Справа № 813/9291/13а
Суддя: Матковська З.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 р.

Справа № 876/3447/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого судді:
Матковської З.М.,

суддів:
Костіва М.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання:
Корнієнко О.А.

з участю представників: позивача
ОСОБА_1, відповідача Войтовича О.Я.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_3 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2014 року у адміністративній
справі №813/9291/13а за позовом ОСОБА_3 до
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті треті особи
Профспілка працівників Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, Перший заступник
начальника Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті Балін В.А., начальник
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області Дума
І.М., Державного казначейства України
про поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом
Державної інспекції України з безпеки
на наземному транспорті треті особи
Профспілка працівників Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, Перший заступник
начальника Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті Балін В.А., начальник
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області Дума
І.М., Державного казначейства України
про скасування наказів, поновлення на
роботі та стягнення заробітку за час
вимушеного прогулу.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 28.02.2014 р. в
задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постаново суду
першої інстанції, позивачем подана
апеляційна скарга, в якій вказує на те,
що постанова суду першої інстанції є
незаконною, необґрунтованою, прийнятою
з порушенням норм матеріального та
процесуального права та невірним
встановленням обставину справі.
Вважає, що звільнення було проведено з
порушенням вимог законодавства про
працю, оскільки перед звільненням з
05.10.2009 року по 04.02.2010 року позивач
перебував на лікуванні. Судом першої
інстанції не було надано оцінку
доводам позивача щодо оголошення йому
доган та звільнення та крім цього,
невірно зазначено, що новостворений
орган Державна інспекція України з
безпеки на наземному транспорті не є
правонаступником Головної держаної
інспекції на автомобільному
транспорті, оскільки новостворений
орган фактично виконує функції та
повноваження свого попередника.
Просить постанову суду першої
інстанції скасувати та прийняти нову
постанову, якою позов задовольнити в
повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного
розгляду справи представник позивача
апеляційну скаргу підтримав з підстав
вказаних у скарзі, просив постанову
суду першої інстанції скасувати та
прийняти нову постанову про
задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Державної
інспекції України з безпеки на
наземному транспорті в судовому
засіданні апеляційного розгляду
справи проти апеляційної скарги
заперечив, просив скаргу залишити без
задоволення, а постанову суду без змін.
Зазначив, що у Державної інспекції
України з безпеки на наземному
транспорті відсутні будь - які докази
та відомості щодо притягнення до
дисциплінарної відповідальності та
звільнення позивача та позивач з
інспекцією не перебував у трудових
відносинах.

Інші відповідачі та треті особи в
судове засідання не з'явились, хоча
належним чином були повідомлені про
дату судового засідання. Відповідно до
ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в
судове засідання сторін або інших осіб,
які беруть участь у справі, належним
чином повідомлених про дату, час і
місце апеляційного розгляду справи, не
перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується наступне. З
13.04.2007 року Наказом Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті №563-ВК/13 від 12.04.2007 року
ОСОБА_3 прийнятий на посаду начальника
Територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області.

Відповідно до наказу Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті №13-ВК/13д від 04.02.2010 року за
неналежне виконання своїх службових
обов'язків, передбачених п. 10.1
Положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 14.12.2005
року №888, ОСОБА_3 - начальнику
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області
оголошено догану.

Відповідно до наказу Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті №14-ВК/13д від 04.02.2010 року за
порушення п. 5 та п. 10 Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14.12.2005 року №888, ОСОБА_3 -
начальнику територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Львівській області оголошену догану.

Відповідно до наказу Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті 15-ВК/13д від 04.02.2010 року за
невиконання доручень керівництва від
17.09.2008 року №41/2-9-881п, від 24.09.2009 року
№41/2-9-582п та порушення п.10.1 Положення
про територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті, затвердженого наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України від 14.12.2005 року №888, ОСОБА_3 -
начальнику територіального управління
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті у
Львівській області оголошену догану.

Наказом №64-ВК/13п від 04.02.2010 року
звільнено ОСОБА_3 з посади начальника
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області, 04.02.2010
року за систематичне невиконання без
поважних причин обов'язків, покладених
на нього трудовим договором, згідно п. 3
ст. 40 Кодексу законів про працю України.

Суд першої інстанції в задоволенні
позову відмовив з тих підстав, що
оскаржені накази винесені
відповідачем правомірно, з дотриманням
норм чинного трудового законодавства,
тому підстав для їх скасування та
поновлення позивача на посаді немає.

Колегія суддів апеляційного суду
погоджується з висновками суду першої
інстанції, вважає їх вірними, такими, що
відповідають нормам матеріального
права та обставинам справи з огляду на
наступне.

З матеріалів справи видно, що
дисциплінарне стягнення, оголошене
наказом Головавтотрансінспекції від
04.02.2010 року №13-ВК/13д, застосоване до
позивача за неналежне виконання ним
своїх службових обов'язків,
передбачених п. 10.1. Положення про
територіальні органи Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті в частині неналежного
здійснення керівництвом діяльністю
територіального управління, а також за
порушення абз. 3, 5 ч. 1 ст. 10 Закону
України «Про державну службу» в
частині незабезпечення ефективної
роботи державного органу відповідно до
компетенції та невиконання
зобов'язання Головавтотрансінспекції
від 18.09.2009 року №41/4-9-527, яким керівників
територіальних управлінь попереджено
про недопустимість в подальшому
допускати недоліки в роботі та про
особисту відповідальність щодо
усунення виявлених в ході перевірки
недоліків, а також надано відповідний
термін, за який необхідно покращити
рівень державного контролю. Однак дане
доручення Головавтотрансінспекції
начальником територіального
управління ОСОБА_3 було виконано не
було, а показники здійснення
державного контролю в порівнянні з
попередніми періодами не покращились,
а у деяких випадках погіршились.

Дисциплінарне стягнення, оголошене
наказом Головавтотрансінспекції від
04.02.2010 року № 14-ВК/13д, застосоване за
порушення позивачем п. 5 та п. 10
Положення в частині подання до
Львівської облдержадміністрації, як
організатора проведення конкурсу,
недостовірної інформації про
автомобільних перевізників -
претендентів на участь у конкурсі з
перевезення пасажирів на автобусному
маршруті загального користування, що
вплинуло на прийняття остаточного
рішення з приводу визначення переможця
на конкурсі. Дані факти виявленні під
час здійснення позапланової перевірки
територіального управління.

Дисциплінарне стягнення, оголошене
наказом Головавтотрансінспекції від
04.02.2010 року №15-ВК/13д, застосоване за
невиконання доручень керівництва
Головавтотрансінспекції від 17.09.2008
року №41/2-9-881 п, від 24.09.2009 року №41/2-9-582п
та п.10.1. Положення про територіальні
органи Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті, у зв'язку зі
здійсненням позивачем неналежного
керівництва територіальним
управлінням та невиконанням доручень
Головавтотрансінспекції від 17.09.2008
№41/2- 9-881п, яким працівників
територіальних управлінь зобов'язано
надавати вичерпну інформацію про
автоперевізників, з вини яких вчинено
ДТП.

Апелянт вважає, що покладення
персональної відповідальності на
начальника не може означати
автоматичну дисциплінарну
відповідальність керівника за помилки
допущені працівниками. Проте з такими
доводами апелянта погодитись неможна,
оскільки відповідно до п. п. 1 п. 10
Положення про територіальні органи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті,
затвердженого наказом Міністерства
транспорту та зв'язку України від 14.12.2005
року №888, начальник територіального
управління у відповідному регіоні
здійснює керівництво діяльністю
територіального управління і несе
персональну відповідальність за
виконання покладених на територіальне
управління завдань і здійснення
функцій, визначених цим Положенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України
«Про державну службу», державна служба
припиняється, передусім, із загальних
підстав, передбачених Кодексом законів
про працю України, а також з підстав,
визначених даною статтею.

Відповідно до п. 3 ст. 41 Кодексу законів
про працю України, трудовий договір,
укладений на невизначений строк, а
також строковий трудовий договір до
закінчення строку його чинності можуть
бути розірвані власником або
уповноваженим ним органом, зокрема, у
випадку систематичного невиконання
працівником без поважних причин
обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до працівника раніше
застосовувалися заходи
дисциплінарного чи громадського
стягнення. Пункт 3 ст. 40 КЗпП України
надає право власникові розірвати
трудовий договір у разі систематичного
невиконання працівником без поважних
причин обов'язків, покладених на нього
трудовим договором або правилами
внутрішнього трудового розпорядку,
якщо до нього раніше застосовувалися
заходи дисциплінарного чи
громадського стягнення. При звільненні
працівника з цієї підстави слід
враховувати, що на працівника
покладаються обов'язки, які складають
зміст його трудової функції, а також
обов'язок додержуватись внутрішнього
трудового розпорядку, який встановлено
законодавством та локальними
нормативними актами.

Судом встановлено і підтверджено
матеріалами справи, що
Головавтотрансінспекцією дотримано
порядок застосування дисциплінарних
стягнень, визначений ст. 149 КЗпП
України, а саме до застосування
дисциплінарного стягнення власником
позивачеві було запропоновано надати
письмові пояснення по фактах порушень,
від надання яких позивач відмовився, що
підтверджується актами про відмову
надання пояснень від 04.02.2010 р.,
проаналізовано і враховано при цьому
ступінь тяжкості вчиненого проступку
на підставі службових записок
працівників Головавтотрансінспекції,
в яких міститься виключне
обґрунтування проступків, враховано
попередню роботу працівника, а саме
застосування до працівника в минулому
заходів дисциплінарного впливу та
дисциплінарних стягнень.

Що стосується доводів апелянта про
винесення оскаржуваних наказів про
притягнення до дисциплінарної
відповідальності в один день, то судом
першої інстанції вірно зазначено, що
такі не могли бути винесені в момент
виявлення дисциплінарного проступку,
оскільки позивач з 05.10.2009 року по 04.02.2010
року перебував на лікуванні. 04.02.2010 року
позивач приступив до виконання своїх
посадових обов'язків, відтак у Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті з'явилась можливість
притягнути позивача до дисциплінарної
відповідальності з дотриманням вимог
трудового законодавства.

Таким чином, з урахуванням наведених
вище доводів щодо суд приходить до
висновку, що оскільки оскаржувані
накази від 04.02.2010 р. №13-ВК/13д, №14-ВК/13д та
№15-ВК/13д про застосування до позивача
дисциплінарних стягнень, винесені
Головавтотрансінспекцією правомірно,
то відповідно підлягає скасуванню і
наказ Головавтотрансінспекції від
04.02.2010 р. №64-ВК/13п щодо звільнення
позивача із займаної посади, оскільки
останній винесений
Головавтотрансінспекцією у
відповідності до п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Що стосується позовної вимоги про
поновлення позивача на роботі в
Державній інспекції України з безпеки
на наземному транспорті
(Укртрансінспекції) на посаді, що є
рівнозначною з посадою начальника
територіального управління Головної
державної інспекції на автомобільному
транспорті у Львівській області, то
висновки суду першої інстанції в цій
частині також є вірними з оглядну на
наступне.

Апелянт вважає, що новостворений орган
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті фактично є
правонаступником Головної держаної
інспекції на автомобільному
транспорті, оскільки новостворений
орган фактично виконує функції та
повноваження свого попередника, проте
з такими доводами апелянта погодитись
не можна з оглядну на наступне.

Указом Президента України від 06.04.2011
року №370/2011 «Про оптимізацію системи
центральних органів виконавчої влади»
(з подальшими змінами та доповненнями)
було створено Державну інспекцію
України з безпеки на наземному
транспорті.

Указом Президента України №387/2011 від
06.04.2011 року затверджено положення про
Державну інспекцію України з безпеки
на наземному транспорті
(Укртрансінспекцію).

Відповідно до Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців № 17987615 від
21.01.2014 року 02.08.2013 року до Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців було внесено
запис про припинення юридичної особи
Головної державної інспекції на
автомобільному транспорті за рішенням
засновників.

Таким чином, новостворений орган -
Державна інспекція України з безпеки
на наземному транспорті не є
правонаступником Головної державної
інспекції на автомобільному
транспорті.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновками суду першої
інстанції та вважає, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, судове рішення
ухвалено з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
доводами апеляційної скарги висновки,
викладені в судовому рішенні, не
спростовуються і підстав для його
скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи,
висновку суду не спростовують, а
зводяться до переоцінки доказів та
незгоди з ними. Доказів надіслання
рішення позивачу, відповідачем не
надано.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга
задоволенню не підлягає, підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200,
205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 28
лютого 2014 року у адміністративній
справі №813/9291/13а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції, а у разі
складення в повному обсязі відповідно
до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня
складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З.М. Матковська

Судді М.В. Костів

В.С. Затолочний

Повний текст ухвали складено 02.09.2014 р.