Справа № 2-а/679/14/14
Суддя: Білоус О.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2-а/679/14/14
Головуючий у 1-й інстанції: Стасюк Р.М.
Суддя-доповідач: Білоус О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Білоуса О.В.

суддів: Курка О. П. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
м. Нетішин Хмельницької області на
постанову Нетішинського міського суду
Хмельницької області від 10 лютого 2014
року у справі за адміністративним
позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області, третя особа -
публічне акціонерне товариство
"Укренергозахист" про визнання відмови
протиправною та зобов'язання вчинити
дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Нетішинського
міського суду Хмельницької області з
позовом до УПФУ у м. Нетішин
Хмельницької області про визнання
протиправною відмови та зобов'язання
зарахувати періоди роботи до
пільгового стажу для призначення
пенсії. Позовні вимоги мотивовано тим,
що ОСОБА_2, маючи достатній вік та стаж
роботи за Списком №2, звернувся до УПФУ
в місті Нетішині Хмельницької області
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах. Листом №8774/04 від
26.11.2013 року управління відмовило йому в
зарахуванні періодів роботи до
пільгового стажу та призначенні
пенсії. Вважаючи відмову
неправомірною, просив визнати її
протиправною та зобов'язати управління
Пенсійного фонду України у м.Нетішині
зарахувати пільговий стаж та
призначити пенсію на пільгових умовах
з моменту звернення з відповідною
заявою.

Відповідно до постанови Нетішинського
міського суду Хмельницької області від
10.02.2014 року адміністративний позов
задоволено. Не погоджуючись із
рішенням суду першої інстанції,
відповідач подав апеляційну скаргу, в
якій просить суд скасувати постанову
Нетішинського міського суду
Хмельницької області та ухвалити нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог, посилаючись при цьому
на неповне з'ясування судом першої
інстанції обставин, які мають значення
для справи та порушення норм
матеріального права, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В судове засідання представники
апелянта (відповідача), третьої особи
не з'явилися, хоча про час та місце
розгляду справи повідомлялися
своєчасно та належним чином. Про
причини неявки в судове засідання суд
не повідомили, клопотань про
відкладення розгляду справи не
направляли.

Позивач в судове засідання не з'явився,
однак направив на адресу суду письмові
заперечення на апеляційну скаргу, які
долучені до матеріалів справи, з яких
вбачається, що апеляційну скаргу
позивач не визнає повністю, проти її
задоволення заперечує, вважаючи
рішення суду першої інстанції
законним, обґрунтованим і таким, що
відповідає фактичним обставинам
справи. Просив залишити апеляційну
скаргу без задоволення, рішення суду
першої інстанції - без змін, а розгляд
справи проводити без його участі.

У зв'язку з неприбуттям жодної з осіб,
які беруть участь у справі, у судове
засідання, хоча вони були належним
чином повідомлені про його дату, час і
місце, а також враховуючи те, що їх явка
в судове засідання не визнавалась
обов'язковою, колегія суддів визнала за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження, відповідно до
п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, за наявними у
справі матеріалами, при цьому, згідно
частини 6 статті 12, частини 1 статті 41
КАС України, повне фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, а рішення суду
першої інстанції необхідно залишити
без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України
визначено, що у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів
владних повноважень адміністративні
суди перевіряють, чи прийняті (вчинені)
вони: на підставі, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України; з
використанням повноваження з метою, з
якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку. При цьому в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Частиною 1 ст. 195 КАС України визначено,
що суд апеляційної інстанції
переглядає судові рішення суду першої
інстанції в межах апеляційної
скарги.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, та підтверджується
матеріалами справи, позивач звернувся
до Управління Пенсійного фонду України
в місті Нетішині Хмельницької області
про призначення пенсії за віком на
пільгових умовах. Листом №8774/04 від
26.11.2013 року УПФ відмовило йому в
зарахуванні періоду роботи з 09 грудня
1982 року по 13 травня 1987 року до
пільгового стажу за Списком №2,
посилаючись на відсутність можливості
підтвердження обґрунтованості видачі
пільгової довідки. Стосовно періодів
роботи з 01 квітня 1994 року по 30 квітня 1994
року, з 01 серпня 1995 року по 31 жовтня 1996
року та з 01 січня 1997 року по 15 січня 2001
року, то вони не зараховуються по
Списку № 2 у зв'язку з ненаданням
Переліку робочих місць, професій і
посад, яким підтверджено право на
пільгове пенсійне забезпечення по
Списку № 2, а атестація робочих місць
проведена згідно з наказом № 117 від 20
грудня 1999 року не узгоджена з органами
Державної експертизи умов праці.

Судом першої інстанції встановлено, що
з 09.12.1982 року по 13.05.1987 року та з 07.09.1987
року по 15.01.2001 року позивач працював
ізолювальником на Хмельницькій
дільниці «Укренергомонтажізоляція».
Вищезазначені періоди відносяться до
роботи з шкідливими умовами праці. Змін
умов праці не відбувалось.

Названі обставини об'єктивно
підтверджуються дослідженими судом
першої інстанції доказами:

- ксерокопією трудової книжки ОСОБА_2,
згідно якої - з 09.12.1982 року (наказ №452-к
від 30.12.1982 р.) по 13.05.1987 року (наказ №116- к
від 21.05.1987р.) він працював
ізолювальником 3,4 розряду на
Хмельницькій дільниці
«Укренергомонтажізоляція»; з 07.09.1987
року (наказ №247-к від 07.09.1987р.) по 15.01.2001
року (наказ №1к від 17.01.2001р.) працював
ізолювальником 3,4,5 розряду
вищезазначеної дільниці;

- архівними довідками №24-00-014-45560 від
29.07.2013 року та №24-04-04 від 08.10.2013 року з
якої вбачається, що позивач був
зарахований ізолювальником на
Хмельницьку дільницю ДП
«Укренергомонтажізоляція» 3,4,5
розрядів;

- довідкою про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
ВАТ «Укренергозахист» ДП
«Укренергомонтажізоляція» № 121 від
15.05.2010 року, згідно якої позивач з 09.12.1982
року по 13.05.1987 року, працював повний
робочий день по професії ізолювальник,
дана професія передбачена Списком №2
розділу XXIX , підрозділу А, затвердженим
постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від
22.08.1956 року;

- довідкою про підтвердження наявного
трудового стажу для призначення пенсії
ВАТ «Укренергозахист» ДП
«Укренергомонтажізоляція» № 122 від
15.05.2010 року, за якою ОСОБА_2 з 07.09.1987 року
по 15.01.2001 року, працював повний робочий
день по професії ізолювальника, і дана
професія передбачена Списком №2
розділу XXVII позиція 2290000а-12531,
затвердженим постановою КМ України
№162 від 11.03.1994 року;

Відповідно до витягу з наказу № 150 від
28.10.1994 року про підтвердження права
надання пільгової пенсії за Списком №2
працівникам підприємства Дочірнього
підприємства
«Укренергомонтажізоляція» - професія
ізолювальника дає право виходу на
пільгову пенсію на пільгових умовах за
списком №2. Крім того, згідно витягу з
наказу № 117 від 20.12.1999 року про
підтвердження права надання пільгової
пенсії за Списком №2 працівникам
підприємства Дочірнього підприємства
«Укренергомонтажізоляція» - професія
ізолювальника дає право виходу на
пільгову пенсію за списком №2.

Допитані судом першої інстанції свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожна окремо показали,
що знають позивача ОСОБА_2 по спільній
роботі в спеціалізованому управлінні
«Укренергомонтажізоляція», виконувана
ним робота відносилась до роботи в
шкідливих умовах праці, йому
надавались додаткові дні відпустки.

Вирішуючи по суті існуючий спір, суд
першої інстанції керувався тим, що
згідно пункту "б" частини 1 статті 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, зокрема, працівники,
зайняті повний робочий день на інших
роботах із шкідливими і важкими
умовами праці, - за списком № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників, затверджуваним Кабінетом
Міністрів України, і за результатами
атестації робочих місць: чоловіки -
після досягнення 55 років і при стажі
роботи не менше 25 років, з них не менше 12
років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при
стажі роботи не менше 20 років, з них не
менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 83 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» пенсії
призначаються з дня звернення за
пенсією, крім таких випадків, коли
пенсії призначаються з більш раннього
строку.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення
атестації робочих місць за умовами
праці, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 01
серпня 1992 року № 442, атестація робочих
місць за умовами праці проводиться в
строки, передбачені колективним
договором, але не рідше одного разу на 5
років.

Відповідно до змісту наказу
Міністерства праці та соціальної
політики України „Про затвердження
Порядку застосування Списків № 1 та № 2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах" № 383 від 18
листопада 2005 року, до пільгового стажу
зараховується весь період роботи на
відповідних посадах або за
професіями незалежно від дати їх
внесення до Списків за умови
підтвердження документами відповідних
умов праці за час виконання роботи до
21.08.1992 року та за результатами
проведення атестації робочих місць за
умовами праці після 21.08.1992 року.

Якщо атестацію робочих місць
проведено до 21.08.1997 року (впродовж 5
років після введення в дію Порядку
проведення атестації робочих місць), до
пільгового стажу зараховується
п'ятирічний період роботи, що передує
даті видання наказу про атестацію, а
також період впродовж 5 років після
вперше проведеної атестації. Якщо
атестація вперше проведена після 21.08.1997
року, в разі підтвердження зазначеного
права до пільгового стажу
зараховується п'ятирічний період, що
передує даті видання наказу про її
результати.

Якщо ж атестація з 21.08.1992 року не
проводилась чи за результатами
атестації, вперше проведеної після
21.08.1997 року, право не підтвердилось, до
пільгового стажу зараховується лише
період робіт із особливо шкідливими і
особливо важкими умовами праці на
даному підприємстві, в установі чи
організації до 21.08.1992 року включно.

Відповідно до вимог ст. 62 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. Разом із
тим відповідно до п. 20 Порядку
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсій за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, у
тих випадках, коли в трудовій книжці
відсутні відомості, що визначають
право на пенсію на пільгових умовах або
за вислугу років, установлені для
окремих категорій працівників, для
підтвердження спеціального трудового
стажу приймаються уточнюючі довідки
підприємств, установ, організацій або
їх правонаступників.

Враховуючи, що 28.10.1994 року та 20.12.1999 року
на робочому місці ОСОБА_2 була
проведена атестація, яка підтвердила
право на призначення пенсії за віком на
пільгових умовах за Списком № 2 (запис
№30 у трудовій книжці позивача), суд
першої інстанції дійшов правильного
висновку про те, що дії відповідача
щодо відмови у зарахуванні пільгового
стажу є такими, що не відповідають
нормам чинного законодавства.

Як вказує Верховний суд України в
постанові від 10.09.2013 року у справі
№21-183а13 комплексний аналіз норм
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
та Порядку проведення атестації
робочих місць за умовами праці,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 1 серпня 1992 року
№ 442, дає підстави для висновку, що
необхідними умовами для виникнення у
особи права на пенсійне забезпечення
на пільгових умовах відповідно до
пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є
формальна констатація факту
перебування особи на посаді або
виконання нею робіт, що містяться у
списку № 2, а також документальне
підтвердження зайнятості працівника
за відповідною професією за
результатами атестації умов праці, яке
полягає у наявності результатів
атестації відповідного робочого місця
за умовами праці. Документами, які
підтверджують результати атестації
робочого місця за умовами праці, можуть
бути: карта умов праці, наказ по
підприємству про затвердження
переліку робочих місць, виробництв,
професій і посад з пільговим пенсійним
забезпеченням працівників; трудова
книжка із записом про витяг із
зазначеного наказу або з додатком
такого витягу. Відтак апеляційний суд
вважає, що позивач має право на
призначення пенсії на пільгових умовах
за списком №2, і таке право підлягає
судовому захисту.

Доводи апеляційної скарги
спростовуються вищенаведеним,
матеріалами справи, а тому колегією
суддів відхиляються, оскільки не дають
підстав для висновку про порушення
судом першої інстанції норм права, які
призвели до неправильного вирішення
справи, тобто прийнята постанова
відповідає матеріалам справи та
вимогам закону, і підстав для її
скасування не вбачається.

Відповідно до статті 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову -без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасоване правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних підстав.

На підставі наведеного колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції дійшов
правильного висновку щодо задоволення
заявлених вимог у спосіб та межах,
визначених законом.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у м. Нетішин
Хмельницької області, - залишити без
задоволення, а постанову Нетішинського
міського суду Хмельницької області
від 10 лютого 2014 року, - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий
Білоус О.В.

Судді
Курко О. П.

Совгира Д. І.