Справа № 809/2676/14
Суддя: Кишинський М.І.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"22" серпня 2014 р.
Справа № 809/2676/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Судді: Кишинського М.І.

за участю секретаря судового
засідання: Мельник О.Я.

за участю сторін:

від відповідача: Дем'янів П.Б.

від позивача: не з'явився

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до відповідача: Відділу державної
виконавчої служби Івано-Франківського
міського управління юстиції

про скасування постанови №43964397
від 11.07.2014 р,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся в суд з
адміністративним позовом до відділу
державної виконавчої служби
Івано-Франківського міського
управління юстиції (надалі -
відповідач) про скасування постанови
№43964397 від 11.07.2014 р,-

Позовні вимоги мотивовані тим, що
оскаржувана постанова прийнята
відповідачем всупереч вимогам Закону
України «Про виконавче провадження»,
оскільки 07.08.2014 року позивачем було
отримано копію постанови №43964397 від
11.07.2014 року про відкриття виконавчого
провадження. У зазначеній постанові
зазначено про стягнення з ТОВ "МІТ" ЛТД
на користь ТОВ "Бебі-Лайф Плюс" 247766,46
грн. - заборгованості, 10158.58 грн. - пені,
2344,28 грн. - 3% річних, 8017,26 грн. -
інфляційних втрат, 5365,73 грн. судового
збору.

Позивач в судове засідання не
зявився. Поштове повідомлення з
відміткою поштового зв'язку "за
закінченням терміну зберігання"
повернулось на адресу суду разом з
ухвалою про відкриття провадження у
даній адміністративній справі та
повісткою про виклик до суду. За
змістом частини 11 статті 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у разі повернення
поштового відправлення із повісткою,
яка не вручена адресату з незалежних
від суду причин, вважається, що така
повістка вручена належним чином

Представник відповідача проти
адміністративного позову заперечив та
пояснив суду, що оскаржувана постанова
винесена відповідачем в межах Закону
України "Про виконавче провадження".

Розглянувши позовну заяву,
заслухавши представника відповідача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
письмові докази та з'ясувавши
необхідні обставини у справі, суд
встановив наступне.

Позивач стверджує, що ним не
отримувалось в строк як того вимагає
Закон України "Про виконавче
провадження" постанова про відкриття
виконавчого провадження чим фактично
порушено його права.

Відповідно до частини 2 статті 11 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно з частини 2, 5 статті 25 Закону
України "Про виконавче провадження",
державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження. У постанові державний
виконавець вказує про необхідність
боржнику самостійно виконати рішення у
строк до семи днів з моменту винесення
постанови (у разі виконання рішення про
примусове виселення боржника - у строк
до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у
разі ненадання боржником
документального підтвердження
виконання рішення буде розпочате
примусове виконання цього рішення із
стягненням з боржника виконавчого
збору і витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій, передбачених цим
Законом. За заявою стягувача державний
виконавець одночасно з винесенням
постанови про відкриття виконавчого
провадження може накласти арешт на
майно та кошти боржника, про що
виноситься відповідна постанова.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, у
разі невиконання боржником рішення
майнового характеру у строк,
встановлений частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного його
виконання, постановою державного
виконавця з боржника стягується
виконавчий збір у розмірі 10 відсотків
суми, що підлягає стягненню, або
вартості майна боржника, що підлягає
передачі стягувачу за виконавчим
документом.

З'ясувавши всі обставини по справі, суд
не вбачає підстав для задоволення
даної позовної вимоги, оскільки Закон
України "Про виконавче провадження" не
зобов'язує державного виконавця
повідомляти учасника товариства з
обмеженою відповідальністю про
виконання рішення про стягнення
грошових коштів з боржника, учасником
якого є позивач.

Оскаржуючи дану постанову державного
виконавця позивач посилається на те, що
в майні на яке звернуто стягнення є
його частка, а крім того по договору
іпотеки по якому постановлено рішення
про стягнення він виступає
поручителем. Такі доводи позивача не
можуть бути підставами скасування
постанови, оскільки наявність частки в
майні боржника іншого учасника не
позбавляє можливості стягнення
заборгованості з юридичної особи яка
виражена в грошовому вигляді.

Договір поруки не перешкоджає
виконанню рішення про стягнення
заборгованості з боржника, а тим більше
не порушує права поручителя, стягнення
з якого оскаржуваною постановою не
проводиться.

Враховуючи вище викладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову слід відмовити.

На підставі ст. 124 Конституції
України, керуючись ст. ст. 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в
порядку та строки встановлені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя:
Кишинський
М.І.

Постанова складена в повному
обсязі 01 вересня 2014 року.