Справа № 826/10956/14
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., при секретарі судового засідання Давиденко Л.В., за участю представників сторін, розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал»

до

державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві

На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 11 серпня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України. Під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови сторонам роз’яснено зміст судового рішення, порядок і строк його оскарження, а також порядок отримання повного тексту постанови, визначеного статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позовні вимоги мотивовано необґрунтованістю акту перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 26.02.2014 №405/1-26-50-15-02-24571799, внаслідок чого безпідставно прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.

Відповідач проти позову заперечив з огляду на розбіжності в податковому обліку товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал» та його контрагента - товариства з обмеженою відповідальністю «Інмарко ЛТД».

Всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал» бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов’язань наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2013 року.

Перевіркою встановлено безпідставне формування товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал» податкового кредиту за жовтень 2013 року на загальну суму 181 094,67 грн., що призвело до завищення від’ємного значення суми податку на додану вартість за жовтень 2013 року на 181 094,67 грн. та завищення бюджетного відшкодування податку на додану вартість у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2013 року на загальну суму 181 095 грн.

Також перевіркою встановлено, що товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Тітал» завищено суму податку на додану вартість, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у зменшення податкових зобов'язань з податку на додану вартість наступних звітних (податкових) періодів за листопад 2013 року у розмірі 340 995 грн.

За наслідками перевірки державною податковою інспекцією у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві складено акт від 26.02.2014 №405/1-26-50-15-02-24571799 та прийнято податкові повідомлення-рішення:

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Як зазначено в акті перевірки державної податкової інспекції у Голосіївському районі головного управління Міністерства доходів і зборів у місті Києві від 26.02.2014 №405/1-26-50-15-02-24571799, позивачем порушено приписи статті 198 Податкового кодексу України шляхом безпідставного формування податкового кредиту за жовтень 2013 року та листопад 2013 року внаслідок наявності розбіжності у податковій звітності, а саме: завищення податкового кредиту контрагентом позивача - товариством з обмеженою відповідальністю «Інмарко ЛТД».

Разом з тим, аналізуючи висновки акту перевірки, суд встановив, що в акті відсутній фактичний виклад обставин, відповідно до яких контролюючий орган встановив відповідне порушення.

Так, відсутнє посилання на конкретні первинні документи, на підставі яких встановлено безпідставне формування позивачем даних податкового обліку, опис порушення, аналіз даних податкових декларацій.

Суд наголошує на тому, що порушення контрагентом позивача порядку формування податкового кредиту не є підставою для висновків щодо безпідставного формування податкового кредиту позивачем.

З огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, право на податковий кредит та віднесення сум понесених витрат до складу валових витрат товариства не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Відповідно до статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Законодавством України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов'язаннями іншої юридичної особи, в тому числі за податковими зобов'язаннями.

Таким чином, недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни (що відповідачем суду не доведено) має правові наслідки саме для цього контрагента, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме до такого платника та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Судом також враховуються рішення Європейського суду з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), “Булвес” АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03), які відповідно до статті 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” підлягають застосуванню судами як джерела права, у яких визначено, що платника податку не може бути позбавлено права на бюджетне відшкодування ПДВ за відсутності доказів того, що його було залучено до протиправної діяльності, пов'язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування; при цьому платник ПДВ не повинен нести відповідальність за зловживання, вчинені його постачальниками, якщо платник ПДВ не знав про такі зловживання і не міг про них знати.

Слід зазначити, що під час судового розгляду справи контролюючий орган не зміг підтвердити зафіксовані в акті перевірки доводи щодо безпідставного формування позивачем податкового кредиту, навести обґрунтування та розрахунок суми 340 995 грн. на яку позивачеві зменшено від’ємне значення з податку на додану вартість за листопад 2013 року.

Відповідачем, як суб’єктом владних повноважень на якого в силу приписів частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності не надано суду жодних доказів на підставі яких зроблено відповідні висновки акту перевірки (податкові декларації, акт перевірки контрагента позивача від 28.01.2014 №58/20-36-22-03-07, дані податкового обліку).

Суд зазначає, що завданням адміністративного суду є перевірка правомірності (легальності) рішення, дії чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень з огляду на чіткі критерії, які зазначені у частині третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи свідчать, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення відповідача в межах спірних правовідносин є необґрунтованим, прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 15.08.2014