Справа № 808/1965/13-а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року м. Київ
К/800/56849/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Хортицькому
районі м. Запоріжжя Головного
управління Міндоходів у Запорізькій
області

на ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2013

та постанову Запорізького окружного
адміністративного суду від 16.05.2013

у справі № 808/1965/13-а

за позовом Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі м.
Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТК Спутник»

про зобов'язання вчинити певні дії та
стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Хортицькому районі м. Запоріжжя
Головного управління Міндоходів у
Запорізькій області звернулась до суду
з позовом з урахуванням уточнених
позовних вимог, про підтвердження
правомірності нарахування податковим
органом ТОВ «ОТК Спутник» податкового
зобов'язання з ПДВ на загальну суму 377 290
грн. по податковому
повідомленню-рішенню № від
16.01.2013; підтвердження правомірності
нарахування податковим органом ТОВ
«ОТК Спутник» податкового зобов'язання
з податку на прибуток підприємств на
загальну суму 465 750 грн. по податковому
повідомленню-рішенню № від
16.01.2013; підтвердження правомірності
зменшення суми від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток в розмірі 211 806 грн. по
податковому повідомленню-рішенню №
від 16.01.2013; підтвердження
правомірності зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 9 064 по податковому
повідомленню-рішенню № від
16.01.2013; підтвердження правомірності
зменшення суми бюджетного
відшкодування (в тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з ПДВ
на 27 815 грн. та застосування штрафних
санкцій у розмірі 6 953 грн. по
податковому повідомленню-рішенню №
від 16.01.2013; зобов'язання ТОВ «ОТК
Спутник» сплатити податкові
зобов'язання з ПДВ на загальну суму 377 290
грн.; зобов'язання ТОВ «ОТК Спутник»
сплатити податкові зобов'язання з
податку на прибуток підприємств на
загальну суму 465 750 грн.

Постановою Запорізького окружного
адміністративного суду від 16.05.2013, яка
залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 15.10.2013, в
задоволенні позову відмовлено.

В касаційній скарзі позивач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про задоволення позовних
вимог, посилаючись на порушення судами
норм матеріального та процесуального
права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної планової виїзної перевірки
ТОВ «ОТК Спутник» з питань дотримання
вимог податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.07.2010 по
30.09.2012, складено акт № 528/2200/19279080 від
28.12.2012, в якому зафіксовано порушення:
пп. 7.4.1 п. 7.4 ст. 7 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
та пп. 153.2.1 п. 153.2 ст. 153 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на прибуток на
загальну суму 408 398 грн. та завищено
від'ємне значення об'єкта
оподаткування за І квартал 2011 року у
сумі 211 806 грн.; п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 188.1
ст. 188 Податкового кодексу України,
внаслідок чого занижено податок на
додану вартість на загальну суму 326 427
грн. та завищено податок на додану
вартість на загальну суму 4 076 грн.,
завищено суму податку на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню у зменшення податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість наступних звітних
(податкових) періодів на загальну суму
27 815 грн., завищено від'ємне значення
різниці між сумою податкового
зобов'язання та податкового кредиту
поточного звітного періоду за січень
2012 року на суму 9 026 грн. та за лютий 2012
року на суму 9 064 грн.

На підставі результатів проведеної
перевірки, 16.01.2013 податковим органом
були прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № про зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 211 806
грн.;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 377 290 грн., в т.ч.: 322 351
грн. основного платежу та 54 939 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на прибуток в
розмірі 465 758,50 грн., в т.ч.: 408 398 грн.
основного платежу та 57 360,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № про зменшення розміру
від'ємного значення суми податку на
додану вартість на 9 064 грн.;

- № про зменшення суми бюджетного
відшкодування (у тому числі заявленого
в рахунок зменшення податкових
зобов'язань наступних періодів) з
податку на додану вартість у розмірі 27
815 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій у розмірі 6 953 грн.

Підставою для прийняття податкових
повідомлень-рішень слугував висновок
податкового органу щодо повноти
визначення скоригованого валового
доходу за період з 01.07.2010 по 30.09.2012, а
саме: встановлено його заниження
відповідачем на суму 1 750 842,86 грн., у
зв'язку із застосуванням у податковому
обліку до операцій продажу товарів
вільних цін, які фактично нижчі за
звичайні ціни, оскільки до ціни товару
(ціна придбання та торгова націнка)
підприємство не додавало 20% ПДВ
відповідно до вимог Закону України
«Про податок на додану вартість», а
враховувало їх в ціні товару.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суди попередніх інстанцій
виходили з наступного, з чим
погоджується суд касаційної інстанції.

Підпунктом 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» встановлено, що доход,
отриманий платником податку від
продажу товарів (робіт, послуг)
пов'язаним особам, визначається
виходячи із договірних цін, але не
менших за звичайні ціни на такі товари
(роботи, послуги), що діяли на дату
такого продажу.

Положення пп. пп. 7.4.1, 7.4.2 поширюються
також на операції з особами, які не є
платниками податків, встановленого ст.
10 цього Закону, або сплачують податок
на прибуток з іншими, ніж платник
податку, ставками (пп. 7.4.3 п. 7.4 ст. 7 цього
Закону).

Згідно п. 1.26 ст. 1 зазначеного Закону
пов'язана особа - особа, що відповідає
будь-якій з наведених нижче ознак:
юридична особа, яка здійснює контроль
над платником податку, або
контролюється таким платником податку,
або перебуває під спільним контролем з
таким платником податку; фізична особа
або члени сім'ї фізичної особи, які
здійснюють контроль над платником
податку. Членами сім'ї фізичної особи
вважаються її чоловік або дружина,
прямі родичі (діти або батьки) як
фізичної особи, так і її чоловіка або
дружини, а також чоловік або дружина
будь-якого прямого родича фізичної
особи або її чоловіка (дружини);
посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
зупинення правових відносин, а також
члени її сім'ї.

Вказані норми кореспондуються з
нормами пп. 153.2.1 п. 153.2 ст. 153 Податкового
кодексу України, яким встановлено, що
дохід, отриманий платником податку від
продажу товарів (виконання робіт,
надання послуг) пов'язаним особам,
визначається відповідно до договірних
цін, але не менших від звичайних цін на
такі товари, роботи, послуги, що діяли
на дату такого продажу, у разі, якщо
договірна ціна на такі товари (роботи,
послуги) відрізняється більше ніж на 20
відсотків від звичайної ціни на такі
товари (роботи, послуги).

Положення підпунктів 153.2.1 і 153.2.2 цього
пункту поширюються також на операції з
особами, які не є платниками цього
податку або сплачують податок за
іншими ставками, ніж платник податку на
прибуток (пп. 153.2.3 п. 153.2 ст. 153 ПК
України).

Відповідно до пп. 14.1.159 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України пов'язані
особи - юридичні та (або) фізичні особи,
взаємовідносини між якими можуть
впливати на умови або економічні
результати їх діяльності чи діяльності
осіб, яких вони представляють і які
відповідають будь-якій з наведених
нижче ознак: юридична особа, що
здійснює контроль за господарською
діяльністю платника податку або
контролюється таким платником податку
чи перебуває під спільним контролем з
таким платником податку; фізична особа
або члени її сім'ї, які здійснюють
контроль за платником податку;
посадова особа платника податку,
уповноважена здійснювати від імені
платника податку юридичні дії,
спрямовані на встановлення, зміну або
припинення правових відносин, а також
члени її сім'ї; платники податку -
учасники об'єднання підприємств
незалежно від його виду та
організаційно-правової форми, що
провадять свою господарську
діяльність шляхом утворення такого
об'єднання.

Оскільки, в судовому порядку
встановлено, що ТОВ «ОТК Спутник»
здійснювало господарські операції з
реалізації товару третім особам, при
цьому, податковим органом не доведено
факту продажу товарів саме пов'язаним
особам, що вказує на неправомірність
висновків податкового органу стосовно
визначення суми скоригованого
валового доходу за період з 01.07.2010 по
30.09.2012.

Стосовно заниження позивачем за
перевіряємий період податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість на загальну суму 350 166 грн. у
зв'язку із застосуванням у податковому
обліку до поставки товарів вільних цін,
які фактично були нижчі за звичайні
ціни, що призвело до заниження бази
оподаткування, адже до звичайної ціни
товару підприємство не додавало 20%
податку на додану вартість відповідно
до вимог Закону України «Про податок на
додану вартість», а враховувало
податок на додану вартість в ціні
товару, судами попередніх інстанцій
встановлено наступне.

Відповідно до п. 4.1 ст. 4 Закону України
«Про податок на додану вартість» база
оподаткування операції з поставки
товарів (послуг) визначається виходячи
з їх договірної (контрактної) вартості,
визначеної за вільними цінами, але не
нижче за звичайні ціни, з урахуванням
акцизного збору, ввізного мита, інших
загальнодержавних податків та зборів
(обов'язкових платежів), згідно із
законами України з питань
оподаткування (за винятком податку на
додану вартість, а також збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування на послуги стільникового
рухомого зв'язку, що включається до
ціни товарів (послуг)). До складу
договірної (контрактної) вартості
включаються будь-які суми коштів,
вартість матеріальних і
нематеріальних активів, що передаються
платнику податку безпосередньо
покупцем або через будь-яку третю особу
в зв'язку з компенсацією вартості
товарів (послуг). У разі якщо звичайна
ціна на товари (послуги) перевищує
договірну ціну на такі товари (послуги)
більше ніж на 20 відсотків, база
оподаткування операції з поставки
таких товарів (послуг) визначається за
звичайними цінами.

Пунктом 188.1 ст. 188 Податкового кодексу
України встановлено, що база
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу, з
урахуванням загальнодержавних
податків та зборів (крім податку на
додану вартість та акцизного податку
на спирт етиловий, що використовується
виробниками - суб'єктами
господарювання для виробництва
лікарських засобів, у тому числі
компонентів крові і вироблених з них
препаратів, крім лікарських засобів у
вигляді бальзамів та еліксирів).

Згідно з пп. 14.1.71 п. 14.1 ст. 14 зазначеного
Кодексу звичайна ціна - ціна товарів
(робіт, послуг), визначена сторонами
договору, якщо інше не встановлено цим
Кодексом. Якщо не доведено зворотне,
вважається, що така звичайна ціна
відповідає рівню ринкових цін.

Як зазначено в п. 1.18 ст. 1 Закону України
«Про податок на додану вартість»
звичайні ціни розуміються та
застосовуються за правилами,
визначеними пунктом 1.20 статті 1 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств».

Пунктом 1.20 статті 1 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
встановлено, що якщо цим пунктом не
встановлено інше, звичайною вважається
ціна товарів (робіт, послуг), визначена
сторонами договору. Якщо не доведене
зворотне, вважається, що така звичайна
ціна відповідає рівню справедливих
ринкових цін. Справедлива ринкова ціна
- це ціна, за якою товари (роботи,
послуги) передаються іншому власнику
за умови, що продавець бажає передати
такі товари (роботи, послуги), а
покупець бажає їх отримати за
відсутності будь-якого примусу, обидві
сторони є взаємно незалежними юридично
та фактично, володіють достатньою
інформацією про такі товари (роботи,
послуги), а також ціни, які склалися на
ринку ідентичних (а за їх відсутності -
однорідних) товарів (робіт, послуг).

Обов'язок доведення того, що ціна
договору (правочину) не відповідає
рівню звичайної ціни, покладається на
орган державної податкової служби у
порядку, встановленому законом. Під час
проведення перевірки платника податку
орган державної податкової служби має
право надати запит, а платник податку
зобов'язаний обґрунтувати рівень
договірних цін або послатися на норми
абзацу першого цього пункту (п. 39.14 ст. 39
ПК України).

З урахуванням того, що податковий
орган, без дотримання процедури
визначення звичайної ціни, дійшов
висновку про формування відповідачем
вартості реалізації товарів у
бухгалтерському обліку нижче за
звичайні ціни, нарахування податкових
зобов'язань спірними податковими
повідомленнями-рішеннями є
протиправним.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про відмову в задоволенні
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга позивача - необґрунтованою та
такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Хортицькому районі
м. Запоріжжя Головного управління
Міндоходів у Запорізькій області
відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 15.10.2013 та постанову Запорізького
окружного адміністративного суду від
16.05.2013 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний