Справа № 2а-14341/11/0170/26
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/9991/72900/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом заступника прокурора міста
Ялта в інтересах держави в особі
Республіканського комітету Автономної
Республіки Крим з охорони
навколишнього природного середовища
до Кореїзської селищної ради, треті
особи - Державна адміністрація
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
«Місхорський», «Масандрівський»,
«Лівадійський», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
визнання протиправним та скасування
рішення, за касаційними скаргами
Державної адміністрації
Лівадійського, Масандрівського,
Місхорського парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
загальнодержавного значення та
заступника прокурора Автономної
Республіки Крим на постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 травня 2012 року і
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2011 року заступник
прокурора міста Ялта в інтересах
держави в особі Республіканського
комітету Автономної Республіки Крим з
охорони навколишнього природного
середовища до Кореїзської селищної
ради звернувся до суду з вказаним
позовом, у якому просив визнати
протиправним та скасувати рішення
Кореїзської селищної ради № 1733 від
18.12.2009.

Постановою Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 травня 2012 року,
залишеною без змін ухвалою
Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Державна
адміністрація Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного
значення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення судів попередніх
інстанцій та ухвалити нове судове
рішення про задоволення позову.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Автономної Республіки Крим,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати рішення судів
попередніх інстанцій та направити
справу на новий розгляд.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційних скаргах, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів дійшла
висновку, що касаційні скарги не
підлягають задоволенню.

Встановлено, що Кореїзською селищною
радою прийнято спірне у цій справі
рішення № 1733 від 18.12.2009, яким
затверджена схема генерального плану
земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,0533 га
за адресою: АДРЕСА_1; затверджено акт
вибору і обстеження земельної ділянки
ОСОБА_4 для будівництва і
обслуговування житлового будинку,
господарських побудов і споруд
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_1; затверджено проект
землеустрою по відведенню земельної
ділянки ОСОБА_4 площею 0,0533 га, для
будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
побудов і споруд (присадибна ділянка)
за адресою: АДРЕСА_1; передано ОСОБА_4 у
власність земельну ділянку,
кадастровий номер :01:003:0453 за
адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0533 га, із
земель Кореїзської селищної ради, не
переданих у власність і не наданих у
користування у межах населеного пункту
(рядок 12.3 шифр 96 форми 6-зем), у тому
числі за угіддям: відкриті землі без
рослинного покрову або з незначним
рослинним покровом , у тому числі «інші
відкриті землі» (графи 67, 71 форми 6-зем)
для будівництва і обслуговування
житлового будинку, господарських
побудов і споруд (присадибна ділянка).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 116
Земельного кодексу України, у редакції
на час прийняття відповідачем спірного
рішення, громадяни та юридичні особи
набувають права власності та права
користування земельними ділянками із
земель державної або комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом.

За змістом статті 118 вказаного кодексу,
у редакції на час прийняття
відповідачем спірного рішення,
громадяни, зацікавлені в одержанні
безоплатно у власність земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності для ведення
фермерського господарства, ведення
особистого селянського господарства,
ведення садівництва, будівництва і
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), індивідуального
дачного будівництва, будівництва
індивідуальних гаражів у межах норм
безоплатної приватизації, подають
заяву до відповідної районної,
Київської чи Севастопольської міської
державної адміністрації або сільської,
селищної, міської ради за
місцезнаходженням земельної ділянки. У
заяві зазначаються бажані розміри та
мета її використання.

Відповідна місцева державна
адміністрація або сільська, селищна,
міська рада розглядає заяву, а при
передачі земельної ділянки
фермерському господарству - також
висновки конкурсної комісії, і в разі
згоди на передачу земельної ділянки у
власність надає дозвіл на розробку
проекту її відведення.

Проект відведення земельної ділянки
розробляється за замовленням громадян
організаціями, які мають відповідні
дозволи (ліцензії) на виконання цих
видів робіт, у строки, що обумовлюються
угодою сторін.

Проект відведення земельної ділянки
погоджується з органом по земельних
ресурсах, природоохоронним і
санітарно-епідеміологічним органами,
органом архітектури та подається на
розгляд відповідної місцевої
державної адміністрації або органу
місцевого самоврядування.

Районна, Київська чи Севастопольська
міська державна адміністрація або
сільська, селищна, міська рада у
місячний строк розглядає проект
відведення та приймає рішення про
передачу земельної ділянки у
власність.

Судами не встановлено порушення ОСОБА_6
вказаного порядку при зверненні до
органу місцевого самоврядування з
метою одержання у власність згаданої
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування індивідуального
житлового будинку, господарських
будівель і споруд.

Частиною першою статті 7 Закону України
«Про природно-заповідний фонд України»
передбачено, що землі
природно-заповідного фонду - це ділянки
суші і водного простору з природними
комплексами та об'єктами, що мають
особливу природоохоронну, екологічну,
наукову, естетичну, рекреаційну та іншу
цінність, яким відповідно до закону
надано статус територій та об'єктів
природно-заповідного фонду.

Відповідно до Закону № 1826-VI від 21.01.2010
«Про внесення змін до Закону України
«Про природно-заповідний фонд
України», тобто після прийняття
Масандрівською селищною радою рішення
№ 42 від 16.09.2004, вказана стаття була
доповнена частиною 4, якою визначено, що
межі територій та об'єктів
природно-заповідного фонду
встановлюються в натурі відповідно до
законодавства. До встановлення меж
територій та об'єктів
природно-заповідного фонду в натурі їх
межі визначаються відповідно до
проектів створення територій та
об'єктів природно-заповідного фонду.
Таким чином відсутні підстави вважати,
що вказана норма не була врахована
відповідачем при прийнятті спірного
рішення.

За змістом частини 1 статті 38 цього ж
Закону на території парків-пам'яток
садово-паркового мистецтва
забороняється будь-яка діяльність, що
не пов'язана з виконанням покладених на
них завдань і загрожує їх збереженню.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, прийшов до
обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову, оскільки Сімферопольським
міжрайонним природоохоронним
прокурором Автономної Республіки Крим
не надано суду належних та допустимих
доказів віднесення земельної ділянки,
наданої спірним рішенням у приватну
власність ОСОБА_6, до земель
природно-заповідного фонду та іншого
природоохоронного призначення, та
доведеність з боку Масандрівської
селищної ради дотримання порядку
надання її у власність. Крім того
зазначено, що на час прийняття спірного
рішення, межі природно-заповідного
фонду Масандрівського парку-пам'ятки
садово-паркового мистецтва не були
встановлені в натурі, оскільки на той
час вказане питання не було
врегульовано на законодавчому рівні.

З урахуванням викладеного колегія
суддів Вищого адміністративного суду
України вважає обґрунтованими
висновки судів попередніх інстанцій
щодо дотримання Масандрівською
селищною радою Автономної Республіки
Крим при прийнятті рішення № 42 від
16.09.2004 вимог природоохоронного та
земельного законодавства та,
відповідно, відсутності підстав для
задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,-

ухвалив:

Касаційні скарги Державної
адміністрації Лівадійського,
Масандрівського, Місхорського
парків-пам'яток садово-паркового
мистецтва загальнодержавного значення
та заступника прокурора Автономної
Республіки Крим залишити без
задоволення, постанову Окружного
адміністративного суду Автономної
Республіки Крим від 31 травня 2012 року і
ухвалу Севастопольського апеляційного
адміністративного суду від 24 жовтня 2012
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: