Справа № 2а-1111/09
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року Справа № 149621/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Затолочного В.С., Матковської
З.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Франківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради на постанову
Франківського районного суду м. Львова
від 17 серпня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_1 до Франківського відділу
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради про виплату державної
допомоги,-

ВСТАНОВИВ:

26.06.2009 року ОСОБА_1 звернулася в суд
першої інстанції з позовною заявою до
Франківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради, в
якій просила визнати протиправними дії
відповідача та зобов'язати відповідача
виплачувати щомісячну допомогу по
догляду дитини до трирічного віку по
ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі не менше від
прожиткового мінімуму, встановленого
для дітей віком до шести років.

Постановою Франківського районного
суду м. Львова від 17.08.2009 року позов
задоволено частково. Зобов'язано
Франківський відділ соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради
нарахувати та виплатити допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку за період з 09.07.2007 року
по 31.12.2007 року включно та з 22.05.2008 року по
31.12.2008 року . В решті позовних вимог
відмовлено.

Не погодившись прийнятим рішенням суду
першої інстанції, Франківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради оскаржив його в
апеляційному порядку, вважає, що
постанова суду прийнята з порушенням
норм матеріального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що
виплата допомоги позивачці як особі, що
здійснювала догляд за дитиною до
досягнення трирічного віку, була
проведена в розмірах, встановлених ст.56
Закону України «Про Державний бюджет
на 2007рік» і немає жодних правових
підстав для стягнення інших сум,
оскільки згідно з ст. 95 Конституції
України виключно Законом про Державний
бюджет України визначаються будь-які
видатки держави на загальносуспільні
потреби, розмір цільове спрямування
цих видатків.

Судом не врахована норма ч. 2 ст. 19
Конституції України, згідно якої
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України. Одночасно ч.З ст.24
Закону України «Про місцеве
самоврядування Україні» визначено, що
органи місцевого самоврядування та їх
посадові особи діють лише на підставі,
в межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією і законами
Україні, керуються у своїй діяльності
Конституцією і законами України,
актами Президента Украі Кабінету
Міністрів України. Отже, враховуючи
положення ст. 56 Закону України
Державний бюджет України на 2007 рік», ч. 1
ст. 15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» та ч. 2 ст. 19
Конституції України, Франківський
відділ соціального захисту здійснив
виплату допомоги у розмірі,
встановленому чинним законодавством, і
відповідно немає жодних правових
підстав для винесення рішення про
стягнення коштів, а тим більше про
визнання дій відділу неправомірними,
оскільки дані дії вчинено виключно на
виконання вимог діючого на той час
законодавства. Більше того, вчинення
інших дій (виплата допомоги в іншому
розмірі) мало би незаконний характер та
суперечило б вимогам закону.

Тому просить скасувати постанову суду
першої інстанції та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Розглядаючи спір, суд апеляційної
інстанції вважає, що висновки суду
першої інстанції лише частково
відповідають нормам матеріального
права та фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
позивачка ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуеи копією
свідоцтва про народження та відповідно
до положень Закону України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми» та
ст. 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку із
тимчасовою втратою працездатності та
витратами зумовленими народженням та
похованням» має право на пільги
відповідно до вимог цього Закону, а
саме на отримання щомісячної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку в
розмірі встановленому законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років.

Суд апеляційної інстанції відзначає,
що згідно з вимогами ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Однак, Закон України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» при визначенні розміру
допомоги не визначив відповідно до
якого прожиткового мінімуму
визначається розмір допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зважаючи на
обумовлене, виходячи з положень ч.7 ст. 9
КАС України, потрібно застосовувати
закон, що регулює подібні
правовідносини, а саме ч.1 ст.15 Закону
України «Про державну допомогу сім'ям з
дітьми» (в редакції, яка діяла до 01.01.2008
року), Відповідно до якої допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку надається у розмірі,
встановленого законом прожиткового
мінімуму для дітей віком до шести
років. Допомога по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
надається на кожну дитину, незалежно
від кількості народжених (усиновлених,
взятих під опіку) дітей у сім'ї, по
догляду за якими надається допомога.

Згідно із довідкою Франківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради № 2696 від 18.05.2009
року, позивачці починаючи з травня 2007
року по квітень 2009 року щомісячна
грошова допомога по догляду за одною
дитиною до досягнення нею трирічного
віку виплачувалася в розмірі,
передбаченому Законом України «Про
державний бюджет на 2007 рік», Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік», та Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік».

Рішенням Конституційного суду України
від 09.07.2007 року №6-рп/2007 визнані
неконституційними положення ст. 56, п.7
ст. 71 Закону України «Про державний
бюджет України на 2007 рік» в частині
зупинення на 2007 рік дії ст.ст. 41,43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» щодо встановлення розміру
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку. Дане
рішення Конституційного України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положення
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно з вимогам ст.62 Закону України
«Про Державний бюджет України на 2007
рік», розмір прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років становить: з 1
січня 2007 року - 434 грн., з 1 квітня 2007 року
- 463 грн., з 1 жовтня 2007 року - 470 грн. Отже,
позивачу недоплачена грошова допомога
повинна бути перерахована та виплачена
з врахуванням вимог ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» за період з 29 серпня 2007
року по 31 грудня 2007 року (Рішення
Конституційного суду України від 09.07.2007
року №6-рп/2007).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
01.01.2008 року набрав чинності Закон
України «Про Державний бюджет України
на 2008 рік та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон №107-VI).

Пунктами 23, 25 розділу ІІ Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-III.
Зокрема, змінами до ст.13 Закону №2811-ХІІ
його дію поширено на застрахованих
осіб, а із Закону №2240-III було виключено
статті 40-44.

Конституційний Суд України Рішенням
від 22 травня 2008 року №10-рп/2008 визнав
неконституційними низку положень
Закону №107-VI, в тому числі й пункт 25
розділу II Закону №107-VI щодо виключення
статей 40-44 Закону №2240-III.

Пунктом 2 розділу ІІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ II цього Закону
діє до 31.12.2008 року.

Таким чином, з часу проголошення
Конституційним Судом України рішень
№6-рп/2007 та №10-рп/2008 відновлювали свою
дію вищезазначені положення Закону
№2240-III.

Статтею 46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
передбачено, що у 2009 році допомога при
народженні дитини та по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку відповідно до Закону №2240-ІІІ
призначається і здійснюється в
розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України 27.12.2001р. №1751 саме на
виконання Закону №2811-ХІІ (пункт 1).
Новий акт уряду на виконання ст.46
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 рік» не приймався.

Розміри і порядок виплати допомоги
відповідно до Закону №2240-III на
виконання ст.46 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2009 рік»
Кабінетом Міністрів України не
визначалися.

З огляду на наведене, оскільки
встановлено, що ОСОБА_1 є застрахованою
у системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування, то
за таких обставин апеляційний суд
приходить до висновку, що на відносини
щодо виплати їй допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року
та з 22.05.2008 року по 31.12.2008 року (згідно
заявлених позовних вимог) поширювалися
норми спеціального Закону (яким є Закон
№2240-III), відповідно до ст.43 якого
допомога по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Вказана позиція апеляційного суду
узгоджується з рішеннями Верховного
Суду України, зокрема, з постановами
від 18 червня 2013 року у справі №21-209а13 та
від 02 липня 2013 року у справі №21-208а13.

Відповідно до ч.1 ст.244-2 КАС України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за результатами розгляду
заяви про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначені норми права, та для
всіх судів України.

Апеляційний суд також зазначає про
необґрунтованість вимог позивача у
подальшому здійснювати нарахування та
виплату допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку,
оскільки така вимога стосується
правовідносин, що виникатимуть в
майбутньому, щодо обставин, які
фактично не настали, та не засвідчують
про порушення права позивача, а
регулювання цих правовідносин
здійснюватиметься діючими на той час
нормативними актами.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України (в
редакції, що була чинна на час
виникнення спірних правовідносин)
пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

У відповідності до ч.2 ст.99 КАС України
для звернення до адміністративного
суду за захистом прав, свобод та
інтересів особи встановлюється річний
строк, який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналась або повинна була дізнатись
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів. Відповідно до ч.І ст.100 КАС
України пропущення строку звернення до
адміністративного суду є підставою для
відмови у задоволенні
адміністративного позову за умови,
якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Колегія суддів вважає за необхідне
зазначити, що судом першої інстанції не
враховано ту обставину, що позивачка
пропустила строк звернення до суду,
оскільки звернулась з позовом лише
26.06.2009 року, а відповідачем заявлено
клопотання про застосування річного
строку звернення до суду. Відтак
колегія суддів приходить до висновку
про необхідність застосування строку
звернення до суду, визначеного ст.99 КАС
України та відмову в задоволення
позову в частині виплати позивачці
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку за 2007
рік.

За таких обставин, апеляційний суд
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1 в
частині щодо виплати їй недоплаченої
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 26.06.2008 року по 31.12.2008
року, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

З огляду на положення ст.ст. 21, 105, 162 КАС
України адміністративний позов може
містити вимоги щодо визнання
незаконними рішення, дії чи
бездіяльності відповідача,
зобов'язання вчинити певні дії,
відшкодувати шкоду, заподіяну
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю. Встановивши, що
відповідач у справі порушив норми
права, які регулюють спірні
правовідносини, адміністративний суд
повинен визнати такі дії протиправними
і зобов'язати відповідача провести
нарахування та виплату належних
позивачу сум відповідно до закону, а не
ухвалювати рішення про стягнення чи
виплату їх конкретних розмірів.

Згідно Положення про Міністерство
праці та соціальної політики України,
затвердженого Указом Президента
України від 30.08.2000 року за № 1035/2000,
Міністерство праці України є головним
органом у системі органів виконавчої
влади із забезпечення реалізації
державної політики у сфері соціального
захисту населення і соціального
обслуговування населення та згідно ст.
22 Бюджетного кодексу України є
головним розпорядником бюджетних
коштів. Згідно із Положенням про
Міністерство праці та соціальної
політики України відповідно до
покладених на нього завдань здійснює в
межах свої повноважень контроль за
додержанням законодавства щодо
надання пільг, та забезпечує через
систему підпорядкованих йому органів
реалізацію прав громадян на соціальний
захист шляхом своєчасного та адресного
надання соціальної допомоги.
Враховуючи вищенаведене, обов'язок
щодо нарахування і виплату
недоплаченої щомісячної державної
грошової допомоги по догляду за
дитиною до досягнення трирічного віку
слід покласти на відповідача у справі -
управління праці та соціального
захисту населення Стрийської районної
державної адміністрації.

Враховуючи вищенаведене, суд
апеляційної інстанції приходить до
висновку про те, що саме на управління
праці та соціального захисту населення
покладено обов'язок проводити виплату
щомісячної державної допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку.

Покликання апелянта на відсутність
бюджетного фінансування розмірів
щомісячної допомоги, як на причину
невиконання державою взятих на себе
зобов'язань, до уваги апеляційним судом
не приймаються, оскільки реалізація
особою права, що пов'язане з отриманням
бюджетних коштів, яке базується на
спеціальних та чинних на час
виникнення спірних правовідносин
нормативно-правових актах
національного законодавства, не може
бути поставлена у залежність від
бюджетних асигнувань (рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Кечко проти України").

Достатніх правових підстав чи
застережень щодо неможливості
перерахування та виплат недоплаченої
грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до
ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми» за період з 26.06.2008 року
по 31.12.2008 року, суд апеляційної
інстанції не вбачає.

Згідно ст.202 КАС України підставами для
скасування постанови або ухвали суду
першої інстанції та ухвалення нового
рішення є порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, ч. 4
ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Франківського
відділу соціального захисту
управління соціального захисту
департаменту гуманітарної політики
Львівської міської ради задовольнити
частково.

Постанову Франківського районного
суду м. Львова від 17 серпня 2009 року у
справі №2а-1111/09 скасувати та прийняти
нову постанову, якою позовні вимоги
ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії
Франківського відділу соціального
захисту управління соціального
захисту департаменту гуманітарної
політики Львівської міської ради щодо
не проведення нарахування і виплати
ОСОБА_1 недоплаченої щомісячної
державної грошової допомоги по догляду
за дитиною до досягнення трирічного
віку відповідно до ст.43 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 26 червня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний рік.

Зобов'язати Франківський відділ
соціального захисту управління
соціального захисту департаменту
гуманітарної політики Львівської
міської ради провести нарахування і
виплату ОСОБА_1 недоплаченої
щомісячної державної грошової
допомоги по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку відповідно
до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» у розмірі, визначеному ст.15
Закону України «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми», за період з 26 червня 2008
року по 31 грудня 2008 року включно, із
врахуванням встановленого законом
прожиткового мінімуму для дітей віком
до 6 років на відповідний рік та
проведених виплат за вказаний період.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до суду
касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання нею
законної сили.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
В.С. Затолочний

суддя
З.М. Матковська