Справа № 826/4342/14
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: № 826/4342/14
у 1-й інстанції: Іщук І.О.
Суддя-доповідач: Парінов А.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Грибан І.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання
Арсенійчук М.В.,

за участю представників сторін:

від позивача Галіцина М.П.,

від відповідача Геращенко С.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 липня 2014 року у
справі за позовом приватного
підприємства «АктивТоргКріп» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про скасування рішення про
коригування митної вартості товарів та
стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про визнання
протиправним та скасування рішення
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про коригування митної
вартості товарів №100270003/2013/410762/2 від
05.12.2013 року та стягнути з Державного
бюджету України на розрахунковий
рахунок приватного підприємства
«АктивТоргКріп» надмірно сплачену
суму митних платежів у загальному
розмірі 48092 (сорок вісім тисяч
дев'яносто дві) грн. 68 коп.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від 04
липня 2014 року позов задоволено
частково: визнано протиправним та
скасовано рішення Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів №100270003/2013/410762/2 від 05.12.2013 року. В
іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим
рішенням в частині про задоволення
позову, Київська міжрегіональна
митниця Міндоходів оскаржила його в
апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач
просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що
рішення суду першої інстанції прийняте
з порушенням норм матеріального права
при неповному з'ясуванні обставин
справи.

Згідно з вимогами ст. 195 КАС України суд
апеляційної інстанції переглядає
судові рішення суду першої інстанції в
межах апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду -без змін,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ПП
«АктивТоргКріп» (Покупець) було
укладено зовнішньоекономічний
контракт від 02.09.2013 р. № 2/09/13-02 з фірмою
«NINGBO PEACEBIRD IMP. & EXP. CO., LTD.», (Китай)
(Постачальник) на поставку товару в
кількості, якості, асортименті та на
умовах, зазначених у специфікації, що є
невід'ємною частиною цього Контракту.
Як вбачається зі Специфікації №1 від
17.09.2013 року, поставка товару здійснена
на умовах FOB Ningbo, вартість товару - 37 795,05
доларів США.

Позивачем заявлено до митного
оформлення електронну митну
декларацію № 100270000/2013/258002 від 26.11.2013
року на вантаж «вироби з чорних
металів, з різьбою, без головок: анкери
для полих матеріалів», загальна митна
вартість якого становить 311 947,83 грн.

До декларації митної вартості №
100270000/2013/258002 позивачем долучені
наступні документи:

- контракт № 2/09/13-02 від 02.09.2013 року;

- додаткова угода № 1 від 11.11.2013 року;

- заявка № 1 від 10.09.2013 року;

специфікація № 1 від 17.09.2013 року;

- інвойс № WF-13144-2/2 від 17.09.2013 року
завірений ТПП країною експортером
сертифікат № 133302АО/28799;

- прайс-лист від 17.09.2013 року завірений
ТПП країни експортера (сертифікат №
33302АО/28355);

- пакувальний лист до інвойсу від 17.09.2013
року;

- попередня митна декларація КНР б/н та
пояснювальний лист Постачальника з
перекладом;

- митна декларація КНР завірена ТПП
Експортера (сертифікат № 133302АО/29597);

- митна декларація КНР № 13051735
видана Митним органом КНР;

- листи-пояснення до митних декларацій
КНР;

- довідка про транспортні витрати № 1
від 25.11.2013 року;

- рахунок на оплату фрахту № 113 від
25.11.2013 року;

- акт виконаних робіт № 151 від 25.11.2013
року;

- коносамент № SO13092036;

- внутрішній коносамент WHL307932;

- сертифікат походження ССРІТ№ 130427584;

- сертифікат якості.

- платіжне повідомлення про
перерахування коштів Постачальнику за
поставлений товар згідно контракту від
13.11.2013 року з відміткою банку;

- лист ПАТ «ВТБ БАНКУ» №412/122-2 від 10.12.2013
року;

- висновок експертного товарознавчого
дослідження № 14034/13-53 від 11.12.2013 року;

- графік росту цін на товар;

- платіжне доручення № 107 за послуги
утилізації ТОВ «Найм ФМ» від 29.11.2013
року.

Митним органом було запропоновано
позивачу відповідно до вимог ст. 53
Митного кодексу України надати
додаткові документи для підтвердження
заявленої митної вартості:

- транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновок про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлений
спеціалізованою експертною
організацією;

- інформацію біржових
організацій про вартість товару або
сировини;

- інші документи для
підтвердження митної вартості товару
(за бажанням декларанта).

На виконання вказаних вимог позивачем
в порядку ч. 8 ст. 55 МК України були
надані додаткові пояснення та
документи:

- платіжне доручення (з відбитком
штампу банку, з підписом та датою). Крім
того, стосовно неможливості
ідентифікувати наданий банківський
документ, щодо оплати коштів (swift)
відповідно до інвойсу WF-13144-2/2 було
надано лист № 412/122-2 від 10.12.2013 р. з
відділення «Новоголосієвське» ПАТ
«ВТБ БАНК», в якому міститься
роз'яснення стосовно ідентифікації
платіжного доручення № 2 на суму 37795,05
доларів США, як передплата по інвойсу
WF-13144-2/2 від 17.09.2013 p.;

- новий висновок КДНІСЕ № 14034/13-53
від 11.12.2013 р., в якому зазначені
результати повторного дослідження з
врахуванням зауважень Митного органу.

За результатами розгляду поданих
документів, Київською міжрегіональною
митницею Міндоходів прийнято рішення
про коригування митної вартості товару
від 05.12.2013 року № 100270003/2013/410762/2, яким
визначено митну вартість товару за
резервним методом.

Передумовою для прийняття
оскаржуваного рішення стало те, що
документи надані позивачем, містять
розбіжності, а також документи подані
не в повному обсязі.

У митного органу наявна інформація, яка
призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості та до прийняття рішення про
коригування митної вартості, заявленої
декларантом.

Декларант скористався своїм правом на
випуск товарів у вільний обіг шляхом
надання гарантій за митною декларацією
№ 100270000/2013/258002 від 26.11.2013 року.

Не погоджуючись з рішенням відповідача
про коригування митної вартості
товару, позивач звернувся з вказаним
позовом до суду.

Виходячи з встановлених обставин
справи, проаналізованих на підставі
норм спеціального законодавства, суд
першої інстанції дійшов до висновку
про наявність правових підстав для
задоволення вимог адміністративного
позову, оскільки позивачем подано
відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Колегія суддів погоджується із
зазначеним висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Розглядаючи справи щодо
протиправності рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підставою для коригування митної
вартості імпортованого позивачем
товару стала та обставина, що митна
вартість імпортованих товарів не може
бути визначена за ціною договору,
оскільки використані декларантом
відомості містять розбіжності, а саме:

- згідно з п.1.1 контракту від 02.09.2013 №
2/09/13-02 «Постачальник бере на себе
обов'язок доставити, а Покупець
організовує і гарантує прийняття та
оплату товару в кількості, якості,
асортименті та на умовах, зазначених у
специфікації, що невід'ємною частиною
контракту». Специфікація (що є
невід'ємною частиною контракту) із
зазначенням кількості, якості,
асортименту товару та умов, до митниці
не надана;

- у п. 1.2 контракту від 02.09.2013 року №
2/09/13-02 передбачено, що кожна партія
товару супроводжується сертифікатом
походження товару (1 оригінал і 1
завірена копія). відвантаження товару
згідно з коносаментом № SO13092036
відбулося 21.09.2013 року, разом з тим,
сертифікат походження товару №ССРІТ
130427584, датовано 08.10.2013 року;

- згідно з інвойсом від 17.09.2013 року
№WF-13144-2/2 товар імпортується на суму
37795,05 доларів США. В копії митної
декларації країни відправлення від
18.09.2013 року вказана інша сума по 2-х
товарах - 37787,50 доларів США.

Наведені послання відповідача
спростовуються матеріалами справи, з
яких вбачається, уже було зазначено
вище, що декларантом подано митному
органу запитувану специфікацію разом з
декларацію митної вартості та повторно
на виконання вимоги митного органу, що
підтверджується супровідним листом
від 18.12.2013 року №24.

Стосовно наявності розбіжностей у
датах відвантаження товару (21.09.2013) та
сертифіката походження товару (08.10.2013)
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що наведене жодним чином не впливає на
визначення митної вартості
імпортованого позивачем товару.

Щодо існування розбіжностей в сумах
поставленого товару за даними інвойсу
та даними митної декларації країни
відправлення, позивачем надано
пояснення, що розбіжності між сумою
заявленою в інвойсі від 17.09.2013 № WF-13144-2/2
та копії митної декларації країни
відправлення від 18.09.2013 р., згідно з
офіційними поясненнями експортера,
експортером була помилково внесена
інформація до первинної митної
декларації, що призвело до виникнення
розбіжностей у сумі цієї декларації з
сумою кінцевої декларації, яка була
видана Митницею Китаю, що
підтверджується листом (а.с. 180-187).

Крім того, колегія суддів звертає
увагу, що згідно з вимогами ст. 53
Митного кодексу України, що визначає
перелік документів, які подаються
декларантом для підтвердження
заявленої митної вартості, декларація
країни відправлення не відноситься до
переліку документів, подання яких є
обов'язковим.

Стосовно посилання відповідача на ту
обставину, що висновок експерта від
28.11.2013 містить посилання на ринкову
вартість товару станом на дату
проведення дослідження, то такі
посилання спростовуються тією
обставиною, що у висновку експертного
дослідження від 11.12.2013 року № 14034/13-53,
який був додатково наданий
контролюючому органу, зазначено про
відповідність ринкової вартості
імпортованого позивачем згідно
контракту № 2/09/13-02 від 02.09.2013 товару
станом на дату видачі інвойсу.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу
України митною вартістю товарів, які
переміщуються через митний кордон
України, є вартість товарів, що
використовується для митних цілей, яка
базується на ціні, що фактично сплачена
або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 51 Митного
кодексу України митна вартість
товарів, що переміщуються через митний
кордон України, визначається
декларантом відповідно до норм цього
Кодексу.

Частиною 1 ст. 52 Митного кодексу України
передбачено, що заявлення митної
вартості товарів здійснюється
декларантом або уповноваженою ним
особою під час декларування товарів у
порядку, встановленому розділом VIII
цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 52 Митного
кодексу України декларант або
уповноважена ним особа, які заявляють
митну вартість товару, зобов'язані
подавати митному органу достовірні
відомості про визначення митної
вартості, які повинні базуватися на
об'єктивних, документально
підтверджених даних, що піддаються
обчисленню.

Перелік документів, які підтверджують
митну вартість товарів, визначний ч. 2
ст. 53 Митного кодексу України.

Відповідно до вимог частини другої
вказаної статті до таких документів
відносяться:

1) декларація митної вартості, що
подається у випадках, визначених у
частинах п'ятій і шостій статті 52 цього
Кодексу, та документи, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості, на підставі яких проводився
розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір
(контракт) або документ, який його
замінює, та додатки до нього у разі їх
наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або
рахунок-проформа (якщо товар не є
об'єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські
платіжні документи, що стосуються
оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи,
якщо за умовами поставки витрати на
транспортування не включені у вартість
товару, а також документи, що містять
відомості про вартість перевезення
оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт
товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, -
страхові документи, а також документи,
що містять відомості про вартість
страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 Митного кодексу
України у разі якщо документи,
зазначені у частині другій цієї статті,
містять розбіжності, наявні ознаки
підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари, декларант або
уповноважена ним особа на письмову
вимогу митного органу зобов'язані
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) додаткові документи.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу
України контроль правильності
визначення митної вартості товарів
здійснюється митним органом під час
проведення митного контролю і митного
оформлення шляхом перевірки числового
значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 цього
Кодексу.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування відповідно до
положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення
контролю правильності визначення
митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої заяви, документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим
Кодексом, письмово запитувати від
декларанта або уповноваженої ним особи
встановлені статтею 53 цього Кодексу
додаткові документи та відомості, якщо
це необхідно для прийняття рішення про
визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим
Кодексом, здійснювати коригування
заявленої митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем надано відповідачу для
митного оформлення імпортованого
товару основні документи, що
передбачені ч. 2 ст. 53 МК.

Подані документи, копії яких наявні у
справі, чітко ідентифікують оцінюваний
товар, не містять розбіжностей та
містять дані, що піддаються обчисленню,
підтверджують ціну товарів, що
підлягала сплаті позивачем на користь
продавця, - та вартість транспортних
витрат, тобто підтверджують митну
вартість товарів за ціною договору
згідно з вимогами ч.ч. 4, 5 ст. 58 МК.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного
рішення митного органу про коригування
митної вартості товарів, митна
вартість товару, імпортованого
позивачем, була визначена на підставі
резервного методу.

Згідно зі ст. 57 Митного кодексу України
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться в Україну відповідно до
митного режиму імпорту, здійснюється
за такими методами:

1) основний - за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних
товарів;

б) за ціною договору щодо подібних
(аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості
(обчислена вартість);

ґ) резервний.

Частинами 2 та 3 цієї статті
передбачено, що основним методом
визначення митної вартості товарів,
які ввозяться на митну територію
України відповідно до митного режиму
імпорту, є перший метод - за ціною
договору (вартість операції).Кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної
вартості товарів згідно з положеннями
статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для
її визначення може братися або ціна, за
якою ідентичні або подібні (аналогічні)
товари були продані в Україні не
пов'язаному із продавцем покупцю
відповідно до статті 62 цього Кодексу,
або вартість товарів, обчислена
відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод
застосовується, якщо митна вартість
товарів не може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (обчислена
вартість) можуть застосовуватися у
будь-якій послідовності на прохання
декларанта або уповноваженої ним
особи.

У разі якщо неможливо застосувати
жоден із зазначених методів, митна
вартість визначається за резервним
методом відповідно до вимог,
встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави
вважати, що митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки та
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості і з цією
метою мають повноваження
витребовувати додаткові документи для
перевірки правильності зазначеної
митної вартості товару в разі
наявності підстав для сумніву в
правильності митної оцінки товару, що
переміщується через митний кордон
України.

Разом з тим дискреційні функції митних
органів мають законодавчі обмеження у
випадках незгоди із задекларованою
митною вартістю. До них, зокрема,
належать процедура консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору підстав для
визначення митної вартості та
обов'язок послідовного вибору методів
(від першого до шостого) визначення
митної вартості.

Судом встановлено, що рішення про
визначення митної вартості товару
митниця прийняла, не застосувавши
жодного іншого методу, крім шостого
(резервного), при цьому, не
обґрунтувавши необхідності
застосування саме цього методу та не
зазначивши, які саме розбіжності
містять документи, що підтверджують
вартість ввезеного товару, та які були
подані декларантом.

При цьому, колегією суддів встановлено,
що надані позивачем до митниці
документи на підтвердження вартості
товару, не містять розбіжностей та
дають можливість визначити митну
вартість товару за ціною договору
шляхом застосування першого методу.

Зазначене свідчить, що митниця не
дотримала передбаченого статтею 57 МК
порядку визначення митної вартості
товару.

Відповідно до статті 9 Конституції
України чинні міжнародні договори,
згода на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України, є частиною
національного законодавства України.

Згідно з пунктом 2 параграфу (а) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року оцінка імпортованого
товару для митних цілей повинна
базуватися на дійсній вартості
імпортованого товару, на який
розраховується мито або аналогічного
товару і не повинна базуватися на
вартості товару національного
походження чи на довільній або
фіктивній вартості.

Відповідно до пункту 2 параграфу (b)
статті VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року під «дійсною
вартістю»слід розуміти ціну, за яку,
під час та в місці, визначеними
законодавством імпортуючої країни,
такий чи аналогічний товар продається
або пропонується до продажу при
звичайному ході торгівлі за умов
повної конкуренції.

Згідно з пунктом 2 параграфу (с) статті
VII Генеральної угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року якщо дійсна вартість
не може бути визначена відповідно до
параграфу (b) цього параграфа, оцінка
для митних цілей повинна базуватися на
найближчому еквіваленті такої
вартості, який можна визначити.

Відповідно до Правил заповнення
рішення про коригування митної
вартості товарів, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 N 598, що визначає обставини
прийняття Рішення та джерела
інформації, що використовувалися
митним органом для визначення митної
вартості у графі зазначаються причини,
через які митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції), у
тому числі:

неподання основних документів, які
підтверджують відомості про заявлену
митну вартість товарів (згідно з
переліком та відповідно до умов,
наведених у статті 53 Кодексу);

невірно проведений розрахунок митної
вартості;

невідповідність обраного декларантом
або уповноваженою ним особою методу
визначення митної вартості товару
умовам, наведеним у главі 9 розділу III
Кодексу;

надходження до митного органу
документально підтвердженої офіційної
інформації митних органів інших країн
щодо недостовірності заявленої митної
вартості.

Зазначається послідовність
застосування методів визначення
митної вартості та причин, через які не
був застосований кожний з методів, що
передує методу, обраному митним
органом.

У графі також вказується про
проведення процедури консультацій між
митним органом та декларантом з метою
обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу. Результати проведеної
консультації, а також причини, через
які не можуть бути застосовані методи
визначення митної вартості товарів за
ціною договору щодо ідентичних,
подібних (аналогічних) товарів
(наприклад, відсутня інформація щодо
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів), фіксуються у
графі.

Посилання на використання цінової бази
Єдиної автоматизованої інформаційної
системи Держмитслужби у Рішенні
допускається тільки при визначенні
митної вартості відповідно до положень
статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов'язковим
зазначенням номера та дати митної
декларації, яка була взята за основу
для визначення митної вартості
оцінюваних товарів, з поясненнями щодо
зроблених коригувань на обсяг партії
ідентичних або подібних (аналогічних)
товарів, умов поставки, комерційних
умов тощо.

У випадку визначення митної вартості
оцінюваних товарів із застосуванням
резервного методу (стаття 64 Кодексу)
зазначаються докладна інформація та
джерела, які використовувалися митним
органом при її визначенні.

Зі змісту оскаржуваного рішення
вбачається, що відповідачем не
зазначено жодного джерела інформації,
яке стало підставою для коригування
митної вартості товару, передбаченого
Правилами заповнення рішення про
коригування митної вартості товарів,
затверджених наказом Міністерства
фінансів України від 24.05.2012 N 598.

Інших доказів того, що подані
декларантом до митного оформлення
документи містили розбіжності, які
впливають на кількісні та вартісні
показники оцінюваного товару,
відповідачем не виявлено, а судом таких
не вбачається.

Таким чином, посилання відповідача на
наявність розбіжностей, у зв'язку з чим
не підтверджується заявлена митна
вартість товару, спростовуються
матеріалами справи.

Щодо посилання відповідача на
неподання декларантом додаткових
документів, то в даному випадку їх
відсутність не впливає на правильність
визначення декларантом митної
вартості товарів за першим методом, що
підтверджується наданими до митного
оформлення основними документами.
Неподання декларантом запитуваних
митним органом документів, за
відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товарів за першим методом, не
є достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості. Зазначений висновок
зроблено у постанові Верховного Суду
України від 11.09.2012 (№26347525 згідно
Єдиного державного реєстру судових
рішень), який в силу ч. 2 ст. 161 та ч. 1 ст.
244-2 КАС є обов'язковим для врахування
при вирішенні даної справи.

Також відповідач не довів суду
обов'язкову в силу ч. 1 ст. 55 МК наявність
передбачених ч. 6 ст. 54 МК випадків, за
яких митниця могла відмовити позивачу
в митному оформленні товару за
заявленою ним митною вартістю та
прийняти рішення про коригування
митної вартості товарів. Так,
відповідач не надав суду доказів та
аргументованих пояснень з приводу
того, що позивачем заявлено неповні
та/або недостовірні відомості про
митну вартість товарів; не довів суду
невідповідність обраного позивачем
методу визначення митної вартості
товарів; не посилався та не підтвердив
суду надходження офіційної інформації
митних органів інших країн щодо
недостовірності заявленої митної
вартості.

Інших обставин, які б викликали
обґрунтовані сумніви в достовірності
проведеного позивачем розрахунку
митної вартості товару за ціною
договору, відповідачем не наведено, а
інших обставин, які б впливали на
рівень задекларованої позивачем
митної вартості товару, судом не
встановлено.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем
подано відповідачу достатній пакет
документів на підтвердження
кількісних і вартісних показників
імпортованого товару, повноти і
достовірності митної вартості товару,
заявленої позивачем за першим методом,
тому заявлена позивачем митна вартість
товарів за ціною договору відповідає
вимогам ст. 58 МК. Натомість коригування
відповідачем митної вартості
здійснено неправомірно з порушенням ч.
3 ст. 53, ч. 6 ст. 54, ч. 1 ст. 55 МК та всупереч
правилам, визначеним ст. 58 цього
Кодексу.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин у адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновки суду першої
інстанції, а тому апеляційну скаргу
потрібно залишити без задоволення, а
оскаржувану постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 04 липня 2014 року
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення (ч. 5 ст.254 КАС України) та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів в касаційному порядку шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий суддя

А.Б. ПаріновСудді
І.О. Грибан
О.А. Губська Ухвалу в
повному обсязі виготовлено 08.09.2014 року

.

Головуючий суддя
Парінов А.Б.

Судді:
Грибан І.О.

Губська О.А.