Справа № 2а-7151/11
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" вересня 2014 р.
К/800/38836/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Малиніна В.В., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Головного управління Пенсійного фонду
України в Черкаській області на
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року по справі № 2а/7151/11

за позовом ОСОБА_4

до Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області

(далі - Головне управління)

про визнання рішень
незаконними та зобов'язання вчинити
певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у жовтні 2011 року звернувся до
суду з позовом, в якому просив:

визнати незаконним рішення Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області від 15 вересня 2011
року №1012/г-10;

визнати незаконними відповіді
Головного управління Пенсійного фонду
України в Черкаській області від 22
вересня 2011 року №10450/020-01 та від 25 жовтня
2011 року №11933/0201;

- зобов'язати відповідача задовольнити
вимоги позивача шляхом якісного,
повного та законного розгляду його
вимог, а саме розглянути його заяви від
29 серпня 2011 року, від 9 вересня 2011 року
та запит про надання інформації від 27
вересня 2011 року, усунути порушення
Конституції та Законів України;

- стягнути з Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області моральну шкоду в сумі 10000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4
посилався на те, що при наданні
відповідей на його заяви, відповідачем
порушені його права, гарантовані
Законами України від 2 жовтня 1996 року №
393/96-ВР «Про звернення громадян» (далі -
Закон № 393/96-ВР) та від 13 січня 2011 року №
2939-VІ «Про доступ до публічної
інформації» (далі - Закон № 2939-VІ).

Постановою Придніпровського районного
суду м. Черкаси від 22 грудня 2011 року у
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду
від 20 березня 2014 року рішення суду
першої інстанції скасовано та прийняте
нове, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного
управління Пенсійного фонду України в
Черкаській області щодо неналежного
розгляду заяв ОСОБА_4 від 29 серпня 2011
року, від 9 вересня 2011 року та запиту
про надання інформації від 27 вересня 2011
року.

Зобов'язано відповідача розглянути
заяви позивача від 29 серпня 2011 року, від
9 вересня 2011 року та запит про надання
інформації від 27 вересня 2011 року.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим
рішенням, відповідач подав касаційну
скаргу, в якій, посилаючись на
порушення судом норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати рішення суду апеляційної
інстанції і ухвалити нове, яким у
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши правильність
застосування судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, юридичної оцінки
обставин справи, доводи касаційної
скарги, суд касаційної інстанції
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, що 29 серпня 2011
року ОСОБА_4 звернувся до Головного
управління із заявою, в якій просив:
вирішити питання про перерахунок
пенсії по коефіцієнту заробітної плати
1,76501 з врахуванням наявності 2 років
роботи і відсутності 24 місяців
страхового стажу; направити на його
адресу відповідь та ксерокопію
перерахунку по всім підставам
перерахованим у заяві; надати
інформацію згідно Закону України «Про
доступ до публічної інформації» про
розгляд його заяв та підготувати
відповіді; розгляд заяви провести за
його участі.

Вказану заяву розглянуто 9 вересня 2011
року на засіданні Комісії з питань
розгляду скарг громадян на рішення
органів Пенсійного фонду України в
Черкаській області та прийнято рішення
про відмову у здійснені перерахунку
пенсії.

15 вересня 2011 року відповідачем
прийнято рішення про результати
розгляду скарги №1012/Г-10, яким
роз'яснено, що 22 липня 2011 року
Управлінням проведено перерахунок
пенсії позивача по стажу та заробітній
платі з урахуванням показника
середньої заробітної плати за 2010 рік.

Крім того, позивачем отримано
відповідь Головного управління
від 22 вересня 2011 року №
10450/02-01 на його усне прохання щодо
зарахування до стажу роботи в колгоспі
та періоду перебування на
інвалідності, у зв'язку з трудовим
каліцтвом, висловлене на Комісії 9
вересня 2011 року.

27 вересня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
Головного управління із запитом про
надання інформації, в якому просив
вирішити питання про надання
ксерокопії протоколу засідання
Комісії від 9 вересня 2011 року.

Головне управління листом від 25 жовтня
2011 року №11933/0201 повідомило ОСОБА_4, що
рішення за результатами розгляду його
скарги було надіслано листом від 15
вересня 2011 року №1012/Г-10.

Відмовляючи у задоволенні позовних
вимог ОСОБА_4, суд першої інстанції
виходив з того, що рішення Головного
управління від 15 вересня 2011 року №
31012/г-10, відповіді від 22 вересня 2011 року
та від 25 жовтня 2011 року № 11933/0201 на
звернення ОСОБА_4 прийняті
відповідачем відповідно до вимог
чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції частково не
погодився із вказаними висновками суду
першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Відповідно до статті 1 Закону № 393/96-ВР
громадяни України мають право
звернутися до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їх
функціональних обов'язків із
зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

За приписами статті 15 вказаного Закону
органи державної влади, місцевого
самоврядування та їх посадові особи,
керівники та посадові особи
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, об'єднань
громадян, до повноважень яких належить
розгляд заяв (клопотань), зобов'язані
об'єктивно і вчасно розглядати їх,
перевіряти викладені в них факти,
приймати рішення відповідно до чинного
законодавства і забезпечувати їх
виконання, повідомляти громадян про
наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського
Союзу, Героїв Соціалістичної Праці,
інвалідів Великої Вітчизняної війни
розглядаються першими керівниками
державних органів, органів місцевого
самоврядування, підприємств, установ і
організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду
заяв (клопотань) в обов'язковому
порядку дається тим органом, який
отримав ці заяви і до компетенції якого
входить вирішення порушених у заявах
(клопотаннях) питань, за підписом
керівника або особи, яка виконує його
обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні
вимог, викладених у заяві (клопотанні),
доводиться до відома громадянина в
письмовій формі з посиланням на Закон і
викладенням мотивів відмови, а також із
роз'ясненням порядку оскарження
прийнятого рішення.

Згідно зі статтею 19 Закону №393/96-ВР
органи державної влади і місцевого
самоврядування, підприємства,
установи, організації незалежно від
форм власності, об'єднання громадян,
засоби масової інформації, їх
керівники та інші посадові особи в
межах своїх повноважень зобов'язані:
об'єктивно, всебічно і вчасно
перевіряти заяви чи скарги; у разі
прийняття рішення про обмеження
доступу громадянина до відповідної
інформації при розгляді заяви чи
скарги скласти про це мотивовану
постанову; на прохання громадянина
запрошувати його на засідання
відповідного органу, що розглядає його
заяву чи скаргу; відміняти або
змінювати оскаржувані рішення у
випадках, передбачених законодавством
України, якщо вони не відповідають
закону або іншим нормативним актам,
невідкладно вживати заходів до
припинення неправомірних дій,
виявляти, усувати причини та умови, які
сприяли порушенням; забезпечувати
поновлення порушених прав, реальне
виконання прийнятих у зв'язку з заявою
чи скаргою рішень; письмово
повідомляти громадянина про
результати перевірки заяви чи скарги і
суть прийнятого рішення; вживати
заходів щодо відшкодування у
встановленому законом порядку
матеріальних збитків, якщо їх було
завдано громадянину в результаті
ущемлення його прав чи законних
інтересів, вирішувати питання про
відповідальність осіб, з вини яких було
допущено порушення, а також на прохання
громадянина не пізніш як у місячний
термін довести прийняте рішення до
відома органу місцевого
самоврядування, трудового колективу чи
об'єднання громадян за місцем
проживання громадянина; у разі
визнання заяви чи скарги
необґрунтованою роз'яснити порядок
оскарження прийнятого за нею рішення;
не допускати безпідставної передачі
розгляду заяв чи скарг іншим органам;
особисто організовувати та перевіряти
стан розгляду заяв чи скарг громадян,
вживати заходів до усунення причин, що
їх породжують, систематично
аналізувати та інформувати населення
про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності
можливостей розгляд звернень громадян
покладається на посадову особу чи
підрозділ службового апарату,
спеціально уповноважені здійснювати
цю роботу, в межах бюджетних
асигнувань. Це положення не відміняє
вимоги частини дев'ятої цієї статті.

Як встановлено судами, заяву ОСОБА_4 від
29 серпня 2011 року було розглянуто 9
вересня 2011 року на засіданні Комісії з
питань розгляду скарг громадян на
рішення органів Пенсійного фонду
України щодо пенсійного забезпечення
при Головному управлінні Пенсійного
фонду України в Черкаській області та 15
вересня 2011 року прийнято рішення про
результати розгляду скарги №1012/Г-10,
яким зазначено, що з 1 березня 2011 року
позивачу проведено перерахунок пенсії
по стажу, донараховано страховий стаж
після призначення пенсії по 7 лютого 2011
року; роз'яснено, що розрахунок
заробітної плати змінювався, оскільки
індивідуальний коефіцієнт заробітку
зменшується.

Разом з тим, відповідачем не було
надано відповіді на всі питання,
викладені в заяві ОСОБА_4 від 29 серпня
2011 року, зокрема, не розглянуто вимогу
про направлення на адресу позивача
відповіді та ксерокопії перерахунку
пенсії по всіх підставах перерахованих
у заяві та про надання інформації,
згідно Закону №393/96-ВР.

Враховуючи викладене суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції про те, що
відповідь Головного управління від 15
вересня 2011 року № 1012/Г-10 не відповідає
вимогам Закону №393/96-ВР.

Крім того, на засіданні Комісії 9
вересня 2011 року позивачем було
заявлено усне прохання про зарахування
до стажу роботи в колгоспі та періоду
перебування на інвалідності, у зв'язку
з трудовим каліцтвом.

Листом від 22 вересня 2011 року № 10450/02-01
Головне управління надало ОСОБА_4
відповідь про те, що відповідно до
Закону України від 5 листопада 1991 року
№ 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»
період перебування на інвалідності у
зв'язку із нещасним випадком на
виробництві або професійним
захворюванням зараховувався до стажу
роботи та зазначило, що при призначенні
йому пенсії за віком з 15 січня 2008 року
період перебування на інвалідності
внаслідок трудового каліцтва
зараховано до стажу по 31 грудня 2003 року.

З вказаної відповіді вбачається,
відповідачем надано відповідь щодо
зарахування до стажу роботи періоду
перебування позивача на інвалідності,
у зв'язку з трудовим каліцтвом, разом з
тим, не розглянуто питання щодо
зарахування до стажу роботи в колгоспі,
яке позивач заявив на засіданні
Комісії 9 вересня 2011 року.

Таким чином, обґрунтованим є висновок
суду апеляційної інстанції про те, що
відповідь Головного управління від 22
вересня 2011 року є неналежною, оскільки
в ній не міститься відповідей на всі
питання поставлені у зверненні
позивача від 9 вересня 2011 року, а саме:
щодо зарахування стажу роботи в
колгоспі.

26 вересня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
відповідача із запитом про надання
інформації відповідно до Закону №
2939-VІ, в якому просив вирішити питання
про надання ксерокопії протоколу
засідання Комісії від 9 вересня 2011 року
та приєднати дану заяву до матеріалів
пенсійної справи.

Листом від 25 жовтня 2011 року № 11933/0201
Головне управління повідомило ОСОБА_4
про те, що рішення про результати
розгляду його скарги було направлено
листом від 15 вересня 2011 року № 1012/Г-10.

За правилами статті 19 Закону № 2939-VІ
запит на інформацію - це прохання особи
до розпорядника інформації надати
публічну інформацію, що знаходиться у
його володінні. Запитувач має право
звернутися до розпорядника інформації
із запитом на інформацію незалежно від
того, стосується ця інформація його
особисто чи ні, без пояснення причини
подання запиту. Запит на інформацію має
містити: 1) ім'я (найменування)
запитувача, поштову адресу або адресу
електронної пошти, а також номер засобу
зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис
інформації або вид, назву, реквізити чи
зміст документа, щодо якого зроблено
запит, якщо запитувачу це відомо; 3)
підпис і дату за умови подання запиту в
письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 20
зазначеного Закону розпорядник
інформації має надати відповідь на
запит на інформацію не пізніше п'яти
робочих днів з дня отримання запиту.

Оскільки позивач звернувся до
Головного управління 26 вересня 2011 року
із запитом на інформацію у
відповідності до Закону № 2939-VІ, а
відповідач надав йому відповідь листом
від 25 жовтня 2011 року № 11933/0201, керуючись
Законом №393/96-ВР, то суд
апеляційної інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
відповідь Головного управління від 25
жовтня 2011 року №11933/0201 є неналежною.

Враховуючи викладене суд касаційної
інстанції погоджується з висновком
суду апеляційної інстанції про
часткове задоволення позову шляхом
зобов'язання відповідача належним
чином розглянути заяви ОСОБА_4 від 29
серпня 2011 року, від 9 вересня 2011 року та
запит про надання інформації від 27
вересня 2011 року.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків суду не спростовують і не
дають підстав вважати, що судом
апеляційної інстанції при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Суд апеляційної інстанції не допустив
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судового рішення чи вчиненні
процесуальних дій, а тому у
відповідності до статті 224 Кодексу
адміністративного судочинства України
касаційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного адміністративного суду
від 20 березня 2014 року - без змін.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління
Пенсійного фонду України в Черкаській
області залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 20 березня
2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Малинін В.В.

Олендер І.Я.