Справа № 804/11926/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 р. Справа № 804/11926/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.
при секретарі судового засідання за
участю представників сторін: від
відповідача
Щербак А.Ю. Капелянова О.В., Діденко І.М.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЦЕНТРОПТТОРГ» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання незаконними та
протиправними дій відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

07.08.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЦЕНТРОПТТОРГ»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області та просить:

- визнати незаконними та протиправними
дії Державної податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо проведення
документальної позапланової перевірки
ТОВ «ЦЕНТРОПТТОРГ» в результаті
проведення якої був складений акт
перевірки №1647/04-61-22-1/37988663 від 20.06.2014р.
«Про результати проведення
документальної позапланової перевірки
ТОВ «ЦЕНТРОПТТОРГ» з питань
документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ «АНКЛАВ
2013» за період січень-березень 2014р.»;

- визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо коригування показників
податкової звітності ТОВ
«ЦЕНТРОПТТОРГ», яке відбулося на
підставі акту перевірки №1647/04-61-22-1/37988663
від 20.06.2014р., у тому числі дії з
виключення з АІС «Податковий блок»
«Підсистеми автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» суми та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені ТОВ
«ЦЕТРОПТТОРГ» за період -
січень-березень 2014р.;

- зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відновити
показники податкової звітності ТОВ
«ЦЕТРОПТТОРГ» за січень-березень 2014р.,
в тому числі зобов'язати відобразити в
інформаційній системі податкового
органу АІС «Податковий блок», АІС
«Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість за
січень-березень 2014р., які були
відкориговані на підставі акту
перевірки №1647/04-61-22-1/37988663 від 20.06.2014р.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що податковою
інспекцією була проведена перевірка
позивача без вручення наказу та
повідомлення, без присутності
посадових осіб позивача в порушення
ст.ст.78,79.2 Податкового кодексу України.
За результатами позапланової
невиїзної документальної перевірки
відповідачем був складений акт
№1647/04-61-22-1/37988663 від 20.06.2014р. за
висновками якого встановлені
порушення позивачем ст.ст.180,185,186,187,188,198
Податкового кодексу України та
нереальність проведення господарських
операцій між позивачем та ТОВ «АНКЛАВ
2013». Використовуючи вказані висновки,
відповідач не вчинив жодних дій, що
передбачені законом, зокрема, за
результатами перевірки не прийняв
відповідного податкового
повідомлення-рішення, проте здійснив
коригування (вилучення) показників
податкової звітності по ПДВ позивача
із автоматизованої інформаційної
системи «Податковий блок», АІС
«Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» за
січень-березень 2014р. Такі дії
податкової інспекції позивач вважає
протиправними, так як вони вчинені без
прийняття податкового
повідомлення-рішення в порушення ст. 54
Податкового кодексу України та
показники податкової звітності
позивача можуть бути змінені лише
самостійно позивачем шляхом подання
декларації або уточнюючих розрахунків
згідно до вимог ст. 50 Податкового
кодексу України.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали та
просили їх задовольнити у повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про дату, час і
місце розгляду справи повідомлений
належно в судовому засіданні 22.08.2014р.,
що підтверджується наявною в
матеріалах справи розпискою
представника відповідача (а.с.194).

У судовому засіданні 22.08.2014р.
представник відповідача проти позову
заперечував, у письмових запереченнях
на позов просив відмовити позивачеві в
задоволенні позову у повному обсязі
посилаючись на те, що податковий орган
20.06.2014р. направив засобами поштового
зв'язку наказ та повідомлення про
проведення позапланової невиїзної
перевірки на адресу позивача та
виконання цих умов надає посадовим
особам контролюючого органу право
розпочати проведення документальної
невиїзної перевірки згідно до вимог
п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України. У
зв'язку з наведеним 20.06.2014р. податковою
інспекцією було проведено позапланову
невиїзну документальну перевірку та
складено акт № 1647/04-61-22-1/37988663 за
висновками якого встановлено
нереальність проведення господарських
операцій, здійснених між позивачем та
ТОВ «АНКЛАВ 2013», а також операцій
здійснених позивачем та
контрагентами-покупцями. Також
відповідач зазначив, що відображення в
інформаційних базах даних результатів
податкового контролю щодо платника
податків не є зміною податкової
звітності, є лише відомостями щодо
фактів, які об'єктивно мали місце -
проведення перевірки, її результати.
При цьому, дані податкової звітності
платників податків залишаються в
обсягах, самостійно визначених
платником податків. Отже, на думку
відповідача, дії податкового органу по
суті є лише збиранням податкової
інформації, які не обумовлюють зміни
майнового стану платника податків.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 26.08.2014р. у зв'язку з
необхідністю наданням представником
відповідача витягу з автоматизованої
інформаційної системи з ПДВ відносно
показників податкової звітності з ПДВ
позивача за січень-лютий 2014р.

26.08.2014р. представник відповідача без
поважної причини вищевказаних
документів не надав та про причини не
надання вказаних доказів суду не
повідомив.

Згідно до ч.4 ст.128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Враховуючи наведене, належне
повідомлення відповідача про дату, час
і місце розгляду справи, суд вважає за
можливе розглянути дану справу за
відсутності представника відповідача
з урахуванням наданих представником
відповідача пояснень в судовому
засіданні 22.08.2014р. та письмових
заперечень згідно до вимог ст. 128
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ЦЕНТРОПТТОРГ»
12.12.2011р. зареєстроване виконавчим
комітетом Дніпродзержинської міської
ради як юридична особа за адресою:
Дніпропетровська область, м.
Дніпропетровськ, вул.Калинова, буд. 43,
перебуває на обліку у ДПІ в АНД районі
м. Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копією виписки з ЄДРПОУ від
25.10.2012р. та копією свідоцтва про
реєстрацію платника ПДВ (а.с.150-151).

Позивачем були подані до податкової
інспекції податкові декларація з
податку на додану вартість за період
січень-березень 2014р. у яких позивачем
відображено показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань у
розрізі його контрагентів, що
підтверджується матеріалами акту
перевірки від 20.06.2014р. (а.с.9-141).

У квітні 2014р. податковою інспекцією
було складено та направлено на адресу
позивача запит про надання пояснень та
їх документального підтвердження з
питань взаємовідносин з ТОВ «Анклав
2013» за період з 01.01.2014р. по 31.03.2014р.
(а.с.165).

10.04.2014р. та 15.05.2014р., на вищевказаний
запит податкової інспекції, позивачем
було надано відповідь про те, що
витребувані вищевказані документи
були втрачені про що подано заяву до
чергової частини Індустріального РВВС
у Дніпропетровській області та
повідомлено про те, що позивачем
вживаються заходи з відновлення
втраченої первинної бухгалтерської
документації (а.с.167-168).

20.06.2014р. позивач листом за вих. №20/06-01
повідомив податкову інспекцію про
відновлення втрачених документів та
надав їх копії до перевірки, що
підтверджується копією відповідного
листа (а.с.166).

В подальшому, 20.06.2014р. податковою
інспекцією була проведена
документальна позапланова невиїзна
перевірка позивача з питань
документального підтвердження
господарських відносин з ТОВ «АНКЛАВ
2013» за період - січень-березень 2014р. за
результатами якої складено акт
№1647/04-61-22-1/37988663 за висновками якого
було встановлено порушення
ст.ст.180,185,186,187,188,198 Податкового кодексу
України в частині недодержання вимог
зазначених статей в момент вчинення
правочинів, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними по правочинах,
здійснених ТОВ «ЦЕНТРОПТТОРГ» при
придбанні та наступному продажу
товарів (послуг), нереальність
проведення господарських операцій,
здійснення операцій пов'язаних з
наданням податкової вигоди для третіх
осіб між ТОВ «АНКЛАВ 2013» - ТОВ
«ЦЕНТРОПТТОРГ» та між ТОВ
«ЦЕНТРОПТТОРГ» та
контрагентами-покупцями по ланцюгу
(а.с.9-141).

Після складання акту перевірки від
20.06.2014р., посадовими особами податкової
інспекції відповідного податкового
повідомлення-рішення за результатами
виявлених порушень не приймалося, що
також підтверджено і представником
відповідача у ході судового розгляду
справи.

В той же час, із наданого відповідачем
витягу з автоматизованої
інформаційної системи «Податковий
блок», АІС «Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» відносно
показників податкової звітності
позивача за березень 2014р. вбачається,
що податковою інспекцією за
результатами проведеної перевірки від
20.06.2014р. були здійснені коригування
(вилучення) показників податкової
звітності позивача за спірний
період(а.с.169-187).

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до висновку про те, що позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню в частині визнання
протиправними дій відповідача щодо
коригування показників податкової
звітності, в тому числі з вилучення
показників податкової звітності з
АІС«Податковий блок», АІС «Система
обробки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за січень-березень 2014р.
та зобов'язання відповідача відновити
показники податкової звітності
позивача, які позивач самостійно
відобразив у податкових деклараціях,
виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог позивача про
визнання дій протиправними з приводу
коригування відповідачем показників
податкової звітності позивача за
період - січень-березень 2014р.,
задовольняючи позовні вимоги в цій
частині, суд виходить з наступного.

При вирішенні питання щодо можливості
оскарження таких дій в порядку
адміністративного судочинства та
обрання належного способу судового
захисту прав позивача від наслідків
таких дій, суд виходить з наступного.

Статтею 124 Конституції України
передбачено, що юрисдикція судів
поширюється на всі правовідносини, що
виникають у державі.

Згідно з ч.1 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна
особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Пунктами 1,2 ст. 17 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

З наведених положень Кодексу
адміністративного судочинства
України вбачається, що дії суб'єктів
владних повноважень можуть бути
оскаржені в порядку адміністративного
судочинства, якщо такі дії порушують
права, свободи та інтереси позивача.

У частині 1 ст.2 КАС України та інших
положеннях КАСУ йдеться про захист не
будь-якого інтересу, а тільки того, що
охороняється законом, визначення якого
наведено у Рішенні Конституційного
Суду від 01.12.2004р. № 18-рп/2004р.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Контроль за своєчасністю,
достовірністю, повнотою нарахування та
сплатою податків та зборів
(обов'язкових платежів), а також
контроль за поданням платниками
податків податкових декларацій
розрахунків та інших документів,
пов'язаних з обчисленням податків,
інших платежів, перевірки їх
достовірності є одними з основних
функцій державних податкових
інспекцій в районах, містах без
районного поділу, районах у містах,
міжрайонних та об'єднаних державних
податкових інспекцій відповідно до
норм Податкового кодексу України.

Порядок та механізм такого контролю
визначається нормативними документами
Державної податкової служби України.

Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПА України є
програмним продуктом, який було
розроблено для реалізації Порядку
взаємодії органів державної
податкової служби при опрацюванні
розшифровок податкових зобов'язань та
податкового кредиту з податку на
додану вартість у розрізі контрагентів
затвердженого наказом ДПА України від
18.04.2008р. №266, який втратив чинність на
підставі наказу №165 від 14.06.2013р.

Відповідно до п.54.1 ст. 54 Податкового
кодексу України, крім випадків,
передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій
(митній) декларації або уточнюючому
розрахунку, що подається контролюючому
органу у строки, встановлені цим
Кодексом. Така сума грошового
зобов'язання та/або пені вважається
узгодженою.

Згідно з п.49.8 ст. 49 Податкового кодексу
України прийняття податкової
декларації є обов'язком органу
державної податкової служби. Під час
прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа органу
державної податкової служби, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
підлягають.

Відповідно до Методичних рекомендацій
щодо централізованого приймання та
комп'ютерної обробки податкової
звітності платників податків в ОДПС
України, затверджених наказом ДПС
України від 14.06.2012р. № 516 за відсутності
зауважень до оформлення податкової
звітності вона реєструється і
вважається прийнятою. Обробка та
занесення інформації до електронних
баз виконується підрозділом ведення та
захисту податкової звітності, у разі
відсутності зазначеного підрозділу -
підрозділами, на які покладено цю
функцію. За відповідність інформації у
базах податкової звітності даним
податкових документів, наданих
платником податків, несуть
відповідальність підрозділи ведення
та захисту податкової звітності.

Отже, з наведених нормативних актів
вбачається, що обов'язок платника
податків подати декларацію з ПДВ
узгоджується з обов'язком податкового
органу прийняти таку декларацію та, при
відсутності зауважень до її
оформлення, відобразити показники цієї
декларації у відповідних базах
податкової звітності.

Таким чином, показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
конкретного платника податків, які
відображаються в автоматизованій
базі співставлення, формуються на
підставі показників поданих таким
платником податків податкових
декларацій з ПДВ з додатком №5, і
повинні їм відповідати.

Як встановлено у ході судового
розгляду справи та підтверджено і
витягом з бази даних АІС «Податковий
блок», АІС «Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» за період -
січень-березень 2014р, відповідачем було
здійснено коригування показників
податкової звітності позивача за
вказаний вище період, які були
позивачем відображені у поданих ним
податкових деклараціях з ПДВ на
підставі акту від 20.06.2014р. шляхом
відображення даних перевірки у
вказаній вище базі даних, що потягло за
собою зміну показників податкової
звітності позивача без прийняття
відповідного податкового
повідомлення-рішення, що підтверджено
також і представником відповідача в
судовому засіданні (а.с.168-187).

В той же час, норми ст. 86 Податкового
кодексу України передбачають, що після
складання акту перевірки, який фіксує
порушення вимог чинного податкового
законодавства платником податку,
обов'язок податкового органу щодо
складання за наслідками такої
перевірки податкового
повідомлення-рішення.

Так, представником відповідача у
судовому засіданні підтверджений факт
того, що будь-якого податкового
повідомлення-рішення за результатами
проведеної перевірки від 20.06.2014р.
податковим органом не приймалося.

Враховуючи наведене, суд приходить до
висновку, що самостійна зміна
відповідачем в центральній базі
співставлення показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань
позивача на підставі акту перевірки
шляхом відображення показників
перевірки у вказаній базі, без
прийняття податкового
повідомлення-рішення та без зміни цих
показників самим позивачем шляхом
подання уточнюючих декларацій
(розрахунків), є порушенням норм
ст.ст.49,50, 54, 86 Податкового кодексу
України і порушує права та інтереси
позивача, оскільки позивач, як платник
податків, має право розраховувати на
те, що задекларовані ним в податкових
деклараціях показники податкового
кредиту та податкових зобов'язань
повинні відповідати показникам з
централізованої бази даних податкової
звітності.

Виходячи зі специфіки податку на
додану вартість, який сплачується у
складі ціни товарів (робіт, послуг),
одна операція з продажу товару
викликає відповідні податкові
наслідки у обох сторін цієї операції,
які є платниками ПДВ, - у продавця -
податкові зобов'язання, а у покупця -
податковий кредит на аналогічну суму.

За таких обставин суд вважає, що
невідповідність показників
податкового кредиту та податкових
зобов'язань, що задекларовані
позивачем у деклараціях з ПДВ,
показникам з централізованої бази
даних податкової звітності, має
безпосередній вплив на права та
інтереси позивача, оскільки така
невідповідність може мати для позивача
негативні наслідки, як то: погіршення
його ділової репутації, як належного
платника податків, відмова його
контрагентів від подальших
господарських відносин з позивачем з
метою уникнення негативних податкових
наслідків для себе від таких операцій,
тощо.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що
дії податкового органу по зміні
задекларованих платником податків
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань в
автоматизованій центральній базі
співставлення можуть бути предметом
оскарження в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки відображення таких
відомостей з урахуванням того, що такі
відомості повинні співпадати з
показниками у податковій декларації
платника податку, фактично формує
податкові зобов'язання на майбутнє, а
отже спричиняє реальні зміни майнового
стану такого платника, а належним
способом захисту прав та інтересів
платника податків у випадку
незаконності таких дій повинно бути
відновлення в цій базі таких
показників податкового кредиту та
податкових зобов'язань, які
задекларував платник податків.

У зв'язку з наведеним, підлягають і
задоволенню позовні вимоги про
зобов'язання відповідача відновити в
АІС «Податковий блок», АІС «Система
обробки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» за січень-березень 2014р.,
які були позивачем відображені
самостійно у податковій декларації з
ПДВ за вказаний період по
взаємовідносинах з ТОВ «АНКЛАВ 2013» та
контрагентами-покупцями.

При цьому, досліджуючи питання щодо
підстав, які слугували причиною для
коригування показників податкової
звітності позивача податковою
інспекцією, судом було встановлено, що
причиною коригування показників
податкової звітності позивача з ПДВ
були висновки податкового інспектора
про нереальність проведення
господарських операцій, здійснених між
позивачем та ТОВ «АНКЛАВ 2013», а також
операцій здійснених позивачем та
контрагентами-покупцями, які
відображені у акті перевірки від
20.06.2014р.

В той же час, як свідчить зміст акту
перевірки від 20.06.2014р., він містить
посилання на дослідження податковим
інспектором всіх первинних
бухгалтерських документів, які були
надані позивачем до перевірки, зокрема,
договори поставок, видаткові та
податкові накладні, які свідчать про
реальність проведення господарських
операцій між позивачем та ТОВ «АНКЛАВ
2013», а також між позивачем та
контрагентами-покупцями (а.с.13-134).

Також, слід зазначити, що податковим
інспектором не зазначено про будь-які
невідповідності у оформленні
зазначених первинних документів чи
про їх відсутність взагалі. Зміст акту
перевірки від 20.06.2014р. не містить
жодних посилань на будь-які порушення
саме позивачем норм податкового
законодавства та не зазначено в чому
саме вони полягають, що суперечить
вимогам п.6 Порядку оформлення
результатів документальних перевірок
з питань дотримання податкового,
валютного та іншого законодавства,
затвердженого наказом ДПА України №984
від 22.12.2010р. (далі - Порядок № 984)
відповідно до якого факти виявлених
порушень податковим інспектором
повинні викладатися в акті
документальної перевірки чітко,
об'єктивно та в повній мірі із
посиланням на первинні або інші
документи, які зафіксовані в
бухгалтерському обліку та податковому
обліку, що підтверджують наявність
зазначених фактів.

Так, право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій , зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг - п.198.1 ст.
198 ПКУ.

Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище
Кодексу, визначено, що датою виникнення
права платника податку на віднесення
сум податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

- дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПКУ
не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку,
попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.4, 201.6 статті 201
ПКУ податкова накладна виписується у
двох примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Як свідчить зміст акту перевірки від
20.06.2014р. позивачем до перевірки були
надані та досліджені податковим
інспектором податкові накладні на
підтвердження реальності здійснення
вищевказаних господарських операцій,
які оформлені належним чином у
відповідності до вимог чинного
законодавства України, оскільки
податковим інспектором зауважень до
вказаних податкових накладних не було
висловлено у акті, а отже, за наявності
належним чином оформлених податкових
накладних, позивач мав право на
віднесення до податкового кредиту та
податкових зобов'язань сум ПДВ, які
відображені ним у податкових
деклараціях з ПДВ за січень-березень
2014р. по взаємовідносинах із ТОВ «АКЛАВ
2013» та по взаємовідносинах позивача з
контрагентами-покупцями у
відповідності до вимог ст. 198 ПК
України.

Отже, факти реальності здійснення
позивачем господарських операцій по
взаємовідносинах з ТОВ «АКЛАВ 2013» та по
взаємовідносинах позивача з
контрагентами-покупцями за
січень-березень 2014р. підтверджені
наведеними у акті перевірки від 20.06.2014р.
первинними бухгалтерськими
документами, зокрема, і податковими
накладними, які оформлені у
відповідності до вимог ст. 201
Податкового кодексу України (а.с.13-134).).

За викладеного, з аналізу первинних
бухгалтерських документів, які
наведені у акті перевірки та норм
чинного податкового законодавства, суд
приходить до висновку, що дії
відповідача щодо коригування
(вилучення, зміну) показників
податкової звітності позивача з ПДВ за
січень-березень 2014р. на підставі
висновків про нереальність здійснення
господарських операцій позивачем з
ТОВ «АНКЛАВ 2013» та по взаємовідносинах
позивача з контрагентами-покупцями за
січень-березень 2014р. є протиправними,
оскільки є суб'єктивною думкою
податкового інспектора, яка
спростовується дослідженими
інспектором первинними
бухгалтерськими документами, що були
надані позивачем до перевірки, та
нереальність господарських операцій
жодними доказами не підтверджена у
акті перевірки від 20.06.2014р. у порушення
вимог Податкового кодексу України та
Порядку № 984.

Частина 1 статті 71 КАС України
встановлює, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 КАС України визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представник відповідача в ході
судового розгляду справи не зміг
надати жодних доказів та не навів
жодних підстав, які б свідчили про
законність та обґрунтованість
вчинених ним дій щодо коригування в
АІС «Податковий блок», АІС «Система
обробки податкових зобов'язань та
податкового кредиту в розрізі
контрагентів» показників податкової
звітності у декларації з ПДВ за
січень-березень 2014р. без прийняття
податкового повідомлення-рішення на
підставі акту перевірки від 20.06.2014р.

Є безпідставними посилання
відповідача на те, що співробітниками
не здійснювалося коригування
показників податкової звітності
позивача з ПДВ за січень-березень 2014р.
на підставі акту від 20.06.2014р., оскільки
зазначене твердження спростовується
копією витягу з автоматизованої
системи за спірний період, яка свідчить
про те, що податкова інспекція
самостійно без прийняття будь-якого
податкового повідомлення-рішення за
результатами проведеної перевірки та
узгодження такого рішення платником
податку у спосіб та порядку,
встановленому Податковим кодексом
України, змінила показники податкової
звітності позивача у бік відхилення,
які були відображені позивачем у
податкових деклараціях з ПДВ за
січень-березень 2014р. (а.с.169-187).

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

За викладеного, з урахуванням ч.3 ст. 2
вказаного Кодексу, суд приходить до
висновку, що вказані вище дії вчинені
відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією та Законами
України та без урахування всіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії), а тому
зазначені дії податкової інспекції
слід визнати протиправними,
зобов'язавши, при цьому, відповідача
вчинити дії щодо відновлення в АІС
«Податковий блок» «Підсистеми
автоматизованого співставлення
податкових зобов'язань та податкового
кредиту в розрізі контрагентів», АІС
«Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» показників
податкової звітності позивача з
податку на додану вартість, які були
позивачем відображені у податкових
деклараціях з ПДВ за січень-березень
2014р.

Між тим, не підлягають задоволенню
позовні вимоги позивача щодо визнання
незаконними та протиправними дії
податкової інспекції щодо проведення
документальної позапланової перевірки
позивача за результатами якої був
складений акт від 20.06.2014р.
№№1647/04-61-22-1/37988663, виходячи з
наступного.

Згідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового
кодексу України органи державної
податкової служби мають право
проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Згідно п.п.21.1.1 п.21.1 ст.21 Податкового
кодексу України посадові особи
контролюючих органів зобов'язані
дотримуватися Конституції України та
діяти виключно у відповідності з цим
Кодексом та іншими законами України,
іншими нормативними актами.

Контролюючими органами є органи
державної податкової служби - щодо
податків, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно
законодавства, контроль за
дотриманням якого покладається на
органи державної податкової служби -
п.п.41.1.1 п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу
України.

Згідно п.42.2 ст. 42 Податкового кодексу
України документи вважаються належним
чином врученими, якщо вони надіслані
за адресою (місцезнаходженням,
податковою адресою) платника податків
рекомендованим листом з
повідомленням про вручення або
особисто вручені платнику податків або
його законному чи уповноваженому
представникові.

Відповідно до п.73.3 ст.73 ПК України
органи державної податкової служби
мають право звернутися до платників
податків та інших суб'єктів
інформаційний відносин з письмовим
запитом про подання інформації
(вичерпний перелік та підстави надання
якої встановлені законом), необхідної
для виконання покладених на органи
державної податкової служби функцій,
завдань та її документального
підтвердження.

Такий запит підписується керівником
(заступником керівника) органу
державної податкової служби і повинен
містити перелік інформації, яка
запитується та документів, що її
підтверджують, а також підстави для
надіслання запиту.

Запит вважається врученим, якщо його
надіслано поштою листом з
повідомленням про вручення за
податковою адресою або надано під
розписку платнику податків або іншому
суб'єкту інформаційних відносин або
його посадовій особі.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст. 75 Податкового
кодексу України встановлено, що
документальною перевіркою
вважається перевірка, предметом якої
є своєчасність, достовірність, повнота
нарахування та сплати усіх
передбачених цим Кодексом податків та
зборів, а також дотримання валютного
та іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на
контролюючі органи, дотримання
роботодавцем законодавства щодо
укладення трудового договору,
оформлення трудових відносин з
працівниками (найманими особами) та яка
проводиться на підставі податкових
декларацій (розрахунків), фінансової,
статистичної та іншої звітності,
регістрів податкового та
бухгалтерського обліку, ведення яких
передбачено законом, первинних
документів, які використовуються в
бухгалтерському та податковому
обліку і пов'язані з нарахуванням і
сплатою податків та зборів, виконанням
вимог іншого законодавства, контроль
за дотриманням якого покладено на
органи державної податкової служби, а
також отриманих в установленому
законодавством порядку органом
державної податкової служби
документів та податкової інформації, у
тому числі за результатами перевірок
інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка
не передбачається у плані роботи
органу державної податкової служби і
проводиться за наявності хоча б
однієї з обставин, визначених цим
Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою
вважається перевірка, яка проводиться
в приміщенні органу державної
податкової служби.

У відповідності до п.п. 78.1.1 п.78.1 ст.78
Податкового кодексу України
документальна позапланова перевірка
здійснюється за наявності хоча б
однієї з таких обставин, а саме: за
наслідками перевірок інших платників
податків або отримання податкової
інформації виявлено факти, що свідчать
про можливі порушення платником
податків податкового, валютного та
іншого законодавства, контроль за
дотриманням якого покладено на органи
державної податкової служби, якщо
платник податків не надасть пояснення
та їх документальні підтвердження на
обов'язків письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

Пунктом 79.2 ст. 79 Податкового кодексу
України визначено, що документальна
позапланова невиїзна перевірка
проводиться посадовими особами органу
державної податкової служби виключно
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби,
оформленого наказом, та за умови
надіслання платнику податків
рекомендованим листом із
повідомленням про вручення або
вручення йому чи його уповноваженому
представнику під розписку копії
наказу про проведення документальної
позапланової невиїзної перевірки та
письмового повідомлення про дату
початку та місце проведення такої
перевірки.

Виконання умов цієї статті надає
посадовим особам органу державної
податкової служби право розпочати
проведення документальної невиїзної
перевірки.

Так, як вбачається із наданих суду
документів, у квітні 2014р. податковою
інспекцією був сформований та
направлений на адресу позивача запит
про надання пояснень та їх
документального підтвердження по
взаємовідносинах позивача з ТОВ
«АНКЛАВ 2013» за період з 01.01.2014р. по
31.03.2014р. на який, позивач надав
документи лише 20.06.2014р. у зв'язку з їх
втратою та вжиття заходів щодо їх
відновлення у вказаний період, що
підтверджується відповідними листами,
наявними у справі (а.с.165-168).

Саме після відновлення втрачених
документів, 20.06.2014р. у порядку,
встановленому абз.3 п.44.5 ст.44
Податкового кодексу України, у день
надання позивачем документів,
податковою інспекцією було прийнято
наказ від 20.06.2014р. № 551 «Про призначення
документальної позапланової
невиїзної перевірки ТОВ
«ЦЕНТРОПТТОРГ» та сформовано
повідомлення від 20.06.2014р. №94, які були
надіслані засобами поштового зв'язку
позивачеві 20.06.2014р., що підтверджується
змістом поштового повідомлення,
наявного у матеріалах справи (а.с.162-164).

Як встановлено в судовому засіданні,
вищевказаний наказ не був оскаржений
позивачем у встановленому
законодавством порядку.

З огляду на викладене та з аналізу
наведених вище норм податкового
законодавства, суд приходить до
висновку про відсутність будь-яких
порушень податковою інспекцією норм
чинного законодавства, яке передує
проведенню перевірки, факт
направлення на адресу позивача наказу
на перевірку та направлення на
перевірку засобами поштового зв'язку
підтверджується копією поштового
повідомлення та спростовує доводи
позивача про те, що перевірка 20.06.2014р.
проведена без вручення наказу та
направлення позивачеві, оскільки
дотримання контролюючим органом умов
направлення наказу на проведення
перевірки надає посадовим особам
органу державної податкової служби
право розпочати проведення
документальної невиїзної перевірки
згідно ст. 79 ПК України.

Є неспроможними і доводи позивача про
те, що невиїзна перевірки була
проведена без присутності
представника позивача з огляду на те,
що норми податкового законодавства не
встановлюють обов'язкової участі
представника позивача у проведенні
документальної невиїзної позапланової
перевірки, яка здійснюється в
приміщення контролюючого органу за
наданими платником податків
документами.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про наявність обґрунтованих
підстав для проведення позапланової
перевірки, визначених п.п.78.1.1 п.78.1 ст.78
ПК України, про дотримання податковим
органом вимог ст.ст. 44,73,75,78,79 ПК України
під час проведення перевірки, а тому
позовні вимоги позивача про визнання
незаконними та протиправними дій
відповідача щодо проведення
документальної позапланової невиїзної
перевірки за результатами якої
складено акт від 20.06.2014р. не підлягають
задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
позовні вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено.

Виходячи з наведеного, слід стягнути
Державного бюджету України на користь
позивача судові витрати по сплаті
судового збору у розмірі 36 грн. 54 коп.
понесені позивачем згідно квитанції №
34158.49.3 від 07.08.2014р.(а.с.2) з урахуванням
вимог ч.3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЦЕНТРОПТТОРГ» до Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області про визнання незаконними та
протиправними дій відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
податкової інспекції в
Амур-Нижньодніпровському районі м.
Дніпропетровська Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області щодо коригування показників
податкової звітності ТОВ
«ЦЕНТРОПТТОРГ», яке відбулося на
підставі акту перевірки №1647/04-61-22-1/37988663
від 20.06.2014р., у тому числі дії з
виключення з АІС «Податковий блок»
«Підсистеми автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів» суми та податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, які визначені ТОВ
«ЦЕТРОПТТОРГ» за період -
січень-березень 2014р.

Зобов'язати Державну податкову
інспекцію в Амур-Нижньодніпровському
районі м.Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області відновити
показники податкової звітності ТОВ
«ЦЕТРОПТТОРГ» за січень-березень 2014р.,
в тому числі зобов'язати відобразити в
інформаційній системі податкового
органу АІС «Податковий блок», АІС
«Система обробки податкових
зобов'язань та податкового кредиту в
розрізі контрагентів» суми податкових
зобов'язань та податкового кредиту з
податку на додану вартість за
січень-березень 2014р., які були
відкориговані на підставі акту
перевірки №1647/04-61-22-1/37988663 від 20.06.2014р.

В іншій частині позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ЦЕНТРОПТТОРГ» (49026,
м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд.
43, ) - судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 36 грн. 54
коп. (тридцять шість грн. 54 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
01.09.2014р.

Суддя Помічник судді
С.О. Конєва