Справа № 804/5968/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
19 червня 2014 р. Справа № 804/5968/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі: судді
Дєєва М.В., при секретарі судового
засідання - Пополітові І.М., за участю
представників: позивача -
Кашигіна М.С., Бурі Я.В., Федоркова В.Л.,
відповідача - Копань А.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм»
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
про скасування податкового
повідомлення - рішення,-
Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм» звернулося до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із
адміністративним позовом до
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
скасування податкового повідомлення -
рішення № від 22.11.2013 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що посадовими особами
Новомосковської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку позивача з питання
правильності відображення у
податковому обліку проведення
експортних операцій за угодами купівлі
- продажу за період з 01.05.2013 року по
30.06.2013 року, за результатами якої
складено акт перевірки № 456/221/31040792 від
23.10.2013 року, на підставі якого винесено
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення. Зазначене
податкове повідомлення - рішення
позивач вважає протиправним та таким,
що підлягає скасуванню, оскільки воно
було прийнято всупереч нормам діючого
законодавства. Крім того, позивач
зазначає, що висновки, зазначені у акті
перевірки є суб'єктивною думкою
перевіряючи податкового органу і не
ґрунтуються на вимогах закону. З огляду
на вищевикладене, позивач просив суд
позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали,
просили позов задовольнити у повному
обсязі, посилаючись при цьому на
обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував, посилаючись при цьому на
письмові заперечення надані суду, у
яких зазначено, що відповідачем була
проведена перевірка позивача в ході
якої встановлені порушення вимог
діючого законодавства. За наслідками
встановлених порушень Новомосковською
об'єднаною державною податковою
інспекцією Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області складено акт перевірки та
винесено оскаржуване податкове
повідомлення - рішення. Відповідач
вважає податкове повідомлення -
рішення правомірним, та таким, що
винесено відповідно до вимог діючого
законодавства, у зв'язку з чим
відповідач вважає, що підстави для його
скасування відсутні.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, заслухавши
пояснення сторін, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає позовні вимоги такими,
що підлягають задоволенню, з наступних
підстав.

Відповідно до п.п. 20.1.4. п. 20.1. ст. 20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Кодексом.

Згідно з п. 75.1. ст. 75 Податкового кодексу
України, органи державної податкової
служби мають право проводити
камеральні, документальні (планові або
позапланові; виїзні або невиїзні) та
фактичні перевірки.

Статтею 78 Податкового кодексу України
передбачено, що документальна
позапланова перевірка здійснюється,
зокрема, у разі якщо, за наслідками
перевірок інших платників податків або
отримання податкової інформації
виявлено факти, що свідчать про можливі
порушення платником податків
податкового, валютного та іншого
законодавства, контроль за дотриманням
якого покладено на органи державної
податкової служби, якщо платник
податків не надасть пояснення та їх
документальні підтвердження на
обов'язковий письмовий запит органу
державної податкової служби протягом 10
робочих днів з дня отримання запиту.

З матеріалів справи вбачається, що на у
період з 03.10.2013 року по 16.10.2013 року на
підставі наказу Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 286 від 01.10.2013 року посадовими
особами податкового органу було
проведено документальну позапланову
невиїзну перевірку позивача з питання
правильності відображення у
податковому обліку проведення
експортних операцій за угодами купівлі
- продажу за період з 01.05.2013 року по
30.06.2013 року, за результатами якої
складено акт перевірки № 456/221/31040792 від
23.10.2013 року.

Згідно висновків акту перевірки
позивачем порушено пп. 14.1.179, пп. 14.1.181, п.
14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1 ст.
200 Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено податок на
додану вартість у розмірі 3607110 грн. 30
коп., у тому числі по періодам: за
травень 2013 року - 2025535 грн. 67 коп., за
червень 2013 року - 1581574 грн. 63
коп.

Не погодившись з висновками,
викладеними в акті перевірки №
456/221/31040792 від 23.10.2013 року позивачем було
подано заперечення до Новомосковської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 13-11-13/ю від 13.11.2013 року.

Листом № 6676/10/04-08-21-35 від 20.11.2013 року
відповідач повідомив, що висновки
викладені у акті перевірки
відповідають вимогам чинного
законодавства.

На підставі висновків проведеної
перевірки відповідачем було винесено
податкове повідомлення-рішення №
від 22.11.2013 року про сплату 5410665
грн. по податку на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг) (з урахуванням штрафних
санкцій), у тому числі 3607110 грн. -
збільшення за основним платежем та 1803555
грн. - за штрафними санкціями.

Не погодившись з вищевказаним
податковим повідомленням - рішенням
позивачем була подана скарга до
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області № 13-12-13-ю від
13.12.2013 року та Міністерства доходів і
зборів України № 19-02-14/ю від 19.12.2014 року.

Рішеннями Головного управління
Міндоходів у Дніпропетровській
області № 801/10104-36- 100809 від 10.02.2014 року та
Міністерства доходів і зборів України
№ 6533/16/99-99-10-01-15 від 21.04.2014 року
оскаржуване рішення залишено без змін,
а скарги без задоволення.

Суд вважає вищевказане податкове
повідомлення - рішення протиправним та
таким, що підлягає скасуванню, з огляду
на наступне.

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм» перебуває на
обліку в Новомосковській об'єднаній
державній податковій інспекції
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області як платник
податків.

Судом встановлено, що позивачем в
травні-червні 2013 року відвантажено на
експорт товар (металопродукція
українського походження) відповідно до
даних бухгалтерського обліку на суму
20564603 грн. 13 коп. контрагентам-покупцям
нерезидентам України: «EUROPLASMET» SRL
(Республіка Молдова) за контрактом
№15/05-01ЕХР від 15.05.2013; FCP «МАС-STRO» SRL
(Республіка Молдова) за контрактом
№09/04-02ЕХР від 09.04.2013 року; «RULTEHCOM» SRL
(Республіка Молдова) за контрактом
№09/04-04ЕХР від 09.04.2013 року; Steel Products Limited
(Великобританія) за контрактом № H05SP - 13
від 21.03.2013 року; «MetalSon Incorporated, British Virgin
Islands» (B.V.I. Британські Виргінські
Острови) за контрактом №16/04-01ЕХР від
16.04.2013 року; «Регионпромсервис»
(Російська Федерація) за контрактом
№02/04-02ехр від 02.04.2013 року; ООО
«ЮгМетКом» (Російська Федерація) за
контрактом №02/04-01ехр від 02.04.2013 року;
ООО «ПСК Геодор» (Російська Федерація)
за контрактом №16/05-0ІЕХР від 16.05.2013 року;
ООО ПКФ «Вінтэ.Н» (Російська Федерація)
за контрактом №09/04-01ЕХР від 09.04.2013 року;
Індивідуальне підприємство
«Металика-Зуєв» (Республіка Молдова) за
контрактом №23/05-01ЕХР від 23.05.2013 року;
ООО «Монтажспецтрой» (Російська
Федерація) за контрактом №08/05-01ЕХР від
08.05.2013 року; Закрите акціонерне
товариство «Промышленные и
Строительные инвестиции» (Російська
Федерація) за контрактом №26/04-0ІЕХР від
26.04.2013.

Відвантаження товару на експорт за
вищезазначеними контрактами
підтверджується первинними
документами, а саме,
товарно-транспортними документи
(міжнародні автомобільні накладні або
залізничні накладні в залежності від
умов поставки); комерційними рахунками
(інвойси) на оплату товару;
сертифікатами якості виробника.
Зазначені первинні документи також
надавались відповідачу, що
підтверджується його відповідними
штампами про прийняття копій
документів.

Вартість товару, відвантаженого на
експорт за зазначеними ВМД становить
суму 20564603 грн. 13 коп. Оплата за товар
здійснена покупцями у повному обсязі,
що підтверджується виписками банку
позивача та журналами-ордерами по
рахунку 362 «Розрахунки з іноземними
покупцями» за травень - червень 2013 року.

Товар був придбаний в квітні - червні 2013
року відповідно до укладеного договору
купівлі продажу від 20.03.13 року №20/03-01.
Поставки товару здійснювались за
специфікаціями. Передача товару від
постачальника (ПАТ «Гарант Метиз
Інвест») позивачу підтверджується
видатковими накладними ПАТ «Гарант
Метиз Інвест». На підтвердження
поставки товару ПАТ «Гарант Метиз
Інвест» в травні - червні 2013 року надав
позивачу податкові накладні.

Всього в квітні - червні 2013 року позивач
придбав у ПАТ «Гарант Метиз Інвест»
металопродукції відповідно до даних
бухгалтерського обліку за
собівартістю на суму 20163475 грн. 58 коп.
(без урахування ПДВ). Оплата за
отриманий товар здійснена позивачем на
користь ПАТ «Гарант Метиз Інвест» у
повному обсязі, що підтверджується
журнал-ордером та відомістю по рахунку
631 Розрахунки з вітчизняними
постачальниками за травень-червень 2013
року. Продукція у повному обсязі була
реалізована на експорт в травні-червні
2013 року на загальну суму 20564603 грн. 11
коп., що підтверджується ВМД,
складеними при поставці на експорт.

Відповідач, дослідивши всі надані
первинні та бухгалтерські документи
позивача, в акті перевірки дійшов
висновку, що при порівнянні фактурної
вартості реалізованої продукції
(металопродукція) по ВМД із сукупною
сумою ціни (з ПДВ), сплаченої за дану
продукцію на території України,
фінансовий результат від проведених
операцій на експорт у травні-червні 2013 -
це збиток у загальній сумі 2479184 грн. 41
коп., а саме вартість експортної
операції складає 19163477 грн. 38 коп. , ціна
придбання товару (з ПДВ) складає 21642661
грн. 79 коп. Реалізація товару без
врахування в ціні продажу всіх
понесених витрат дають підстави
стверджувати, що купівля
металопродукції та її подальша
реалізація на експорт згідно з
договорами за ціною, нижчою від ціни
придбання, не була зумовлена
характером виробничої або іншої
господарської діяльності
перевіряємого підприємства, оскільки
не мала на меті отримання доходу від
цих операцій, а отже не пов'язана з його
господарською діяльністю. Таким чином,
відповідач вважає, що в порушення
пп.14.1.179, пп.14.1.181, п. 14.1 ст.14, п.181.1 ст.181,
п.198.3 ст.198, п.200.1 ст.200 Податкового
Кодексу України з урахуванням норм
пп.14.136 п.14.1, пп.14.1.231 п. 14.1 ст. 14
Податкового Кодексу України, ТОВ з
іноземними інвестиціями «Новофарм»
завищено податковий кредит на суму ПДВ
по придбанню товарів за економічно
недоцільним угодами, які реалізовано
на експорт на суму 3607110 грн. 30 коп.

Суд вважає вищевказаний висновок
податкового органу хибним, з огляду на
наступне.

Слід зазначити, що фактично відповідач
не заперечує про реальність здійснення
господарських операцій та про
реальність здійснення поставок, однак
податковий орган визначив об'єкт
оподаткування, таким, який створений
для умов отримання податкової вигоди
зі сплати ПДВ. Такі висновки
перевіряючі зробили внаслідок
дослідження експортних операцій, які
на думку податкового органу є
збитковими та ненаправленими на
збільшення економічної вигоди.

Суд звертає увагу на те, що всі
перелічені первинні вище
бухгалтерські документи по здійсненню
господарської діяльності, а саме
докази придбання, отримання, передачу,
транспортування товару, а також оплату,
що здійснювалась відповідно до
платіжних доручень були досліджені
перевіряючими в повному обсязі, при
цьому, вони складені відповідно до
чинного законодавства та відповідають
вимогам Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Отже будь-які документи (у тому числі
договори, накладні тощо) мають силу
первинних документів лише у разі
фактичного здійснення господарської
операції. Визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричинити реальні зміни в
структурі активів та зобов'язань
сторони.

Стосовно посилання відповідача на те,
що сума придбання товару з урахуванням
податку на додану вартість є більшою
ніж сума реалізації позивачем цього
товару на експорт слід зазначити
наступне.

Поняття терміну «експорт» регулюється
Законом України «Про
зовнішньоекономічну діяльність» від
16.04.91 року N 959-XII (далі - Закон N 959).

Експорт (експорт товарів) - продаж
товарів українськими суб'єктами
зовнішньоекономічної діяльності
іноземним суб'єктам господарської
діяльності (у тому числі з оплатою у
негрошовій формі) з вивезенням або без
вивезення цих товарів через митний
кордон України, включаючи реекспорт
товарів.

Поняття «експорт» регулюється
положеннями Митного кодексу України
від 13 березня 2012 року N 4495-УІ, зокрема,
експорт (остаточне вивезення) - це
митний режим, відповідно до якого
українські товари випускаються для
вільного обігу за межами митної
території України без зобов'язань щодо
їх зворотного ввезення.

Також, згідно абз. "а" п. п. 195.1.1 п. 195.1 ст.
195 Податкового кодексу України,
вивезення товарів за межі митної
території України у митному режимі
експорту оподатковуються за нульовою
ставкою.

Оскільки експортні операції є об'єктом
оподаткування ПДВ, експортер має право
на бюджетне відшкодування сум ПДВ,
сплачених постачальникам. Платники
податку на додану вартість при
документальному підтвердженні
фактичної реалізації товару за митну
територію України і наданні
розрахунків експортного відшкодування
за підсумками податкового періоду має
право на отримання такого
відшкодування протягом 30 календарних
днів з дня пред'явлення документів.

Порядок визначення суми, що підлягає
відшкодування з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
регулюється ст. 200 Податкового кодексу
України.

Посилання відповідача на те, що сукупна
сума ціни (з ПДВ), сплаченої за
продукцію на території України, є
більшою ніж сума реалізації продукції
на експорт за нульовою ставкою
оподаткування згідно п. 195.1 ст. 195
Податкового кодексу України,
безпідставне, оскільки відповідачем
помилково враховано ПДВ до вартості
продукції, тому що сплачений саме
постачальникам, а не до Державного
бюджету України ПДВ при експорті
підлягає поверненню експортеру.

Правовий аналіз вищезазначених норм
свідчить про те, що приписи Податкового
кодексу України, не ставлять в
залежність право платника податків на
формування валових витрат та
податкового кредиту підприємства від
наявності чи відсутності доходу по
окремим господарським операціям,
оскільки вказане не може свідчити про
відсутність можливості отримання
доходу з усієї господарської
діяльності.

Таким чином, Податковий кодекс України
не встановлює жодних інших вимог, крім
вказаних вище, щодо визначення валових
витрат та формування податкового
кредиту. При цьому, порядок визначення
валових витрат та формування
податкового кредиту не має зв'язку з
фінансовим результатом звітного
періоду.

Отже, вказане свідчить про те, що
зазначені господарські операції
пов'язані з господарською діяльністю
позивача та спрямовані на отримання
прибутку.

Податковим кодексом України
господарська діяльність визначена, як
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи (п. п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

В свою чергу діюче законодавство
визначило прибуток (доход) суб'єкта
господарювання як показник фінансових
результатів його господарської
діяльності, що визначається шляхом
зменшення суми валового доходу
суб'єкта господарювання за певний
період на суму валових витрат та суму
амортизаційних відрахувань (ст. 142 ГКУ).

Таким чином, прибуток - це мета всій
діяльності, а не результат кожної
окремої операції, яка здійснюється в
процесі цієї діяльності, як помилково,
не спираючись на норми права, вважає
відповідач.

Саме такі висновки робить Вищий
адміністративний суд України в
постанові від 15.12.2011 року по справі N
К-35575/09, вказуючи, що господарська
операція, яка направлена на отримання
доходу, не завжди може мати позитивний
економічний ефект, що є об'єктивним
процесом здійснення господарської
діяльності, оскільки при здійсненні
господарських операцій існує
звичайний комерційний ризик не
отримати доходу від конкретної
операції. При цьому збитковість
господарської операції не може бути
підставою для визначення виробничої
діяльності як негосподарської.

З огляду на вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що відповідач
дійшов хибного висновку щодо порушення
позивачем норм Податкового кодексу
України, у зв'язку з чим суд вважає за
необхідне задовольнити позовні вимоги
та скасувати податкове повідомлення -
рішення № від 22.11.2013 року.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростували доводи
позивача, відповідач суду не надав. З
огляду на вищевикладене, суд доходить
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись ст.ст. 71, 72, 94, 158-163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю з
іноземними інвестиціями «Новофарм» -
задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення - рішення
№ від 22.11.2013 року,
винесене Новомосковською об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області.

Присудити з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «Новофарм» документально
підтверджені судові витрати в сумі 487
грн. 20 коп. (чотириста вісімдесят сім
гривень двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги в порядку, встановленому ст.254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови виготовлений
24.06.2014 року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 24.06.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник судді М.В.
Дєєв М.В.Дєєв
Т.С.Журавель