Справа № 2а-0370/2603/11
Суддя: Большакова О.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
876/6651/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

головуючого судді
Большакової О.О.,

суддів
Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання
Баранкевич А.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції на постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року в адміністративній справі за
позовом Луцької об'єднаної державної
податкової інспекції до Публічного
акціонерного товариства «Гнідавський
цукровий завод», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фієста
Плюс» про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

21 вересня 2011 року Луцька об'єднана
державна податкова інспекція (далі -
Луцька ОДПІ) звернулася з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Гнідавський цукровий завод»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фієста Плюс» (далі -
ТзОВ «Фієста Плюс») про стягнення
коштів, одержаних за нікчемними
правочинами, в тому числі з ПАТ
«Гнідавський цукровий завод» все
одержане ним в сумі 1720000 грн. за
нікчемним правочином, а саме договором
купівлі-продажу № 31 від 05.01.2011 року та
із ТзОВ «Фієста Плюс» все одержане ним
в сумі 1720000 грн. за нікчемним
правочином, а саме договором
купівлі-продажу № 31 від 05 січня 2011 року.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року у задоволенні позову відмовлено.

Із таким судовим рішенням не
погодилася Луцька об'єднана державна
податкова інспекція, подавши
апеляційну скаргу, в якій посилаючись
на порушення судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, невідповідність висновків суду
обставинам справи, просила скасувати
оскаржувану постанову. В якості
обґрунтування апелянт зазначив, що суд
першої інстанції дійшов невірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову, оскільки Луцькою
ОДПІ була проведена позапланова
невиїзна документальна перевірка ВАТ
«Гнідавський цукровий завод» з питань
здійснення фінансово-господарських
операцій з ТзОВ «Фієста Плюс» за період
з 01 січня 2011 року по 31 січня 2011 року, за
результатами якої 11 травня 2011 року
складено акт перевірки № 2742/23-2/00372658,
яким зафіксовано порушення п. 185.1 ст. 185,
п.п. 198.1, 198.2 ст. 198 Податкового кодексу
України, а також ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 207,
ст.ст. 207, 216 ЦК України в частині
недодержання вимог зазначених статей в
момент вчинення правочину, який не
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним,
зокрема, укладеного ВАТ «Гнідавський
цукровий завод» з постачальником - ТзОВ
«Фієста Плюс» на загальну суму 1720000
грн.. Цей договір суперечить інтересам
держави, спрямований на ухилення від
сплати податків, а тому є нікчемним.
Враховуючи викладене, всі отримані в
ході його виконання кошти підлягають
стягненню з відповідачів на користь
держави.

Представники сторін в судове засідання
не з'явилися, будучи належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи. Про причини неявки суду
повідомлено не було.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
10 травня 2011 року Луцькою ОДПІ проведено
документальну позапланову невиїзну
перевірку з питань здійснення
фінансово-господарських операцій з
ТзОВ «Фієста Плюс» за період з 01 січня
2011 року по 31січня 2011 року, про що
складено акт перевірки №2742/23-2/00372658від
11 травня 2011 року.

Згідно цього акту перевіркою
встановлено ряд порушень, вчинених ПАТ
«Гнідавський цукровий завод», а саме:

1) п. 185.1 ст. 185, п.п. 198.1, 198.2 ст. 198
Податкового кодексу України, в
результаті чого занижено ПДВ за січень
2011 року на суму 286 667грн.;

2) ч. 1 ст. 203, ст.ст. 207, 208, 215, 216 Цивільного
кодексу України в частині недотримання
в момент вчинення правочину вимог, які
не спрямовані на реальне настання
правових наслідків по договору № 31 від
05.01.2011 р., зазначений правочин між ПАТ
«Гнідавський цукровий завод» та ТзОВ
«Фієста Плюс» має ознаки нікчемності
та є нікчемним в силу закону.

Проведеною перевіркою встановлено
укладення відповідачами 05 січня 2011
року договору № 31, предметом якого є
поставка Продавцем (ТзОВ «Фієста Плюс»)
товару - БУМ (буртоукладочну машину) К65
М2 Б3К Покупцю (ПАТ «Гнідавський
цукровий завод») загальною вартістю
1720000 грн., в тому числі ПДВ - 286667грн..

На підставі вказаного договору, згідно
з видатковою накладною № 31 від 11 січня
2011 року та виписаною Продавцем
податковою накладною від 11 січня 2011
року №31, Покупцем відображено в
податковому обліку придбання БУМ К65 М2
Б3К на загальну суму 1720000 грн., в тому
числі ПДВ - 286 667 грн. Оплату за придбаний
товар проведено згідно з платіжними
дорученнями №№7456, 7458 від 23 березня 2011
року.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відсутність підстав для стягнення з
відповідачів коштів, виходячи з
наступного.

Підставою для висновків податкового
органу про нікчемність
вищезазначеного договору від 05 січня
2011 року та відсутність його реального
виконання сторонами став акт невиїзної
документальної перевірки ТзОВ «Фієста
Плюс» з питання дотримання вимог
податкового законодавства при
взаєморозрахунках з ПП «Віллія
Експортрейд» та з
контрагентами-покупцями за січень 2011
року, яким встановлено, що ТзОВ «Фієста
Плюс» за місцем реєстрації відсутні, а
також не виявлено основних засобів,
складських приміщень, транспортного та
торгівельного обладнання для
здійснення господарської діяльності.
Крім того, перевіркою встановлено
формування податкових зобов'язань та
податкового кредиту в січні 2011 року за
рахунок контрагента-постачальника - ПП
«Віллія Експортрейд», яке, однак, у свою
чергу, не відображало будь-яких даних
щодо проведення господарських
операцій із ТзОВ «Фієста Плюс» і
фактично поставок не здійснювало, що
свідчить про факт ведення останнім
діяльності, спрямованої на надання
податкової вигоди третім особам. Таким
чином, на думку податкового органу,
вищенаведене свідчить про
неможливість реального здійснення
ТзОВ «Фієста Плюс» господарських
операцій, в тому числі й по виконанню
договору №31 від 05 січня 2011 року,
укладеного із ПАТ «Гнідавський
цукровий завод», що підтверджується
також відсутністю в останнього
будь-яких документів на підтвердження
транспортування придбаного товару.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник
на свій розсуд володіє, користується та
розпоряджається належним йому майном і
має право вчиняти стосовно свого майна
будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно ч. 1 ст. 208 ГК України якщо
господарське зобов'язання визнано
недійсним як таке, що вчинено з метою,
яка завідомо суперечить інтересам
держави і суспільства, то за наявності
наміру в обох сторін - у разі виконання
зобов'язання обома сторонами - в доход
держави за рішенням суду стягується
все одержане ними за зобов'язанням, а в
разі виконання зобов'язання однією
стороною з другої сторони стягується в
доход держави все одержане нею, а також
усе належне з неї першій стороні на
відшкодування одержаного. У разі
наявності наміру лише в однієї зі
сторін усе одержане нею повинно бути
повернено другій стороні, а одержане
останньою або належне їй на
відшкодування виконаного стягується
за рішенням суду в доход держави.

Наведену норму слід застосовувати з
урахуванням того, що відповідно до ст.
228 Цивільного кодексу України правочин,
учинений з метою, яка завідомо
суперечить інтересам держави і
суспільства, водночас є таким, що
порушує публічний порядок, а отже, -
нікчемним.

При цьому, до правочинів, які порушують
публічний порядок, законодавець
відносить правочини, які спрямовані на
порушення конституційних прав і свобод
людини і громадянина, знищення,
пошкодження майна фізичної або
юридичної особи, держави, Автономної
Республіки Крим, територіальної
громади, незаконне заволодіння ним (ч. 1
ст. 228 Цивільного кодексу України). В
силу приписів частини 2 цієї ж статті
такі правочини є нікчемними.

Згідно з частинами першою та другою
статті 228 ЦК правочин вважається таким,
що порушує публічний порядок, якщо він
був спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Законом України від 2 грудня 2010 року №
2756-VI «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України у зв'язку з
прийняттям Податкового кодексу
України» (далі - Закон № 2756-VI) зазначену
статтю, зокрема, доповнено частиною
третьою, відповідно до якої у разі
недодержання вимоги щодо
відповідності правочину інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам такий правочин може бути
визнаний недійсним. Якщо визнаний
судом недійсний правочин було вчинено
з метою, що завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, то при
наявності умислу у обох сторін - в разі
виконання правочину обома сторонами - в
дохід держави за рішенням суду
стягується все одержане ними за угодою,
а в разі виконання правочину однією
стороною з іншої сторони за рішенням
суду стягується в дохід держави все
одержане нею і все належне - з неї
першій стороні на відшкодування
одержаного. При наявності умислу лише у
однієї із сторін все одержане нею за
правочином повинно бути повернуто
іншій стороні, а одержане останньою або
належне їй на відшкодування виконаного
за рішенням суду стягується в дохід
держави. Зазначений Закон в частині
вказаної зміни набрав чинності з дня
набрання чинності Податковим кодексом
України, тобто з 1 січня 2011 року.

Спірні правовідносини за договором
позивача з ТзОВ «Фіеста плюс» вникли
вже після набуття цим Законом чинності.

Таким чином, до вчинених у зазначений
період правопорушень має
застосовуватися той закон, під час дії
якого вони здійснені.

Отже, для стягнення санкцій,
передбачених ч. 1 ст. 208 ГК України та ст.
228 ЦК України, необхідним є визнання
судом правочину недійсним та наявність
умислу у сторін угоди (або однієї
сторони) на укладення угоди з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
та суспільства.

Проте, колегія суддів не вбачає, що
вказані обставини підтверджені
позивачем належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України
обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 11.08.2011 р. у
справі №2а/0370/2090/11 за позовом ПАТ
«Гнідавський цукровий завод» до
Луцької ОДПІ про визнання протиправним
та скасування податкового
повідомлення-рішення від 25.05.2011 р., яка
набрала законної сили згідно з ухвалою
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 20.11.2012 р.,
встановлено, що договір на поставку
обладнання № 31 від 05.01.2011 року,
укладений між ВАТ «Гнідавський
цукровий завод» та ТзОВ «Фієста Плюс»,
був направлений на реальне настання
правових наслідків, не суперечить
вимогам частини 1 статті 203 ЦК України і
не містить ознак нікчемного правочину,
що підтверджується доказами по справі.
Дані судові рішення констатували як
факт укладення сторонами договору, так
і його наступне виконання - поставку,
приймання, оплату, використання у
власній господарській діяльності.

Таким чином, враховуючи, що позивачем
не наведено обставин, які б
спростовували факт здійснення
господарської операції, достовірності
і повноти відображення та нарахування
податкових зобов'язань за цією
операцією, укладений договір судом не
був визнаний недійсним, суд першої
інстанції правильно дійшов висновку
про відсутність підстав для стягнення
з відповідачів коштів за вищевказаним
договором.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги є безпідставними.

Відповідно до частини 1 статті 200
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд апеляційної інстанції
залишає апеляційну скаргу без
задоволення, а постанову або ухвалу
суду - без змін, якщо визнає, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла до висновку, що
судом першої інстанції правильно
встановлені обставини справи, рішення
суду ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
тому підстав для задоволення
апеляційної скарги та скасування
судового рішення не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст. ст. 167, 195, 198, 199, 200,
205 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
залишити без задоволення, а постанову
Волинського окружного
адміністративного суду від 16 січня 2013
року в адміністративній справі №
2а/0370/2603/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.О. Большакова

Судді
І.В. Глушко

В.Я. Макарик

Повиний текст ухвали виготовлено 02
вересня 2014 року.