Справа № 373/2170/14-а
Суддя: Овдієнко К. М.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 373/2170/14-а
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2014 року
Переяслав-Хмельницький міськрайонний
суд Київської області, діючи як
адміністративний суд, в складі:

головуючого судді Овдієнко
К.М.

при секретарі Домантович
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.
Переяславі-Хмельницькому справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Інспектора п»ятого взводу роти ДПС ДАІ
із ОС ГУ МВС України в Київській
області ОСИПЧУКА Валерія Павловича про
скасування постанови про притягнення
до адміністративної відповідальності,
-

встановив:

ОСОБА_1 18.08.2014 р. звернувся до суду з
адміністративним позовом, в якому
просить відновити пропущений строк на
оскарження постанови № 395276 від 25.07.2014
р.; визнати дії відповідача з
притягнення його до адміністративної
відповідальності протиправними та
скасувати постанову у справі про
адміністративне правопорушення № 395276
від 25.07.2014 р., винесену інспектором
п»ятого взводу роти ДПС ДАІ із ОС ГУ МВС
України в Київській області Осипчуком
В.П. про притягнення його до
адміністративної відповідальності за
ч. І ст. 122 КУпАП та накладення
адміністративного стягнення у вигляді
штрафу у розмірі 255 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що в його діях
відсутні ознаки проступку, за який його
притягнуто до відповідальності,
оскільки він рухався зі швидкістю 50
км/год відповідно до встановленого
знаку 3.29 ПДР, як і інші автомобілі, що
рухалися попереду. На його вимогу
надати докази перевищення швидкості
працівник ДАІ нічого не надав.
Притягнення його до адміністративної
відповідальності відбулося з
порушенням вимог п.1 ст.247, ст.ст.245,251,252,
256 КУпАП та вимог Інструкції з питань
діяльності підрозділів
дорожньо-патрульної служби
Державтоінспекції МВС України,
затвердженої Наказом МВС України від
27.03.2009 року № 111.

Пропущення строку на оскарження
постанови пояснює тим, що постанову
про адміністративне правопорушення
разом із протоколом серії АВ2 № 861550 він
отримав поштою лише 08.08.2014 року.

Позивач подав клопотання про
розгляд справи без його участі.

Відповідач Осипчук В.П., належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду до суду не з»явився, не
повідомивши про причини неприбуття. На
адресу суду направив заперечення проти
позову, в яких зазначив, що швидкість
руху автомобіля GЕЕLY д.н. НОМЕР_2, яким
керував водій ОСОБА_1, вимірювалася
лазерним вимірювачем швидкості TruCAM LTI
20/20 TC000803, який згідно копії свідоцтва
про повірку робочого засобу
вимірювальної техніки пройшов повірку
і чинний до 10 лютого 2015 року. Показник
приладу був 76 км/год.

З копії протоколу про адміністративне
правопорушення, та копії постанови по
справі, встановлено, що на позивача
ОСОБА_1 накладене адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 255
грн. за порушення вимог п.12.9 Правил
дорожнього руху, яке виявилося в тому,
що він 25.07.2014 року о 14-04 год. на 43 км.
автодороги Бориспіль-Дніпропетровськ,
керуючи транспортним засобом GЕЕLY д.н.
НОМЕР_2, рухався зі швидкістю 76 км/год,
перевищивши швидкість на 26 км/год.

Адміністративний матеріал відносно
ОСОБА_1 30.07.2014 р. переданий до
Солом»янського ВДАІ м. Києва і на запит
суду наданий не був.

Правовідносини, що виникли між
сторонами регулюються ч.1 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, п.п. 3.29,12.9 Правил
дорожнього руху (ПДР).

Згідно з п.12.9 ПДР водієві забороняється
перевищувати максимальну швидкість,
зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці
дороги, де встановлено дорожні знаки
3.29, 3.31.

Дорожній знак 3.29 додатку 1 ПДР
встановлює обмеження максимальної
швидкості - забороняється рух зі
швидкістю , що перевищує, зазначену на
знакові.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП
адміністративним правопорушенням є,
зокрема, перевищення водіями
транспортних засобів встановлених
обмежень швидкості руху транспортних
засобів більш як на двадцять
кілометрів на годину, за яке
передбачене адміністративне стягнення
у виді штрафу від п»ятнадцяти до
двадцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян.

Відповідно до ст. 9 КУпАП
адміністративним правопорушенням
(проступком) визнається протиправна,
вина (умисна або необережна) дія чи
бездіяльність, яка посягає на
громадський порядок, власність, права і
свободи громадян, на встановлений
порядок управління і за яку законом
передбачено адміністративну
відповідальність.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в
справі про адміністративне
правопорушення є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
пояснення особи, яка притягується до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, показаннями
приладів та технічних засобів, що мають
функції фото- і кінозйомки, відеозапису
чи засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху.

Розпорядженням МВС України від 21.05.2009
р. № 466 (п. 1.6 ) перед працівниками ДАІ
поставлена вимога виключити випадки
складання відносно водіїв
транспортних засобів протоколів без
доведення їхньої вини чи достатніх
доказів допущення ними порушень ПДР
(фото-, відеоматеріалів, показів
свідків тощо).

Згідно з ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб"єкта владних
повноважень обов"язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В поясненнях на місці пригоди, які
зафіксовані в протоколі, позивач
заперечував свою вину, посилаючись на
те, що він рухався зі швидкістю 50 км/год.

Натомість, в протоколі зазначено, що
водій рухався зі швидкістю 75 км/год (в
постанові - 26 км/год.), але не вказано
яким приладом вимірювалася швидкість
руху.

Будь-яких доказів, які б підтверджували
наявність в діях позивача складу
адміністративного правопорушення,
суду не надано.

Ті обставини, що в розпорядженні
працівників ДАІ Осипчука В.П. та
Циганова В.В. був лазерний вимірювач
швидкості TruCAM LTI 20/20 TC000803 не свідчить,
що ним вимірювалася швидкість руху
керованого позивачем автомобіля.

На підставі зазначеного суд дійшов до
переконання, що протокол складено з
порушенням вимог п. 1.6 вказаної
інструкції.

Суд дійшов до переконання про
відсутність в діях позивача складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки
відповідач не довів, що позивач
перевищив швидкість руху керованого
ним автомобіля більше, ніж на 20 км/год.

Пояснення позивача про те, що він
рухався з дозволеною дорожнім знаком
швидкість не спростовуються будь-якими
доказами. Пояснення свідків на
підтвердження цього правопорушення не
можуть братися до уваги судом як
належні докази.

Відповідно до частин 1,2,3 ст.99 КАС
України адміністративний позов може
бути подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим законом або іншими законами. Для
звернення до адміністративного суду за
захистом прав, свобод та інтересів
особи встановлюється шестимісячний
строк. Для захисту прав, свобод та
інтересів громадян цим Кодексом та
іншими законами можуть
встановлюватися інші строки для
звернення до адміністративного суду,
які, якщо не встановлено інше,
обчислюються з дня, коли особа
дізналася, або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Ст. 289 КУпАП визначено, що скаргу на
постанову по справі про
адміністративне правопорушення може
бути подано протягом десяти днів з дня
винесення постанови. В разі пропуску
зазначеного строку з поважних причин
цей строк за заявою прокурора, особи,
щодо якої винесено постанову, може бути
поновлено органом (посадовою особою),
правомочним розглядати скаргу.

З доданої до позовної заяви копії
постанови у справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС-1 № 395276 та копії сторінок журналу
вихідної кореспонденції вбачається, що
вона надіслана позивачеві
рекомендованим листом за вих. № 1237 від
25.07.2014 р. Відправлення здане в
Переяслав-Хмельницький УДППЗ
«Укрпошта» 02.08.2014 р., що підтверджується
копією квитанції та списком
згрупованих відправлень взводу № 5
роти ДПС із ОСП при УДАІ ГУ МВС України
в Київській області.

З урахуванням звичайного часу
проходження поштової кореспонденції з
м. Переяслава-Хмельницького до м. Києва
(через м. Яготин) та часу доставки її
адресату, суд вважає підтвердженим
факт отримання позивачем копії
оскаржуваної ним постанови після
закінчення строку на її оскарження
(04.08.14).

За таких обставин суд дійшов до
висновку, що позивач пропустив строк на
оскарження постанови з поважних
причин, тому він має бути поновленим.

На підставі ст.9, ч.1 ст.122 Кодексу
України про адміністративні
правопорушення, п. п.3.29, 12.9 Правил
дорожнього руху, керуючись ст.ст.11,
71,159,160,162,163, 171-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

постановив:

Позов ОСОБА_1 до Інспектора п»ятого
взводу роти ДПС ДАІ із ОС ГУ МВС України
в Київській області ОСИПЧУКА Валерія
Павловича про скасування постанови про
притягнення до адміністративної
відповідальності задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження
постанови Інспектора п»ятого взводу
роти ДПС ДАІ із ОС ГУ МВС України в
Київській області Осипчука В.П. № 395276
від 25.07.2014 р.

Визнати неправомірною та скасувати
постанову Інспектора п»ятого взводу
роти ДПС ДАІ із ОС ГУ МВС України в
Київській області Осипчука Валерія
Павловича серії ПС-1 № 395276 від 25.07.2014 р.
про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ч. І ст. 122 КУпАП .

Постанова є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя: