Справа № 826/9984/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2014 року 15:56
№ 826/9984/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
при секретарі Пасічнюк С.В.,
представник позивача - ОСОБА_1,
представник відповідача 1 - Чайка М.О.,
відповідач 2 - Тамаєва В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві, державного реєстратора прав
на нерухоме майно Реєстраційної
служби Головного управління юстиції у
м. Києві Тамаєвої Валентини Русланівни
про скасування рішення та зобов'язання
До Окружного адміністративного суду м.
Києва з адміністративним позовом
звернулась ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4,
позивач) до Реєстраційної служби
Головного управління юстиції у м. Києві
(надалі - Реєстраційна служба ГУЮ у м.
Києві, відповідач 1), державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
В.Р. (далі - державний реєстратор,
відповідач 2) про скасування рішення
державного реєстратора про відмову у
державній реєстрації права власності
від 27.05.2014р. №13341699, зобов'язання
відповідачів зареєструвати право
власності на житлову кімнату площею
10,6 кв.м. позначеної на плані 3-5 квартири
В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що державний реєстратор
приймає рішення про відмову в
державній реєстрації прав та їх
обтяжень виключно за наявності підстав
для відмови в державній реєстрації
прав, що визначені у Законі України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».
В той же час, рішення мотивовано тим, що
вказане приміщення не введено в
експлуатацію, що не відповідає
дійсності, оскільки технічний паспорт
на житловий будинок свідчить про те, що
житловий будинок в експлуатацію
введений і що житлова кімната не є
самовільним будівництвом.
У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, просив суд позов
Представник відповідача 1 проти
задоволення позовних вимог
заперечував у повному обсязі з
підстав, викладених у письмових
запереченнях проти позову.
Відповідач 2 у судовому засіданні
просив суд у задоволенні позову
відмовити та зазначив, що оскаржуване
рішення прийняте у відповідності до
норм чинного законодавства.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, судом встановлено
наступне.

ОСОБА_4 21.05.2014р. звернулась до
Реєстраційної служби ГУЮ у м. Києві із
заявою про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, а саме:
житлову кімнату площею 10,6 кв.м.
позначеної на плані 3-5 квартири
АДРЕСА_1.

До заяви позивачем додано:
повідомлення Департаменту земельних
ресурсів, серія та номер 05707-25328 від
29.11.2013р., витяг з бази даних міського
земельного кадастру, серія та номер: б/н
від 04.12.2013р., довідка, видана Київською
міською державною адміністрацією
серія та номер 051-322 від 07.02.2008р., ухвалу
Голосіївського районного суду міста
Києва по справі № 752/4722/14-ц від 13.05.2014р.,
технічний паспорт, серія та номер: 12375,
виданий 14.02.2014р. Київським міським бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна тощо.

За результатами розгляду поданої заяви
і доданих документів державним
реєстратором прийнято рішення від
27.05.2014р. №13341699 про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова у державній реєстрації
вмотивована тим, що подані документи не
відповідають вимогам, або не дають
змоги встановити відповідність
заявлених прав документам, що їх
посвідчують.

Зокрема, відповідно до ч.2 ст. 5 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно»,
державна реєстрація прав на об'єкт
нерухомого майна проводиться після
прийняття його в експлуатацію, в
наданому технічному паспорті від
14.02.2014р. наявна відмітка про самовільне
будівництво.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про часткову обґрунтованість
позовних виходячи з наступного.

Статтею 182 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності та інші
речові права на нерухомі речі,
обтяження цих прав, їх виникнення,
перехід і припинення підлягають
державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на
нерухомість є публічною, здійснюється
відповідним органом, який зобов'язаний
надавати інформацію про реєстрацію та
зареєстровані права в порядку,
встановленому законом.

Порядок проведення державної
реєстрації прав на нерухомість та
підстави відмови в ній встановлюються
законом.

Спеціальним законом, що визначає
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна
є Закон України від 01.07.2004 року №1952-ІV
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно з частиною 1 статті 3 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно (ст. 4 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

До повноважень органу державної
реєстрації прав належить, зокрема:
проведення державної реєстрації прав
та їх обтяжень або відмова у їх
реєстрації; забезпечення ведення
Державного реєстру прав; здійснює інші
повноваження, передбачені цим Законом
та іншими законами України (пункти 1, 2 ч.
1 ст. 8 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень").

Пунктом 2 ст. 9 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державний реєстратор,
зокрема:

встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та вже
зареєстрованими правами на нерухоме
майно та їх обтяженнями, зокрема:
відповідність обов'язкового
дотримання письмової форми правочину
та його нотаріального посвідчення (у
випадках, встановлених законом);
відповідність повноважень особи, яка
подає документи на державну реєстрацію
прав та їх обтяжень; відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявність обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до вимог цього Закону;

приймає рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, про
відмову в державній реєстрації, про її
зупинення, внесення змін до Державного
реєстру прав;

відкриває і закриває розділи
Державного реєстру прав, вносить до них
відповідні записи;

веде реєстраційні справи щодо об'єктів
нерухомого майна;

у разі потреби вимагає подання
передбачених законодавством
додаткових документів, необхідних для
державної реєстрації прав та їх
обтяжень;

під час проведення державної
реєстрації прав, які виникли та
зареєстровані в установленому порядку
до 1 січня 2013 року, запитує від органів
виконавчої влади, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ
та організацій, які відповідно до
чинного на момент реєстрації
законодавства проводили таку
реєстрацію, інформацію (довідки, копії
документів тощо), необхідну для
реєстрації прав та їх обтяжень, якщо
такі документи не були подані
заявником або якщо документи, подані
заявником, не містять передбачених цим
Законом відомостей про правонабувача
або про нерухоме майно. Органи
виконавчої влади, органи місцевого
самоврядування, підприємства, установи
та організації, до яких надійшов запит,
зобов'язані безоплатно в установленому
законодавством порядку протягом трьох
робочих днів надати державному
реєстратору відповідну інформацію,
зокрема щодо зареєстрованих речових
прав на нерухоме майно, у тому числі
земельні ділянки;

здійснює інші повноваження,
передбачені цим Законом та іншими
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень"
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації;

4) внесення записів до Державного
реєстру прав;

5) видача свідоцтва про право власності
на нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону;

6) надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Перелік документів для здійснення
державної реєстрації прав
визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень
від 17.10.2013р. № 868 (надалі - Порядок № 868).

Пунктом 1 Порядку № 868 передбачено, що
цей порядок визначає процедуру
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень (далі - державна реєстрація
прав), перелік документів, необхідних
для її проведення, права та обов'язки
суб'єктів у сфері державної реєстрації
прав, а також процедуру взяття на облік
безхазяйного нерухомого майна

Пункт 15 Порядку № 868 встановлює, що під
час розгляду заяви про державну
реєстрацію і документів, що додаються
до неї, державний реєстратор
встановлює відповідність заявлених
прав і поданих документів вимогам
законодавства, а також відсутність
суперечностей між заявленими та
зареєстрованими речовими правами на
нерухоме майно, їх обтяженнями зокрема
щодо: обов'язкового дотримання
письмової форми правочину та його
нотаріального посвідчення (у
встановлених законом випадках);
повноважень заявника; відомостей про
нерухоме майно, речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документах; наявності обтяжень прав на
нерухоме майно, зареєстрованих
відповідно до закону; наявності факту
виконання умов правочину, з якими закон
та/або договір (угода) пов'язує
можливість проведення державної
реєстрації виникнення, переходу,
припинення прав на нерухоме майно або
обтяження таких прав.

Стаття 24 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" містить виключний
перелік підстав, згідно яких може бути
відмовлено у державній реєстрації
прав: заявлене право, обтяження не
підлягає державній реєстрації
відповідно до цього Закону; об'єкт
нерухомого майна або більша його
частина розміщені на території іншого
органу державної реєстрації прав; із
заявою про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень звернулася неналежна
особа; подані документи не
відповідають вимогам, встановленим цим
Законом, або не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону; заявлене право вже
зареєстровано.

З аналізу викладених норм вбачається,
що державний реєстратор при проведенні
державної реєстрації прав та їх
обтяжень має встановити, в першу чергу,
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема, відповідність
відомостей про нерухоме майно, наявних
у Державному реєстрі прав та поданих
документів.

Окрім того, законодавством чітко
визначені конкретні підстави, за яких у
державній реєстрації прав може бути
відмовлено.

В той же час, як вбачається з матеріалів
справи, позивач для здійснення
державної реєстрації подала
реєстратору ухвалу Голосіївського
районного суду міста Києва по справі №
752/4722/14-ц від 13.05.2014р., згідно якої
власнику ОСОБА_4 виділено в натурі 3/20
частин будинку, розташованого за
адресою: м. Київ, вул.. Бурмистенка, 25, що
складається з приміщень групи № 3, а
саме: житлової кімнати площею 10,6 кв.
метри (3-5) та технічний паспорт, серія та
номер: 12375, виданий 14.02.2014р. Київським
міським бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна.

Згідно експлікації до плану
одноквартирного житлового будинку, на
яку посилається державний реєстратор
як на доказ не введення зазначеної
нежитлової кімнати в експлуатацію, не
вбачається, що саме житлова кімната,
належна позивачу на праві власності
площею 10,6 кв. м. не введена в
експлуатацію.

В той же час, наявна в матеріалах копія
технічного паспорту свідчить про
зворотнє.

Таким чином, суд вважає, що державним
реєстратором не доведено наявність
підстав, з яких позивачу було
відмовлено у реєстрації його права
власності.

За таких обставин, суд не може визнати
оскаржуване рішення об'єктивним та
законним, а тому воно підлягає
скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині
зобов'язання відповідачів
зареєструвати за позивачем право
власності на житлову кімнату суд
зазначає наступне.

Заявлені позовні вимоги не можуть бути
задоволені у даній редакції, оскільки
чинним законодавством передбачена
чітка процедура розгляду заяв та
прийняття відповідних рішень.

Однак, встановивши, що внаслідок
протиправних дій відповідача
відбулось порушення прав ОСОБА_4, суд
вважає за можливе для повного захисту
прав та інтересів позивача вийти за
межі позовних вимог та зобов'язати
Реєстраційну службу ГУЮ у м. Києві
повторно розглянути заяву позивача про
державну реєстрацію права власності
на житлову кімнату площею 10,6 кв.м.
позначеної на плані 3-5 квартири
АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку державний реєстратор,
як суб'єкт владних повноважень не
виконав покладений на нього законом
обов'язок і не довів правомірність
прийняття оскаржуваного рішення.

З урахуванням викладеного, системно
проаналізувавши положення чинного
законодавства України та надавши
оцінку доказам, які є у справі, беручи
до уваги той факт, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази
правомірності винесення оскаржуваного
рішення, суд приходить до висновку про
наявність підстав для часткового
задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 11, 94, 158-163 КАС України,
суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити
частково.

Скасувати рішення державного
реєстратора прав на нерухоме майно
Реєстраційної служба Головного
управління юстиції у м. Києві Тамаєвої
В.Р. про відмову у державній реєстрації
прав та їх обтяжень від 27.05.2014р. №13341699.

Зобов'язати Реєстраційну службу
Головного управління юстиції у м. Києві
повторно розглянути заяву ОСОБА_4 про
державну реєстрацію права власності
на житлову кімнату площею 10,6 кв.м.
позначеної на плані 3-5 квартири
АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Повний текст складений та підписаний
15.08.2014р.

Суддя
В.П. Шулежко