Справа № 209/4596/13-а
Суддя: Байбара Г. А.
Дата ухвалення: 2014-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 209/4596/13-а
Провадження № 2-а/209/41/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2014 року Дніпровський районний
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбари Г.А.,

при секретарі Паляниця Г.В.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у скороченому провадженні
адміністративну справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання виплатити
одноразову грошову допомогу та
відшкодувати моральну шкоду,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська з адміністративним
позовом, в якому просить:

- Визнати рішення Управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська № Ш-84/7 від 03.07.2013 р.
незаконним та скасувати його повністю;

- Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська нарахувати їй
передбачену законодавством одноразову
грошову допомогу в розмірі 21 530 грн. (це
10 місячних пенсій) і виплатити її
негайно;

- Відшкодувати моральну шкоду в розмірі
1000 грн.

В обґрунтування позову зазначила, що 20
червня 2013 року вона звернулась до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська з вимогою виплатити
одноразову грошову допомогу в розмірі
10 місячних пенсій, яка передбачена п.7-1,
розділу ХV «Прикінцевих положень»
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та Постановою КМУ «Про
затвердження Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги, та її
виплати від 23 листопада 2011 р. № 1191, але
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська відмовило їй у такій
виплаті, посилаючись на те, що в неї не
вистачає спеціального стажу. Відмову
Відповідача вважає протиправною, а дії
державних службовців управління ПФУ
які здійснювали вирахування стажу -
непрофесійними. Вказує не те, що
відповідно до вимог постанови КМУ від 23
листопада 2011 р. № 1191 вона має право на
грошову допомогу, оскільки до виходу на
пенсії інші види пенсій не отримувала;
на момент виходу на пенсію 18.09.2012 р. її
було взято на пенсійний облік, вона
працювала і працює на сьогодні на
посаді педагога по класу фортепіано та
на посаді концертмейстера у
Комунальному вищому навчальному
закладі «Дніпродзержинське обласне
музичне училище». Не погоджуючись із
висновком управління ПФУ про те, що їй
не вистачає спеціального 30-річного
стажу, встановленого для жінок для
надання грошової допомоги, вказує на
те, що її загальний стаж становить 36
років 3 місяці і 2 дні, з яких 31 рік 4
місяці і 1 день - працівник освіти, що на
її думку відповідає вимогам постанови
КМУ від 23 листопада 2011 р. № 1191. Зазначає,
що обґрунтовуючи корегування її
спеціального стажу відповідач
незаконно зменшив його на 4 роки і
зазначає, що він становить 28 років 2
місяці і 1 день, оскільки з 27.08.2001 року
вона була прийнята на посаду викладача
по класу фортепіано і на посаду
концертмейстера в Дитячу школу
мистецтв № 4. Робота на посаді
викладача рахується як вислуга років, а
посада концертмейстера рахується
тільки до загального стажу. При цьому
відповідач не вказує на те, що крім
вказаних посад, вона ще одночасно
працювала на посаді завуча цієї школи,
хоча цей факт зафіксований в її
трудовій книжці та інших документах
поданих до Управління ПФУ. Зазначає, що
з 2000 року відповідно до Постанови КМУ,
якою затверджено «Перелік посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників» від 14 червня 2000 р. № 963,
посада концертмейстер в закладах І-ІІ
рівня акредитації якими являються ДШМ
№ 4 та КВНЗ «Дніпродзержинське обласне
музичне училище» входить до переліку
педагогічних посад, а отже являється
посадою працівника освіти. Вказує на
те, що значення має сам факт роботи на
посаді, яка підпадає під класифікацію
«працівник освіти» (яким являється і
педагог класу фортепіано і
концертмейстер). Вважає незаконним
абзац 4 Рішення № Ж-84/7 від 03.07.2013 р., в
якому міститься друге обґрунтування
відмови у нарахуванні та виплати
одноразової допомоги де вказано, що у
неї у 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 та 2011/2012
навчальних роках навантаження
концертмейстера перевищує
навантаження педагога по класу
фортепіано, в зв'язку з чим і було
проведено корегування спеціального
стажу і зменшено його на 4 роки.
Протиправними діями відповідача їй
завдано моральну шкоду у розмірі 1 000
грн., яку просить стягнути із
відповідача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні
позов підтримувала та надала пояснення
аналогічні його обгрунтуванню.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. З управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська до суду надійшли
письмові заперечення проти
адміністративного позову, в яких
відповідач просить залишити
адміністративний позов без
задоволення, а справу розглядати без
участі їх представника.

Вислухавши позивача, вивчивши позовну
заяву, додані до неї матеріали,
заперечення на позов, дослідивши
письмові докази у справі, суд вважає, що
адміністративний позов підлягає
частковому задоволенню.

Судом встановлено, що з вересня 2012 року
ОСОБА_1 перебуває на обліку управлінні
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області та отримує пенсію за віком
згідно закону «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Згідно надано суду копії трудової
книжки, позивачка з 01.08.1981 року
працювала в Дніпродзержинському
музичному училищі викладачем
фортепіанного відділу, а 26.08.2001 року
була звільнена з роботи у зв'язку з
переводом до Дитячої музичної школи №4.
З 27.08.2001 року вона була прийнята на
роботу до Дитячої музичної школи №4 на
посаду викладача по класу фортепіано і
концертмейстера. З 27.08.2001 року вона
була також призначена заступником
директора з навчально-виховної роботи
ДМШ №4. 01.07.2002 року позивачка була
звільнена з роботи за власним бажанням.
02.07.2002 року вона була прийнята на роботу
викладачем, концертмейстером до
Дніпродзержинського державного
музичного училища, яке на підставі
рішення Дніпропетровської обласної
ради від 21.04.2005 року №604-27/4
перейменоване на Комунальний вищий
навчальний заклад "Дніпродзержинське
обласне музичне училище". Позивачка
продовжує працювати там же і до цього
часу (а.с. 9).

20.06.2013 року позивачка зверталася до
управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська з заявою про виплату
їй одноразової грошової допомоги,
передбаченої п. 7-1 розділу ХV
"Прикінцеві положення" Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», але листом від
03.07.2013 року № Ш-84/7 її повідомили про
відмову у виплаті допомоги.
Мотивувалося це тим, що вона з 27.08.2001
року була прийнята на роботу на посаду
викладача по класу фортепіано і
концертмейстера в ДМШ №4. Робота на
посаді викладача рахується як вислуга
років, а посада концертмейстера
рахується в загальний стаж. У зв'язку з
тим, що рівень навантаження
концертмейстера перевищив рівень
навантаження педагога в 2003/2003, 2003/2004,
2004/2005, 2011/2012 навчальних роках, 14.01.2013
року проведено коригування стажу, в
результаті якого загальний стаж
залишився 36 років 3 місяці 2 дні, а стаж
як працівника освіти зменшився до 28
років 2 місяців 1 дня. Таким чином стажу
за вислугу років виявилося недостатньо
для виплати десяти місячних пенсій.

Не погоджуючись з таким рішенням
відповідача, позивачка 12.09.2013 року
звернулася до суду з цим позовом.

Суд вважає, що позивачка, узнавши з
листа управління Пенсійного фонду
України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська від 03.07.2013 року про
коригування її стажу вислуги років,
який надає право на отримання допомоги,
фактично узнала про порушення свого
права на отримання допомоги, а тому
звертаючись до суду за позовом 12.09.2013
року, не пропустила передбачений ч.2 ст.
99 КАС України.

Пунктом 7-1, розділу ХV «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» 7-1. Особам, які на день
осягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
"е"-"ж" статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ), і мають
страховий стаж (для

чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років)
на таких посадах, а також якщо вони до
цього не отримували будь-яку пенсію,
при призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Постановою Кабінету Міністрів України
№1191 від 23.11.2011 року «Про затвердження
Порядку обчислення страхового стажу,
що дає право на призначення грошової
допомоги, та її виплати» затверджено
Порядку обчислення страхового стажу,
що дає право на призначення грошової
допомоги, та її виплати.

Згідно п.2 Порядку, до страхового
стажу, що визначає право на виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи в закладах та установах
державної, комунальної форми власності
на посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до п. «е», «ж» ст.55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
що передбачені: переліком закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років, затвердженим Постановою КМУ № 909
від 04.11.1993 «Про перелік закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років».

Пунктом 5 Порядку передбачено, що
грошова допомога надається особам,
яким починаючи з 01.10.2011р. призначається
пенсія за віком відповідно до Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» та які
на день досягнення пенсійного віку,
передбаченого ст. 26 зазначеного Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» і «ж» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», і мають
страховий стаж (для чоловіків - 35 років,
для жінок - 30 років) на таких посадах, а
також якщо вони до цього не отримували
будь-яку пенсію.

Пункт «е» ст. 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» передбачає, що
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти при наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, що затверджується у
порядку, який визначається Кабінетом
Міністрів України, незалежно від віку.

Згідно п.6 Порядку затвердженого
Постанови Кабінету Міністрів України
№1191 від 23.11.2011 року, для визначення
розміру грошової допомоги
враховується місячний розмір пенсії,
обчислений згідно із ст.ст. 27 і 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», станом
на день її призначення.

Посади заступника директора з
навчально-виховної роботи музичної
школи, викладача вищого навчального
закладу I-II рівнів акредитації
відносяться до Переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота
на яких дає право на пенсію за Вислугу
років, затвердженого Постановю
Кабінету Міністрів України від 04.11.1993
року №909 з наступними змінами

Згідно Переліку посад
педагогічних та науково-педагогічних
працівників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 14
червня 2000 р. N 963 посада викладача,
концертмейстера віднесена до посад
педагогічних працівників.

З огляду на викладене, робота
позивачки з 27.08.2001 року по 01.07.2002 року на
посаді заступником директора з
навчально-виховної роботи ДМШ №4
відноситься до стажу, що дає право на
пенсію за вислугою років.

При вирішення справи сул не може
прийняти до уваги твердження
відповідача, викладені в запереченнях
на позов, про те, що основною роботою
позивачки в 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2011/2012
навчальних роках вважається робота
концертмейстера, оскільки часове
навантаження позивачки як
концертмейстера за ці роки
перевищувало її навантаження як
викладача. Так в 2002/2003 навчальному році
позивачка відпрацювала
концертмейстером 823 години, а
викладачем -780 годин; в 2003/2004
навчальному році позивачка
відпрацювала концертмейстером 1107
години, а викладачем - 811 годин; в 2004/2005
навчальному році позивачка
відпрацювала концертмейстером 1008
години, а викладачем - 725 годин; в 2011/2012
навчальному році позивачка
відпрацювала концертмейстером 997
години, а викладачем - 758 годин.

Як стверджувала позивачка в
судовому засіданні, працюючи
викладачем, концертмейстером з 02.07.2002
року у Дніпродзержинського державного
музичного училища, яке на підставі
рішення Дніпропетровської обласної
ради від 21.04.2005 року №604-27/4
перейменоване на Комунальний вищий
навчальний заклад "Дніпродзержинське
обласне музичне училище", вона мала
кожного навчального року навантаження
викладача, що перевищувало 1 ставку
педагогічного навантаження, а також
мала навантаження концертмейстера.

Відповідно долученої до позову
довідки від 29.08.2013 року №29/08-2
Комунального вищого навчального
закладу "Дніпродзержинське обласне
музичне училище" одна ставка
педагогічної роботи становить 720 годин
на навчальний рік

Діючим законодавством не
передбачено, визначення основної
роботи викладачем чи концертмейстером
в залежності від того, яка з цих робіт в
одному і тому ж навчальному закладі
виконувалася в більшому обсязі. В
даному випадку мова не йде про якусь
основну роботу і роботу за
сумісництвом. Позивачка була прийнята
на роботу в Комунальний вищий
навчальний заклад "Дніпродзержинське
обласне музичне училище" на посаду
викладача, концертмейстера, працювала
викладачем з навантаженням не менше
одної ставки, тому ввесь стаж її роботи
в цьому навчальному закладі повинен
зараховуватися як такий, що дає право
на призначення пенсії за вислугу років.

Суд вважає, що відповідачем
безпідставно було проведено
коригування стажу роботи позивачки за
2003/2003, 2003/2004, 2004/2005, 2011/2012 навчальні роки,
в результаті чого її стаж, як
працівника освіти, що дає право на
призначення пенсії за вислугу років
зменшився до 28 років 2 місяців 1 дня.

Стаж роботи позивачки в
Комунальному вищому навчальному
закладі "Дніпродзержинське обласне
музичне училище" за 2003/2003, 2003/2004, 2004/2005,
2011/2012 навчальні роки необхідно
зараховувати як стаж роботи в закладах
і установах освіти на посаді, що дає
право на призначення пенсії за вислугу
років.

Оскільки позивачка працювала в
закладах та установах державної або
комунальної форми власності на
посадах, робота на яких дає право на
призначення пенсії за вислугу років
відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", має страховий стаж - 30
років на таких посадах, до цього не
отримувала будь-яку пенсію, то при
призначенні пенсії за віком управління
Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська повинне було
нарахувати та виплатити їй грошову
допомогу, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі її десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

Однак до компетенції суду не
відноситься нарахування розміру
пенсії та допомоги позивачці, яка
просить суд зобов'язати відповідача
нарахувати та виплатити їй одноразову
допомогу в сумі 21530 грн. Як витікає з
наданої суду довідки пенсія позивачці
з вересня 2012 року виплачувалася в
розмірі 2090,64 грн., що в десятикратному
розмірі становитиме 20906,40 грн.

Суд вважає, що право позивачки буде
захищене, якщо позивач буде
зобов'язаний нарахувати і виплатити
ОСОБА_1 грошову допомогу, згідно
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1191 від 23 листопада 2011 року, у розмірі
десяти місячних пенсій, обчислених
згідно із статтями 27, 28 Закону України
"Про загальнобов'язкове державне
пенсійне страхування", станом на день
призначення пенсії.

Суд не знаходить підстав для
задоволення вимог позивачки про
відшкодування їй моральної шкоди,
оскільки нею не доведене заподіяння
такої шкоди неправомірними діяннями
відповідача.

Керуючись статтями 8, 9, 11, 69, 71, 122, 126, 159-163
КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області про визнання рішення
незаконним, зобов'язання виплатити
одноразову грошову допомогу та
відшкодувати моральну шкоду.

Визнати неправомірною відмову
Управління пенсійного фонду в
Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області у виплаті ОСОБА_1 грошової
допомоги у розмірі десяти місячних
пенсій.

Зобов'язати Управління пенсійного
фонду України в Дніпровському районі м.
Дніпродзержинська Дніпропетровської
області нарахувати і виплатити ОСОБА_1
грошову допомогу, згідно постанови
Кабінету Міністрів України № 1191 від 23
листопада 2011 року, у розмірі десяти
місячних пенсій, обчислених згідно із
статтями 27, 28 Закону України "Про
загальнобов'язкове державне пенсійне
страхування", станом на день
призначення пенсії.

В задоволенні інших позовних вимог
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
апеляційної скарги до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції протягом десяти днів
з дня проголошення (отримання)
постанови, з направленням копії
апеляційної скарги до суду апеляційної
інстанції.

Суддя
Г.А. Байбара