Справа № 2а-0770/156/11
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 вересня 2014 рокум. Ужгород№ 2а-0770/156/11

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

при секретарі - Повханич Г.П.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 - директора
Територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг), не з'явилася;

відповідача: Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області,
представник - Огородник О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовною заявою ОСОБА_1 - директора
Територіального центру соціального
обслуговування (надання соціальних
послуг) до Державної фінансової
інспекції в Закарпатській області про
визнання протиправною та часткове
скасування вимоги Контрольно -
ревізійного відділу в Іршавському
районі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 - директор Територіального
центру соціального облслуговування
(надання соціальних послуг) (далі -
позивач) звернулася до Закарпатського
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до
Контрольно-ревізійного управління в
Закарпатській області про визнання
протиправною та часткове скасування
вимоги Контрольно - ревізійного
відділу в Іршавському районі,
мотивуючи тим, що така є незаконною та
підлягає скасуванню.

У ході судового розгляду справи, судом
Контрольно-ревізійне управління в
Закарпатській області згідно
постанови КМУ від 30 грудня 2011 року за №
756 замінено на правонаступника -
Державну фінансову інспекцію у
Закарпатській області (далі -
відповідач).

Будучи належним чином повідомленим про
день, час та місце судового розгляду
справи позивачка у судове засідання не
з'явилася, однак подала суду заяву, із
змісту якої вбачається, що просить
справу розглянути без її участі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечив з
мотивів викладених у письмових
запереченнях та просив суд відмовити у
задоволенні позову як безпідставному,
зокрема пояснивши, що позивачка як
директор Територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) виконувала також
роботу на посаді завідуючої
Іршавського відділення обласного
центру комплексної реабілітації
інвалідів та дітей-інвалідів (інша
юридична особа), що є зовнішнім
сумісництвом.

Заслухавши доводи представників
сторін, дослідивши матеріали справи та
надані докази у їх єдності, взаємному
зв'язку та сукупності, суд дійшов до
наступного висновку.

У відповідності до ст. 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" головними завданнями органу
державного фінансового контролю є:
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Разом з тим, основні функції
органу державного фінансового
контролю визначені ст. 8 вказаного
Закону, серед яких проведення ревізій
фінансово господарської діяльності і
здійснення контролю за усуненням
виявлених недоліків і порушень.

Так, Контрольно-ревізійним
відділенням в Іршавському районі на
виконання п. 2.1 Плану роботи на IV
квартал 2010 року проведено ревізію
фінансово-господарської діяльності
територіального центру соціального
обслуговування пенсіонерів та
одиноких непрацездатних громадян за
період з 01 вересня 2009 року по 30 вересня
2010 року.

В ході даної ревізії встановлено,
зокрема порушення п. 1, п. 4 Постанови
Кабінету Міністрів України від 03
квітня 1993 року № 245 "Про роботу за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій" та
п. 4, 4 Положення про умови роботи за
сумісництвом працівників державних
підприємств, установ і організацій,
внаслідок одночасної оплати за одні і
ті ж робочі дні за період з 01 вересня
2009 року по 31 серпня 2009 року допущено
переплату заробітної плати директору
ОСОБА_1 в сумі 6393,57 грн., про що складено
акт № 07-18/79 від 29 листопада 2010 року.

На підставі вказаного акту
перевірки відповідачем винесено
вимогу про усунення недоліків та
порушень від 10 грудня 2010 року за №
07-11/963, часткове оскарження якої і стало
предметом розгляду даної справи.

Як вбачається із акту ревізії,
таким зафіксовано одночасну оплату
праці по основній посаді та по
сумісництву директора Територіального
центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації - ОСОБА_1, яка працювала
зовнішнім сумісником на посаді
завідуючої Іршавського відділення
обласного центру комплексної
реабілітації інвалідів та дітей -
інвалідів. Тобто, згідно затверджених
графіків роботи та табелів обліку
відпрацьованого часу за перевіряючий
період Іршавського районного
відділення соціальної реабілітації
дітей-інвалідів та Територіального
центру директора ОСОБА_1 робочий час
становить в центрі з 8 до 17 год. з
понеділка по п'ятницю, а у відділенні з 9
до 13 год., з понеділка по п'ятницю.

Отже, режим роботи роботи
позивача за основним місцем роботи
становить з 8 год. до 17 год. з перервою на
обід з 12 год. до 13 год., а режим роботи за
сумісництвом становить з 9 год. до 13 год.

Так, бухгалтерією
Територіального центру нараховувалась
заробітна плата ОСОБА_1 згідно
наведених вище документів, і внаслідок
одночасної оплати за одні і ті ж робочі
дні за період з 01 квітня 2009 року по 31
серпня 2009 року допущено переплату
заробітної плати директору
Територіального центру-ОСОБА_1 в сумі
6393,57 грн., в тому числі утримано до
фондів (податок на дохід фізичних осіб)
- 1218,62 грн. (18,6%), до рук - 5174,95 грн.

Закон України "Про оплату праці"
визначає економічні, правові та
організаційні засади оплати праці
працівників, які перебувають у
трудових відносинах, на підставі
трудового договору з підприємствами,
установами, організаціями усіх форм
власності та господарювання (далі -
підприємства), а також з окремими
громадянами та сфери державного і
договірного регулювання оплати праці і
спрямований на забезпечення
відтворювальної і стимулюючої функцій
заробітної плати.

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про оплату праці" заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану ним роботу.

Відповідно до статті 19 Закону України
"Про оплату праці" працівники, які
працюють за сумісництвом, одержують
заробітну плату за фактично виконану
роботу.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів
України "Про роботу за сумісництвом
працівників державних підприємств,
установ і організацій" №245 від 3 квітня
1993 року, визначено, що керівники
державних підприємств, установ,
організацій, їхні заступники,
керівники структурних підрозділів
державних підприємств, установ,
організацій (цехів, відділів,
лабораторій тощо) та їхні заступники не
мають права працювати за сумісництвом
(за винятком наукової, викладацької,
медичної і творчої діяльності).

Позивачем не заперечується те, що нею
отримано заробітну плату за
сумісництво на посаді завідуючої
Іршавського відділення обласного
центру комплексної реабілітації
інвалідів та дітей - інвалідів, що як
наслідок є порушенням вказаних норм
закону.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що
відповідно до вимог п. 7, 10 ст. 10 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" органу державного фінансового
контролю надається право: пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; звертатися до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог щодо усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів.

Аналіз наведених норм дає підстави
стверджувати, що вимога органів
контрольно-ревізійної служби,
незважаючи на те, що вона
пред'являється керівникам та іншим
службовим особам підконтрольних
установ, фактично виконується самою
підконтрольною установою через свої
керівні органи. Вимога органів
контрольно-ревізійної служби
стосується саме діяльності
підконтрольної установи та направлена
на усунення виявлених порушень саме
підконтрольною установою за рахунок
власних ресурсів.

Оскаржувана вимога
Контрольно-ревізійного відділу в
Іршавському районі Закарпатської
області від 10 грудня 2010 року за № 07-11/9635
направлена для усунення виявлених
порушень саме до Територіального
центру соціального обслуговування
пенсіонерів та одиноких
непрацездатних громадян управління
праці та соціального захисту населення
Іршавської районної державної
адміністрації та містить в собі
зобов'язання, які безпосередньо не
стосуються особи позивача, оскільки
позивача не зобов'язано оскаржуваною
вимогою здійснити відшкодування за
власні кошти.

Отже, Контрольно-ревізійним відділом в
Іршавському районі правомірно, за
наслідками розгляду акту перевірки та
на підставі Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні",
винесено оскаржувану вимогу про
усунення недоліків та порушень.

У ході розгляду справи позивачем
не надано докази для спростування
порушень встановлених ревізією.

У відповідності до ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Відповідач належними та
допустимими доказами довів у суді
правомірність прийнятого ним
рішення.

На підставі наведеного, суд
приходить до переконання про відмову у
задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує
всі здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України ( або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

З врахуванням того, що суд прийшов
до переконання про відмову в
задоволенні позову, то відсутні
підстави для відшкодування судових
витрат позивача.

Ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного кодексу України
передбачено, що якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони - суб'єкта
владних повноважень, суд присуджує з
іншої сторони всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати, пов'язані із залученням
свідків та проведення судових
експертиз.

Доказів понесення відповідачем
судових витрат суду не надано.

Керуючись статтями 11, 70, 71, 86, 94, 128,
160-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 -
директора Територіального центру
соціального обслуговування (надання
соціальних послуг) до Державної
фінансової інспекції в Закарпатській
області про визнання протиправною та
часткове скасування вимоги Контрольно
- ревізійного відділу в Іршавському
районі - відмовити.

2. Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня її проголошення, а у разі
застосування судом частини третьої
статті 160 КАС України, а також прийняття
постанови у письмовому провадженні
апеляційна скарга подається протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України.

Суддя О.М. Шешеня

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 10 вересня 2014 року.