Справа № 750/4891/14
Суддя: Старова Н.Е.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 750/4891/14
інстанції: Рахманкулова І. П.
Суддя-доповідач: Старова Н.Е.
У Х В А Л А

Іменем України

03 вересня 2014 року

м. Київ

Київський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді суддів:
Старової Н. Е. Мєзєнцева Є. І., Файдюка В.
В. розглянувши у письмовому
провадженні апеляційну скаргу
Управління праці та соціального
захисту населення Деснянської
районної у м. Чернігові ради на
постанову Деснянського районного суду
міста Чернігова по справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 (далі
позивач, ОСОБА_4) до Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради (далі відповідач, УПСЗН) про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Деснянського
районного суду міста Чернігова з
позовом про визнання неправомірними
дії відповідача щодо призначення і
виплати у березні 2014 року допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі
меншому, ніж передбачено Законом
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи";
зобов'язання відповідача здійснити
перерахунок щорічної допомоги на
оздоровлення за 2014 рік в розмірі,
передбаченому ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", тобто в
розмірі чотирьох мінімальних
заробітних плат та провести доплату не
донарахованої суми в розмірі 4782,00 грн,
встановлення строку та зобов`язання
відповідача подати у встановлений
судом строк звіт про виконання
судового рішення.

Постановою Деснянського
районного суду міста Чернігова від
29.05.2014 року позовні вимоги задоволено.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
суду першої інстанції, подав
апеляційну скаргу, в якій просив
скасувати постанову та прийняти нову,
якою в задоволенні позову відмовити
повністю.

Справа розглянута відповідно до вимог
п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС 1 категорії,
інвалідом 3 групи, що підтверджується
відповідним посвідченням, перебуває на
обліку у відповідача (а. с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що
щорічна допомога на оздоровлення за 2014
рік позивачу виплачена, відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України N
562 від 12.07.2005 року «Про щорічну допомогу
на оздоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», а не ст. 48 Закону України
«Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі Закон
№ 796-ХІІ).

Не погоджуючись з такими діями
відповідача, ОСОБА_4 звернувся з
позовом до суду.

Колегія суддів не вбачає порушень
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
на які посилається апелянт, та вважає,
що судом надана їм правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
регулює спірні правовідносини.

Виходячи із змісту ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», що щорічна
допомога на оздоровлення інвалідам
ЧАЕС 3 групи складає в розмірі 4
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до п. 17 ч. 1 с. 87
Бюджетного кодексу України, до
видатків, що здійснюються з Державного
бюджету України (з урахуванням
особливостей, визначених пунктом 5
частини другої статті 67-1 цього
Кодексу), належать видатки на державні
програми з ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки, запобігання
виникненню та ліквідації надзвичайних
ситуацій та наслідків стихійного лиха.

Згідно з абз. 8 п. 4 мотивувальної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012,
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, якими регулюються
бюджетні відносини, зокрема, питання
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України, є
складовою бюджетного законодавства
відповідно до пункту 5 частини першої
статті 4 Бюджетного кодексу України.
Отже, суди загальної юрисдикції
України під час вирішення справ щодо
соціального захисту прав громадян
повинні застосовувати
нормативно-правові акти Кабінету
Міністрів України, прийняті на
підставі і на виконання Бюджетного
кодексу України, інших законів України,
в тому числі, закону про Державний
бюджет України на відповідний рік.

Статтею 63 Закону України «Про
статусі і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»
передбачено, що фінансування витрат,
пов'язаних з реалізацією цього Закону,
здійснюється за рахунок коштів
державного бюджету, коштів, які
враховуються при визначенні
міжбюджетних трансфертів, та інших
джерел, не заборонених законодавством.

Проте, починаючи з 01.01.2014 р., Закон
України «Про державний бюджет України
на 2014 рік» від 16.01.2014 р. не містить
жодної норми, яка б обмежувала у 2014 р.
пряме застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема,
ст. 48 вказаного Закону, яким визначено
щорічну допомогу на оздоровлення.

Крім того, враховуючи особливість
дії в часі закону про Державний бюджет
України на відповідний рік,
нормативно-правовий акт Кабінету
Міністрів України, виданий на його
виконання, також діє у межах бюджетного
року.

Отже, постанова КМУ № 562 від 12
липня 2005 року «Про щорічну допомогу на
здоровлення громадянам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» була видана на виконання
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2005 рік» і була розрахована
на бюджетний період 2005 року, а тому
вказані норми даної постанови не
підлягають застосуванню при
визначенні розміру виплат щорічної
допомоги на здоровлення у бюджетному
періоді 2014 року.

З огляду на зазначене, позовні вимоги
позивача щодо визнання дій відповідача
неправомірними, зобов`язання
відповідача виплатити щорічну
допомогу на оздоровлення за 2014 рік,
відповідно до ст. 48 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» підлягають
задоволенню, оскільки виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру щорічної допомоги на
оздоровлення позивачу з 01 січня 2014 року
застосуванню підлягає саме норма ст. 48
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Судова колегія апеляційної
інстанції не вбачає порушень судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається відповідач в апеляційній
скарзі, та вважає, що судом першої
інстанції повно встановлені обставини
справі, яким надана правильна правова
оцінка на підставі законодавства, яке
врегульовує спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, викладені у постанові від
29.05.2014 року, та не можуть бути підставою
для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до
ст. 200 КАС України, апеляційну скаргу
слід залишити без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Керуючись статтями 186, 195, 198, 200, 205, 206, 254
КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Деснянської районної у м. Чернігові
ради залишити без задоволення, а
постанову Деснянського районного суду
міста Чернігова від 29.05.2014 року - без
змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

.

Головуючий суддя
Старова Н.Е.

Судді:
Мєзєнцев Є.І.

Файдюк В.В.