Справа № 2а-693/10/1370
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/58511/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши в порядку письмового
провадження касаційну скаргу
Сокальської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Львівській
області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2013

та постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23.12.2010

у справі № 2а-693/10/1370

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Опрон Україна»

до Державної податкової інспекції у
Сокальському районі Львівської
області Державної податкової служби

про скасування податкових
повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Опрон Україна»
звернулось до суду з позовом про
визнання нечинними податкових
повідомлень-рішень Державної
податкової інспекції у Сокальському
районі Львівської області Державної
податкової служби, правонаступником
якої є Сокальська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у Львівській
області, від 07.07.2009 № /0 /1,
/2), № /0 /1, /2), та
рішення № від 07.07.2009.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 23.12.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 12.11.2013, позов задоволено частково;
визнано протиправними спірні
податкові повідомлення-рішення та
визнано частково протиправним рішення
№ від 07.07.2009 в частині визначення
штрафних (фінансових) санкцій на суму 79
855,50 грн.; в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; ухвалити нове
судове рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про дату, час і місце
судового засідання були повідомлені
належним чином.

В зв'язку з цим, касаційний розгляд
справи проведено в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 222
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
планової перевірки ТОВ «Опрон Україна»
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.07.2007 по 31.12.2008, складено акт
№ 612/2301/34105438 від
23.06.2009, в якому зафіксовані порушення: п.
5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств», в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 516 273,57 грн., у
т.ч.: за ІІІ квартал 2007 року в сумі 270 420,20
грн., за 2007 рік в сумі 479 375,22 грн., за І
квартал 2008 року в сумі 124 025,87 грн., за 1-ше
півріччя 2008 року в сумі 379 347,87 грн., за 3-и
квартали 2008 року в сумі 553 662,04 грн., за 2008
рік в сумі 36 898,35 грн.; пп. пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4
ст. 7 Закону України «Про податок на
додану вартість», в результаті чого
занижено податок на додану вартість на
загальну суму 71 962 грн., у т.ч.: за липень
2007 року - 8 289 грн., за серпень 2007 року - 8 493
грн., за вересень 2007 року - 19 128 грн., за
жовтень 2007 року - 24 630 грн., грудень 2007
року - 11 422 грн.; п. п. 2.8, 3.5 Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті України,
затвердженого постановою Правління
НБУ від 15.12.2004 № 637, що призвело до
перевищення ліміту готівки в касі на
суму 9 972,75 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 07.07.2009 відповідачем були
прийняті податкові
повідомлення-рішення:

- № /0 про донарахування суми
податкового зобов'язання з податку на
прибуток в розмірі 1 032 793,10 грн., у т.ч.: 516
273,60 грн. основного платежу та 516 519,50 грн.
штрафних (фінансових) санкцій;

- № /0 про донарахування суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 107 943 грн., у
т.ч.: 71 962 грн. основного платежу та 35 981
грн. штрафних (фінансових) санкцій;

та рішення № про застосування
штрафних (фінансових) санкцій в сумі 199
945,50 грн.

За результатами адміністративного
оскарження податкових
повідомлень-рішень прийняті податкові
повідомлення-рішення з аналогічними
податковими зобов'язаннями попереднім.

Висновок податкового органу про
порушення позивачем п. 5.1 ст. 5 Закону
України «Про оподаткування прибутку
підприємств» зроблено на підставі
того, що первинними документами не
підтверджено придбання
товарно-матеріальних цінностей за
договорами поставки продукції,
укладеними ТОВ «Опрон Україна» з ПП
«Гео Полюс», ПП «Мегаторг» та ПП «Фірма
Інтергурт», їх фактичне використання в
господарській діяльності підприємства
та понесення товариством витрат, які б
давали підстави для включення таких до
складу валових витрат. Крім цього,
підприємство віднесло до складу
валових витрат відсотки за
користування кредитними коштами за
договором кредитування № 11-В-08/21/ЮО на
суму 65 820,26 грн., надаючи в той же час
безвідсоткові короткотермінові позики
своїм працівникам.

Згідно з п. 5.1 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
валові витрати виробництва та обігу -
сума будь-яких витрат платника податку
у грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних як
компенсація вартості товарів (робіт,
послуг), які придбаваються
(виготовляються) таким платником
податку для їх подальшого використання
у власній господарській діяльності.

Відповідно до пп. 5.2.1 п. 5.2 ст. 5
зазначеного Закону до складу валових
витрат включаються: суми будь-яких
витрат, сплачених (нарахованих)
протягом звітного періоду у звязку з
підготовкою, організацією, веденням
виробництва, продажем продукції (робіт,
послуг) і охороною праці, у тому числі
витрати з придбання електричної
енергії (включаючи реактивну), з
урахуванням обмежень, установлених
пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

До складу валових витрат відповідно до
пп. 5.3.9 п. 5.3 ст. 5 Закону України «Про
оподаткування прибутку підприємств»
не належать будь-які витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
документами, обовязковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення податкового обліку.

Пунктом 5.11 статті 5 вказаного Закону
заборонено встановлення додаткових
обмежень щодо віднесення витрат до
складу валових витрат платника
податку, крім тих, що зазначені у цьому
Законі.

В судовому порядку встановлено, що ТОВ
«Опрон Україна» уклало договори
купівлі-продажу товарів: № 58 від 02.07.2007
з ПП «Фірма Інтергурт», від 20.10.2007 з ПП
«Гео Полюс»; від 18.12.2007 з ПП «МегаТорг»,
за умовами яких перше придбавало у
контрагентів металоконструкції, які
були у використанні, для чорного
металобрухту та макулатуру.

Факт виконання умов вказаних договорів
судами попередніх інстанцій
встановлено з підтвердженням
матеріалів справи, а саме: податковими,
прибутковими та видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, виписками з банку, актами
звірки взаємних розрахунків.

Згідно наявних документів ТОВ «Опрон
Україна» придбало товарно-матеріальні
цінності у ПП «Фірма Інтергурт» на суму
1 752 656,21 грн., в т.ч. ПДВ - 292 109,37 грн.; у ПП
«Гео Полюс» на суму 1 446 377,70 грн., в т.ч.
ПДВ 241 062,95 грн.; у ПП «МегаТорг» на суму 1
822 983,35 грн., в т.ч. ПДВ 303 831,56 грн.

З актів звірки взаємних розрахунків
вбачається, що розрахунки ТОВ «Опрон
Україна» з ПП «Фірма Інтергурт» були
завершені 18.12.2007, з ПП «МегаТорг» -
01.10.2008.

Актом перевірки № 612/2301/34105438 від 23.06.2009
встановлено, що відповідно до
оборотно-сальдових відомостей станом
на 31.12.2008 відсутня кредиторська
заборгованість ТОВ «Опрон Україна»
перед ПП «Фірма Інтергурт», ПП
«МегаТорг»та ПП «Гео Полюс».

В подальшому придбану у ПП «Фірма
Інтергурт», ПП «МегаТорг» та ПП «Гео
Полюс» продукцію ТОВ «Опрон Україна»
реалізувало ВАТ МК «Азовсталь», ВАТ
«Алчевський металургійний комбінат»,
ЗАТ «Макіївський металургійний завод»,
підтвердженням чого є квитанції про
приймання вантажу з відмітками станції
відправлення - ст. Сокаль Львівської
залізниці.

Висновок про відсутність
підтвердження фактичного отримання та
використання в господарській
діяльності позивача вказаного товару
та нікчемність договорів поставки,
укладених ТОВ «Опрон Україна» з ПП
«Фірма Інтергурт», ПП «МегаТорг» та ПП
«Гео Полюс», відповідачем зроблений на
підставі пояснень працівників ТОВ
«Опрон Україна» ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4
про те, що їм невідоме місце
знаходження ПП «Фірма Інтергурт», ПП
«МегаТорг» та ПП «Гео Полюс»,
товариство не придбавало у цих
підприємств металобрухт та макулатуру,
а також на підставі того, що наявним у
позивача автомобілем марки ЗИЛ 555, д.н.з.
НОМЕР_1 є неможливим перевезення
зазначеної в товарно-транспортних та
видаткових накладних кількості
металоконструкцій.

Однак, надані в ході розгляду даної
справи суді попередніх інстанцій
пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
спростували доводи податкового органу,
та свідчили, що по вул. Дж. Вашингтона, 8
у м. Львові, де розташовувались ПП
«Фірма Інтергурт», ПП «МегаТорг» та ПП
«Гео Полюс» здійснювалось
завантаження вживаних
металоконструкцій на належний ТОВ
«Опрон Україна» транспорт.

Згідно висновку інженерно-технічного
дослідження № 06с/10 від 05.10.2010
навантаження вантажу на автомобіль
марки ЗИЛ ММЗ 555, більшого ніж
вантажопідйомність 4,5 т, яка
встановлена технічною характеристикою
заводу виробника, з технічної точки
зору можливе.

Як встановлено в судовому порядку,
діяльність ТОВ «Опрон Україна»
пов'язана із заготівлею, переробкою
брухту чорних та кольорових металів,
неметалевих відходів та брухту,
збиранням і заготівлею окремих видів
відходів як вторинної сировини, тому
придбання позивачем у ПП «Фірма
Інтергурт», ПП «МегаТорг» та ПП «Гео
Полюс» бувших в користуванні
металоконструкцій для чорного
металобрухту та макулатури та подальша
їх реалізація свідчить, що витрати по
договорам з вказаними постачальниками
були пов'язані з господарською
діяльністю товариства і правомірно
віднесені позивачем до валових витрат.

Матеріалами справи встановлено, що між
ТОВ «Опрон Україна» та ЗАТ «Банк НРБ»
29.05.2008 був укладений договір № 11-В-08/21/ЮО
про відкриття кредитної лінії,
відповідно до якого кредит в розмірі 520
000 євро надається на придбання машин
для різки та пресовки металолома
(прес-ножниць) та для перезагрузки
металолома; транспортування
обладнання; розмитнення та обовязкових
платежів, а також на поповнення
оборотних коштів для закупівлі
додаткових ресурсів.

Відповідачем не заперечується
використання кредитних коштів в сумі 361
000 євро на придбання основних засобів
(машин для роботи з металобрухтом) та в
сумі 159 000 євро на поповнення обігових
коштів, в т.ч.: розмитнення та
обовязкові платежі, що відображено в
акті перевірки №612/2301/34105438 від 23.06.2009.

Податковий орган заперечує
правомірність віднесення позивачем до
валових витрат відсотків за
користування кредитними коштами з тієї
підстави, що одночасно з отриманням
кредитних коштів товариство надавало
споживчі безвідсоткові позики своїм
працівникам.

Судом встановлено, що загальними
зборами трудового колективу ТОВ «Опрон
Україна» від 12.06.2007 було внесено ряд
змін до Колективного договору на 2006 2008
роки, в тому числі він був доповнений
розділом VІІ «Соціальні гарантії»,
згідно з яким: «Сторона власника вправі
видавати безпроцентну позику своїм
працівникам за умови її своєчасного
повернення».

Вказані зміни були зареєстровані
розпорядженням голови Сокальської РДА
від 24.07.07 № 365.

Згідно умов Колективного договору ТОВ
«Опрон Україна» надавало безпроцентні
позики своїм працівникам, починаючи з
липня 2007 року, що підтверджується
наявними в справі копіями договорів
позики.

Оскільки надання безпроцентних позик
розпочалося майже за рік до укладення
договору про відкриття кредитної лінії
№ 11-В-08/21/ЮО від 29.05.2008, суди попередніх
інстанцій правомірно визнали висновок
податкового органу про помилкове
включення позивачем до валових витрат
відсотків за користування кредитними
коштами безпідставним.

Висновок податкового органу про
порушення пп. пп. 7.4.1, 7.4.4 п. 7.4 ст.7 Закону
України «Про податок на додану
вартість» та завищення податкового
кредиту по податку на додану вартість
на загальну суму 71 962 грн. ґрунтується
на тому, що товариство включило до
податкового кредиту придбані у ПП «Гео
Полюс», ПП «Мегаторг» та ПП «Фірма
Інтергурт» товарно-матеріальні
цінності, витрати по доставці яких не
підтверджено відповідними первинними
документами, які б засвідчували зв'язок
понесених витрат по таких операціях із
господарською діяльністю
підприємства.

Відповідно до абз. 1, 3 пп. 7.2.3, пп. 7.2.4 п. 7.2
ст. Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках; оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг); податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом; право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 1.7 ст. 1, абз. 1 пп. 7.4.1 п. 7.4, пп.
7.5.1. п. 7.5. ст. 7 цього Закону податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом;
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
зазначеного Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Як встановлено судами, позивачем до
складу податкового кредиту включені
суми податку на додану вартість,
сплачені у вартості придбаних товарів,
що підтверджується також податковими
накладними, виданих особами
зареєстрованими платниками податків.

Крім того, розрахунки фінансових
санкцій (штрафів), застосованих
податковим органом на підставі ст. 17
Закону України «Про порядк погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» до позивача за порушення
податкового законодавства по податку
на прибуток застосовані до позивача у
розмірі 100%, що суперечить вимогам пп.
17.1.3 п. 17.1 ст.17 цього Закону.

Висновок податкового органу про
порушення ТОВ «Опрон Україна» п. 2.8., п.
3.5. Положення про ведення касових
операцій у національній валюті в
Україні, затвердженого Постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637,
ґрунтується на тому, що перевіркою
виявлено видаткові касові ордери на
видачу готівки під звіт з каси
підприємства без підтвердження
отриманої суми розписом одержувача
коштів, а саме: ВКО № 33 від 07.04.2008 на суму
267,75 грн., одержувач ОСОБА_6; ВКО № 78 від
25.06.2008 на суму 40 000 грн., одержувач
ОСОБА_7; ВКО № 103 від 15.08.2008 на суму 60 000
грн., одержувач ОСОБА_8; ВКО № 161 від
17.12.2008 на суму 385 грн., одержувач ОСОБА_7

Порядок ведення касових операцій у
національній валюті України
підприємствами (підприємцями, а також
окремі питання організації банками
роботи з готівкою визначає Положення
про ведення касових операцій у
національній валюті України,
затвердженепостановою Правління
Національного Банку України від 15.12.2004
року № 637.

Згідно з п. 1.2 Положення № 637 ліміт
залишку готівки в касі (далі ліміт каси)
граничний розмір суми готівки, що може
залишатися в касі в позаробочий час.

Відповідно до п. 2.8 Положення № 637
підприємства можуть тримати в
позаробочий час у своїх касах
готівкову виручку (готівку) в межах, що
не перевищують установлений ліміт
каси.

Порядок оформлення касових операцій
встановлений розділом 3 Положення № 637,
відповідно до п. п. 3.4, 3.5 якого видача
готівки з кас проводиться за
видатковими касовими ордерами або
видатковими відомостями, у яких
фізична особа розписується про
одержання готівки із зазначенням
одержаної суми. Для виведення залишку
готівки в касі не приймаються
видаткові касові ордери або видаткові
відомості, в яких видача готівки з каси
не підтверджена підписом одержувача.

У разі виявлення під час перевірок
таких ордерів або відомостей, згідно п.
7.24 Положення № 637 сума готівки за
такими видатковими документами
додається до залишку готівки в касі
виключно в день, у якому оформлено
зазначені видаткові документи, і
надалі зазначена сума не береться до
розрахунку понадлімітних залишків
готівки.

Представник позивача ОСОБА_8, не
заперечуючи наявності виявлених в ході
перевірки видаткових касових ордерів
на видачу готівки під звіт з каси
підприємства без підтвердження
отриманої суми розписом одержувача
коштів, пояснила, що це були чернетки,
які працівники податкового органу
вилучили з порушенням встановленого
законом порядку та не взяли до уваги
належним чином оформлені видаткові
касові ордери, які зберігалися в
окремій папці, копії яких знаходяться в
матеріалах справи, а оригінали були
оглянуті судами попередніх інстанцій.

Суд касаційної інстанції погоджується
з висновками судів попередніх
інстанцій про те, що штрафні (фінансові)
санкції застосовані рішенням від 07.07.2009
№ не відповідають вимогам
чинного законодавства, з огляду на
наступне.

Згідно розрахунку фінансових санкцій
спірним рішенням від 07.07.2009 №
відповідач застосував такі за чотири
порушення, два з яких були вчинені
більше ніж за один рік до їх
застосування, а саме: 07.04.2008 та 25.06.2008.

Враховуючи положення статтей 238, 239, 250
Господарського кодексу України
застосування до позивача
адміністративно-господарських санкцій
у вигляді штрафу за порушення норм з
регулювання обігу готівки після
закінчення одного року з дня його
вчинення рішенням № від 07.07.2009 в
частині визначення штрафних
(фінансових) санкцій на суму 79 855,50 грн. є
протиправним.

За вказаних обставин, меж перегляду,
відсутності порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про часткове задоволення
позовних вимог є вірним, а касаційна
скарга відповідача - необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Сокальської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Львівській області
залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 12.11.2013 та
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 23.12.2010
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути переглянута Верховним Судом
України у випадках, встановлених
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний