, від 15.04.2013 року № К-14.

З матеріалів справи вбачається, що
відпрацьований час та відпрацьовані за
місяці години ОСОБА_6 відображені
Гришковецькою селищною радою у табелях
обліку використання робочого часу за
лютий, березень, квітень, листопад,
грудень 2010 року, січень, лютий,
березень, квітень, жовтень, листопад,
грудень 2011 року, січень - квітень 2012
року, листопад 2012 року - березень 2013
року.

Отже, суд першої інстанції
обгрунтовано відхилив доводи
відповідача що нарахування та виплата
позивачем заробітної плати ОСОБА_6
проводилася без підтверджуючих
документів про виконання робіт.

Також, обґрунтовано відхилено судом
першої інстанції і посилання
контролюючого органу в акті ревізії на
те, що кочегаром ОСОБА_6 не підтверджено
виконання своїх посадових обов'язків,
оскільки п. 4.2.1 "Правил безпеки системи
газопостачання України", затвердженого
Держнаглядом охорони праці від 01.10.1997
року № 254, дана особа не може виконувати
обов'язки відповідального за технічний
стан і безпеку експлуатації системи
газопостачання, та в якого відсутнє
посвідчення про проходження навчання з
правил безпеки систем газопостачання,
роботу по перевірці газових приладів
та інші роботи у вихідні, святкові дні
та у вечірні часи, враховуючи таке.

Як встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_6 було прийнято на роботу в
селищну раду на посаду кочегара
(опалювача), а не особи, яка відповідає
за технічний стан і безпечну
експлуатацію систем газопостачання,
оскільки ним 25.07.2000 року закінчено
Житомирський учбово - курсовий
комбінат Облжитлокомунуправління по
професії оператор котельні. Рішенням
кваліфікаційної (екзаменаційної)
комісії йому присвоєно кваліфікацію
оператора котельні, про що вказано у
посвідчення № 12398 та вкладках до нього.

Окрім того, розпорядженням селищного
голови Гришковецької селищної ради № 28
від 09.04.2010 року згідно з Правил безпеки
систем газового постачання України
призначено відповідальним за
технічний стан і безпечне користування
газовими приладами установленими у
дитячому садку і в селищній раді -
ОСОБА_7 - спеціаліста 1-ї категорії з
земельних питань, який закінчив курси
при Житомирському учбово - курсовому
комбінаті.

Разом з тим, є слушним посилання суду
першої інстанції на те, що недотримання
позивачем порядку забезпечення
належних умов праці та охорони здоров'я
працівників не може бути безперечним
доказом не виконання ОСОБА_6 роботи, яка
має бути оплачена відповідно до норм
законодавства.

Також, є безпідставними доводи
відповідача з приводу того, що
відсутність пічного опалення в
приміщенні селищної ради, не дозволяє
раді вводити до штату посаду кочегара.
З матеріалів справи вбачається, що
Гришковецька селищна рада має свою
котельню та відповідно до посадової
інструкції кочегара, останній здійснює
повноваження щодо забезпечення
безперебійної роботи котельні
селищної ради та приміщення дитячого
садка.

З огляду на викладене, судом першої
інстанції обгрунтовано задоволено
позовні вимоги щодо визнання
неправомірною та скасування пункту 2
вимоги від 24.12.2013 року.

Що стосується пункту 9 вимоги від 24.12.2013
року, з урахуванням листа від 20.06.2014
року № 61-17/1193, про вжиття заходів щодо
відміни рішення сесії Гришковецької
селищної ради від 16.03.2012 року № 148, судом
першої інстанції встановлено, що
підставою для формування вимоги у
спірній частині слугував висновок
контролюючого органу, що в порушення
вимоги ч. 1 ст. 116, с. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 134, ч. 1
ст. 123 Земельного кодексу України, ч. 3
ст. 3, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про
фермерське господарство" нанесено
матеріальну шкоду Гришковецькій
селищній раді внаслідок
безпідставного відчуження земель
комунальної власності в сумі 6367753,42 грн.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням № 148 від 16 березня 2012 року
шістнадцятої сесії шостого скликання
Гришковецької селищної ради
Бердичівського району Житомирської
області затверджено проект із
землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства "Верболози".

25 грудня 2012 року членам фермерського
господарства видані державні акти на
право власності на земельні ділянки
площею 1, 7698 га.

Скасовуючи зазначений пункт вимоги,
суд першої інстанції дійшов вірних
висновків, що відповідач вийшов за межи
своїх повноважень, оскільки питання
земельного законодавства, порядок та
правомірність оренди і відчуження
земель не відноситься до бюджетного
законодавства, тому контроль за їх
дотриманням не є складовою бюджетного
процесу.

Також, чинним законодавством України
не наділено відповідача
повноваженнями стосовно надання
оцінки рішенням органу місцевого
самоврядування, винесеного при
реалізації останнім своїх повноважень
у земельних відносинах, та, відповідно,
визнавати певне рішення селищної ради
таким, що суперечить Законам України.

Відповідно до Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні" та
Положення про Державну фінансову
інспекцію України головним завданням
державної фінансової інспекції є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяття зобов'язань,
ефективним використанням коштів і
майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності в міністерствах та інших
органах виконавчої влади, в державних
фондах, у бюджетних установах і у
суб'єктів господарювання державного
сектору економіки, а також на
підприємствах і в організаціях, які
отримують (отримували в періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів та державних фондів або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), виконанням
місцевих бюджетів, розроблення
пропозицій щодо усунення виявлених
недоліків і порушень та запобігання їм
у подальшому.

Державний фінансовий контроль
реалізується державною фінансовою
інспекцією через проведення
державного фінансового аудита,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Відповідно до пунктів 7 та 10 статті 10
зазначеного Закону, органу державного
фінансового контролю надається право:
пред'являти керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; та звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення держаного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Відповідно до п. 46 Порядку якщо вжитими
в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, органом служби у строк не
пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

З аналізу вказаних норм, на які,
зокрема, посилався і суд першої
інстанції, вбачається, що підставою
направлення органами держфінінспекції
вимоги для підконтрольної установи є
не забезпечення усунення виявлених
порушень. При цьому, вимога
контролюючого органу спрямована на
забезпечення повного усунення
виявлених в ході ревізії порушень.

Проте, вимога відповідача про вжиття
заходів по скасуванню рішення № 148 від
16 березня 2012 року шістнадцятої сесії
шостого скликання Гришковецької
селищної ради Бердичівського району
Житомирської області, яким затверджено
проект із землеустрою щодо організації
території земельних часток (паїв) та
складання державних актів на право
власності на земельні ділянки членам
фермерського господарства "Верболози"
не може бути виконана позивачем, з
огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 24 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» органи місцевого
самоврядування та їх посадові особи
діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені
Конституцією України і законами
України, та керуються у своїй
діяльності Конституцією і законами
України, актами Президента України,
Кабінету Міністрів України.

За правилами пунктів 9, 10 статті 59
зазначеного Закону рішення
виконавчого комітету ради з питань,
віднесених до власної компетенції
виконавчих органів ради, можуть бути
скасовані відповідною радою; акти
органів та посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Разом з тим, Конституційний Суд України
у справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25,
частини чотирнадцятої статті 46,
частин першої, десятої статті 59 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні» (справа про скасування актів
органів місцевого самоврядування)
вирішив, що орган місцевого
самоврядування має право приймати
рішення, вносити до них зміни та/чи
скасовувати їх на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією України та законами
України.

Відповідно до пункту 5 рішення № 7-рп/2009
Конституційний Суд України зазначив,
що органи місцевого самоврядування не
можуть скасовувати свої попередні
рішення, вносити до них зміни, якщо
відповідно до приписів цих рішень
виникли правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Також, ненормативні правові акти
місцевого самоврядування є актами
одноразового застосування, вони
вичерпують свою дію фактом їхнього
виконання, а тому не можуть бути
скасовані чи змінені органом місцевого
самоврядування після їх виконання.

Як убачається з матеріалів справи,
зазначене рішення ради стосується
певного кола осіб та на час винесення
вимоги виконано, оскільки 25 грудня 2012
року членам фермерського господарства
видані державні акти на право
власності на земельні ділянки площею 1,
7698 га.

Отже, п.9 вимоги Бердичівської
об`єднаної державної фінансової
інспекції не відповідає вимогам
чинного законодавства та ст.19
Конституції України, а тому
обґрунтовано скасовано судом першої
інстанції.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції вірно встановив фактичні
обставини справи, дослідив наявні
докази, надав їм належну оцінку та
прийняв законне та обґрунтоване
рішення.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду першої
інстанції щодо обґрунтованості
позовних вимог, не містять фактів
невірного застосування судом норм
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів не вбачає
підстав, визначених ст. 202 КАС України,
для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Житомирській
області залишити без задоволення, а
постанову Житомирського окружного
адміністративного суду від "07" липня 2014
р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Т.С. Котік

судді:
А.В. Жизневська

Н.М. Малахова

Повний текст cудового рішення
виготовлено "28" серпня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу Гришковецька селищна рада
вул.Червоний
Промінь,4,смт.Гришківці,Бердичівський
район, Житомирська область,13337

3- відповідачу Державна фінансова
інспекція в Житомирській області м-н
С.П.Корольова,12,м.Житомир,10014

4-третій особі: Фермерське
господарство "Верболози" -
вул.Мюда,6,м.Бердичів,Житомирська
область,13300,