Справа № 2а-5774/12/1370
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
876/2738/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Державної податкової інспекції
у Галицькому районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2012
року у справі за позовом фізичної особи
- підприємця ОСОБА_1 до Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова про скасування
податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі
- ФОП ОСОБА_1) звернувся з позовом до
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова (далі - ДПІ у
Галицькому районі) про визнання
протиправним та скасування податкових
повідомлень-рішень від 08.06.2012 року №
та № .

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 27 грудня 2012
року задоволено адміністративний
позов задоволено повністю, визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення - рішення Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова Львівської області
Державної податкової служби №
від 08.06.2012 року в частині збільшення
суми грошового зобов'язання з податку
на доходи фізичних осіб у розмірі 21084,03
грн., визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення - рішення
Державної податкової інспекції у
Галицькому районі м. Львова Львівської
області Державної податкової служби №
від 08.06.2012 року.

З таким судовим рішенням не погодилася
ДПІ у Галицькому районі, вважає що
постанова прийнята із неповним
зясуванням обставин, що мають значення
для справи та з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржуване судове
рішення та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позову. В
якості обґрунтування апелянт зазначив,
що під час проведення перевірки
встановлено факт заниження обсягу
виручки від реалізації товарів (робіт,
послуг) за 2009 рік у сумі 527234,55 грн. Також
встановлено, що позивач в порушення ст.
1 Указу Президента України "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" застосував спрощену
систему оподаткування, обліку та
звітності у 2010 році. Також позивачем в
порушення ст. 13 Декрету Кабінету
Міністрів України "Про прибутковий
податок з громадян" занижено суму
чистого доходу, що підлягає
оподаткуванню. Крім того, позивач
здійснював операції з постачання
послуг у 2011 році без нарахування та
сплати до бюджету податку на додану
вартість, чим занизив податкові
зобов'язання з ПДВ в сумі 27119,92 грн..

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні зазначив, що рішення суду
першої інстанції є обгрунтованим,
просив залишити постанову без змін.

Представник відповідача Гейвич М.М.
просив скасувати рішення суду першої
інстанції з підстав, зазначених в
апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення
представників сторін, розглянувши
матеріали справи та апеляційної
скарги, в межах викладених в ній
доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
ФОП ОСОБА_1 зареєстрований Виконавчим
комітетом Львівської міської ради
16.03.2006 року, що підтверджено копією
Свідоцтва про державну реєстрацію
фізичної особи - підприємця Серія
НОМЕР_5.

Основними видами господарської
діяльності позивача відповідно до
Витягу з єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців є організація перевезень
вантажів, допоміжні послуги у сфері
фінансового посередництва.

У період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року
позивач здійснював господарську
діяльність на спрощеній системі
оподаткування - єдиному податку, про що
свідчать копії Свідоцтв про сплату
єдиного податку (т. 1, а. с. 28-29).

У період з 18.04.2012 року по 03.05.2012 року
Державною податковою інспекцією у
Галицькому районі м. Львова Львівської
області Державної податкової служби
проведено документальну планову
перевірку ФОП ОСОБА_1, про що складено
Акт № 490/17-2/НОМЕР_4 від 18.05.2012 року про
результати документальної планової
перевірки дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.01.2009 року по
31.12.2011 року. Перевіркою встановлено
порушення позивачем вимог ст. ст. 13, 14
Декрету Кабінету Міністрів України
"Про прибутковий податок з громадян", п.
4.1. ст. 4, п. п. 8.1.3. п. 8.1. ст. 8, п. п. 9.12.2. п. 9.12.
ст. 9 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб", в результаті
чого встановлено заниження податку з
доходів фізичних осіб у сумі 20303,23 грн.,
вимог ст. ст. 164, 165, 167, п. 177.2. ст. 177
Податкового кодексу України, в
результаті чого встановлено заниження
податку з доходів фізичних осіб у сумі
20339,94 грн., вимог п. п. 2.3.1. п. 2.3. ст. 2, п. п.
3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. п. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6, п. п. 7.3.1.
п. 7.3., п. п. 7.8.1. п. 7.8. ст. 7 Закону України
"Про податок на додану вартість", в
результаті чого встановлено заниження
податку на додану вартість у сумі 27070,97
грн., вимог п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п.
187.1. ст. 187, ст. 188, п. 193.1. ст. 193 Податкового
кодексу України, в результаті чого
встановлено заниження податку на
додану вартість у сумі 27119,92 грн., а
також встановлено неподання
податкових декларацій з податку на
додану вартість за вересень-грудень 2009
року, за січень-грудень 2010 року та за
січень-грудень 2011 року, чим порушено п.
п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4 Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами" та п. 120.1.
ст. 120 Податкового кодексу України.

Позивач з висновками акта податкової
перевірки не погодився, подав
відповідачу заперечення до акта
перевірки. За наслідками розгляду
заперечення до акта перевірки
відповідачем висновки акта податкової
перевірки № 490/17-2/НОМЕР_4 від 18.05.2012 року
залишено без змін.

08.06.2012 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 490/17-2/НОМЕР_4 від 18.05.2012
року прийнято податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № , яким
відповідно до ст. ст. 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян", п. 4.1.
ст. 4, п. п. 8.1.3. п. 8.1. ст. 8, п. п. 9.12.2. п. 9.12.
ст. 9 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб", ст. ст. 164, 165, 167,
п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу
України збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем податок на
доходи фізичних осіб в сумі 40643,17 грн., у
тому числі основний платіж 40643,17 грн.,
штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 0
грн.

08.06.2012 року відповідачем на підставі
акта перевірки № 490/17-2/НОМЕР_4 від 18.05.2012
року прийнято податкове повідомлення -
рішення форми "Р" № , яким
відповідно до вимог п. п. 2.3.1. п. 2.3. ст. 2,
п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. п. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6, п.
п. 7.3.1. п. 7.3., п. п. 7.8.1. п. 7.8. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п.
187.1. ст. 187, ст. 188, п. 193.1. ст. 193 Податкового
кодексу України, п. п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" та п. 120.1. ст. 120, п. 123.1. ст. 123
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість в
сумі 71024,69 грн., у тому числі основний
платіж 54190,97 грн., штрафні (фінансові)
санкції 16833,72 грн.

Судом встановлено, що позивач
здійснював господарську діяльність у
галузі транспортно-експедиторської
діяльності. На підтвердження надання
транспортно-експедиторських послуг
позивачем надано копії:

- договору транспортного
експедирування від 17.06.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "НВП "Агростатус"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 97-99);

- договорів перевезення вантажу,
укладених на виконання договору
транспортного експедирування від
19.06.2009 року (т. 1, а. с. 100-101, 106-107, 11-114, 117-118);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 19.06.2009 року (т. 1, а. с. 102-105, 108-110, 115-116);

- договору транспортного
експедирування від 19.06.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Біокоре Україна"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 32-34);

- договорів перевезення вантажу,
укладених на виконання договору
транспортного експедирування від
19.06.2009 року (т. 1, а. с. 35-40, 48-49, 53-54);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 19.06.2009 року (т. 1, а. с. 41-47, 50-52, 55-56);

- договору транспортного
експедирування від 22.06.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
приватним підприємством "Сонак"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 125-127);

- договорів перевезення вантажу,
укладених на виконання договору
транспортного експедирування від
22.06.2009 року (т. 1, а. с. 128-131, 155-156, 178-179, 192-193,
202-203, 208-209);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 22.06.2009 року (т. 1, а. с. 132-154, 157-177, 180-191,
194-201, 204-207, 210-214);

- договору транспортного
експедирування від 15.07.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
приватним підприємством "СВ Холод"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 57-59);

- договорів перевезення вантажу,
укладених на виконання договору
транспортного експедирування від
15.07.2009 року (т. 1, а. с. 60-61, 66-67, 70-71, 74-75,78-79);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 15.07.2009 року (т. 1, а. с. 62-65, 68-69, 72-73, 76-77);

- договору транспортного
експедирування від 10.07.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
приватним підприємством "Біотехімпекс"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 119-121);

- договору перевезення вантажу,
укладеного на виконання договору
транспортного експедирування від
10.07.2009 року (т. 1, а. с. 123-124);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 10.07.2009 року (т. 1, а. с. 122);

- договору транспортного
експедирування від 15.07.2009 року,
укладеного ФОП ОСОБА_1 (експедитор) та
приватним підприємством "СВ Холод"
(клієнт), відповідно до якого
експедитор бере на себе зобов'язання за
дорученням клієнта виконати і
організувати виконання визначених за
цим договором послуг по доставці
вантажу транспортом третіх осіб. За
виконання договору транспортного
експедирування експедитор отримує
винагороду, передбачену ст. 9 Закону
України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність" від 01.07.2004 року, але не
більше 20% від вартості експедирування,
вказаної в заявці на перевезення
вантажу (т. 1, а. с. 57-59);

- договорів перевезення вантажу,
укладених на виконання договору
транспортного експедирування від
15.07.2009 року (т. 1, а. с. 60-61, 66-67, 70-71, 74-75,78-79);

- актів прийняття виконаних робіт до
договору транспортного експедирування
від 15.07.2009 року (т. 1, а. с. 62-65, 68-69, 72-73, 76-77);

- звітів експедитора за договорами
транспортного експедирування від
17.06.2009 року, від 19.06.2009 року, від 22.06.2009
року, від 10.07.2009 року, від 15.07.2009 року (т.1,
а. с. 215-250, т. 2, а. с. 1-22);

- розрахункового рахунку за період з
01.07.2009 року по 03.12.2009 року (т. 2, а. с. 63-67);

- зведеної відомості по перевезеннях за
2009 рік (т. 2, а. с. 68-69);

- розрахункового рахунку за період з
14.04.2010 року по 30.07.2010 року (т. 2, а. с. 70-74);

- зведеної відомості по перевезеннях за
2010 рік (т. 2, а. с. 75);

- книги обліку доходів і витрат за
період з 01.07.2009 року по 31.12.2009 року, а
також виписок із банківського рахунку
та платіжних доручень про оплату за
автоперевезення за вказаний період (т.
2, а. с. 96-153);

- книги обліку доходів і витрат за
період з 01.04.2010 року по 31.12.2010 року, а
також виписок із банківського рахунку
та платіжних доручень про оплату за
автоперевезення за вказаний період (т.
2, а. с. 154-215).

Отже, подані позивачем до матеріалів
справи докази підтверджують факт
надання транспортно-експедиційних
послуг, їх виконання стверджується
доказами в справі та не оспорюється
податковим органом.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента
України від 3 липня 1998 року № 727/98 "Про
спрощену систему оподаткування, обліку
та звітності суб'єктів малого
підприємництва" (далі - Указ № 727/98)
спрощена система оподаткування, обліку
та звітності запроваджується для таких
суб'єктів малого підприємництва -
фізичних осіб, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і у трудових
відносинах з якими, включаючи членів їх
сімей, протягом року перебуває не
більше 10 осіб та обсяг виручки яких від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) за рік не перевищує 500 000,00 грн.

Згідно з положенням пункту 4 статті 1
Указу № 727/98 як виручку слід розуміти
суму, фактично отриману суб'єктом
підприємницької діяльності на
розрахунковий рахунок або (та) в касу за
здійснення операцій з продажу
продукції (товарів, робіт, послуг).

Судом встановлено, що за період, який
перевірявся, позивачем здійснювалася
експедиторська діяльність.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
транспортно-експедиторську
діяльність"
транспортно-експедиторська діяльність
- підприємницька діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга -
робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування;

експедитор (транспортний експедитор)
суб'єкт господарювання, який за
дорученням клієнта та за його рахунок
виконує або організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про
транспортно-експедиційну діяльність"
транспортно-експедиторська діяльність
здійснюється суб'єктами
господарювання різних форм власності,
які для виконання доручень клієнтів чи
відповідно до технологій роботи можуть
мати склади, різні види транспортних
засобів, контейнери, виробничі
приміщення тощо. Експедитори для
виконання доручень клієнтів можуть
укладати договори з перевізниками,
портами, авіапідприємствами,
судноплавними компаніями тощо, які є
резидентами або нерезидентами України.
Транспортно-експедиторську діяльність
можуть здійснювати як спеціалізовані
підприємства (організації), так і інші
суб'єкти господарювання.

Згідно зі ст. 8, 9 вказаного Закону
експедитори за дорученням клієнтів
забезпечують оптимальне транспортне
обслуговування, а також організовують
перевезення вантажів різними видами
транспорту територією України та
іноземних держав відповідно до умов
договорів (контрактів). Платою
експедитору вважаються кошти, сплачені
клієнтом експедитору за належне
виконання договору транспортного
експедирування. У плату експедитору не
включаються витрати експедитора на
оплату послуг (робіт) інших осіб,
залучених до виконання договору
транспортного експедирування, на
оплату зборів (обов'язкових платежів),
що сплачуються при виконанні договору
транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є
документи (рахунки, накладні тощо),
видані суб'єктами господарювання, що
залучалися до виконання договору
транспортного експедирування, або
органами влади.

Матеріалами справи встановлено, що
позивачем укладались договори
доручення на транспортно-експедиційні
послуги, на виконання яких сторонами
оформлювались акти здачі-приймання
робіт та здійснювалась оплата за
надані транспортно-експедиційні
послуги.

Відповідно до умов укладених договорів
розрахунки комітентів здійснювалися
платежами в гривнях на розрахунковий
рахунок позивача як комісіонера в
договорі. Ці платежі включали плату за
транспортні послуги транспортним
організаціям, оплату інших послуг,
необхідних для виконання договорів, а
також комісійної винагороди, плати за
експедиторські послуги комісіонерам.
Комісіонер приймав на свій рахунок
грошові суми, які складали вартість
перевезення (транспортні послуги) та
експедиційних послуг (комісійна
винагорода). Сторони обумовлювали в
договорах, що при визначенні суми
обсягу від реалізації послуг за рік
враховується сума комісійної
винагороди, а сума транспортних послуг
не є власністю позивачки, тому при
такому розрахунку до уваги не береться.

У власному обліку як виручку (дохід) від
реалізації продукції (товарів, робіт,
послуг) позивачка відображала лише
фактично отриману винагороду від
комітента за надання посередницьких
послуг для виконання доручень
довірителя.

З огляду на викладене, кошти, отримані
позивачем на виконання умов договорів
для виконання доручень клієнтів, не є
виручкою останньої від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) у
розумінні положень Указу № 727/98. Обсяг
виручки позивачки як фізичної
особи-підприємця, що є платником
єдиного податку і здійснює свою
діяльність за договорами доручення на
транспортно-експедиційні послуги,
складається лише із сум винагороди
позивача, який у періоді, що
перевірявся, не перевищив визначеного
цим Указом граничного розміру.

До аналогічних висновків дійшов Вищий
адміністративний суд України по
розгляду подібної категорії справ
(ухвала від 21.01.2014 року в справі №
К/9991/-3414/12).

Верховний Суд України у постанові від
13.06.2013 року в справі №21-176а13 зазначив, що
кошти, отримані фізичною
особою-підприємцем, який сплачує
єдиний податок, на виконання умов
договорів доручень клієнтів, не є
виручкою останнього від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) у
розумінні положень Указу № 727/98.
Аналогічні висновки містяться в
постанові Верховного Суду України від
13.09.2013 року в справі фізичної
особи-підприємця та Іллінецької МДПІ
Вінницької області. В силу ст. 244-2 КАС
України висновки цього суду є
обов'язковими для всіх судів України.

Щодо твердження відповідача про
обов'язок позивача зареєструватись
платником податку на додану вартість,
то суд першої інстанції дійшов вірного
висновку, що таке є безпідставним не
відповідає обставинам справи.
Позивачем у періоді, що перевірявся, не
було сукупно отримано доходу більше
300000 грн., тому такий обов'язок у
позивача був відсутній.

Обставини, викладені в Акті перевірки
№ 490/17-2/НОМЕР_4 від 18.05.2012 року стосовно
порушення позивачем ст. ст. 13, 14 Декрету
Кабінету Міністрів України "Про
прибутковий податок з громадян", п. 4.1.
ст. 4, п. п. 8.1.3. п. 8.1. ст. 8, п. п. 9.12.2. п. 9.12.
ст. 9 Закону України "Про податок з
доходів фізичних осіб", ст. ст. 164, 165, 167,
п. 177.2. ст. 177 Податкового кодексу
України, а також вимог п. п. 2.3.1. п. 2.3. ст.
2, п. п. 3.1.1. п. 3.1. ст. 3, п. п. 6.1.1. п. 6.1. ст. 6, п.
п. 7.3.1. п. 7.3., п. п. 7.8.1. п. 7.8. ст. 7 Закону
України "Про податок на додану
вартість", п. 185.1. ст. 185, п. 186.1. ст. 186, п.
187.1. ст. 187, ст. 188, п. 193.1. ст. 193 Податкового
кодексу України, п. п. 4.1.4. п. 4.1. ст. 4
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" та п. 120.1. ст. 120 Податкового
кодексу України відповідачем
належними та допустимими доказами
підтверджені не були.

Отже, вірним є висновок суду першої
інстанції про те, що податкові
повідомлення-рішення від 08.06.2012 року №
та № , є такими, що
суперечить вимогам чинного
законодавства та підлягають
скасуванню.

На підставі викладеного та приймаючи
до уваги те, що судом першої інстанції
ухвалено судове рішення з дотриманням
норм матеріального права, висновки
суду відповідають фактичним
обставинам справи, підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування постанови немає.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Галицькому
районі м. Львова - залишити без
задоволення, постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 27
грудня 2012 року по справі № 2а-5774/12/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст ухвали виготовлено 26
серпня 2014 року.