Справа № 344/4362/14-а
Суддя: Хоростіль Р. В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/4362/14-а
Провадження № 2-а/344/244/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд
Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді
Хоростіля Р.В.,

секретаря
Басюк С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу за позовом Приватного
підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Івано-Франківської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, - Фінансове управління
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з вказаним позовом
до відповідачів, в обґрунтування якого
покликалась на те, що 20.04.2004р. рішенням
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 131 їй
надано дозвіл на проведення
проектно-пошукових робіт для
будівництва закладу торгівлі з
адміністративно-побутовими
приміщеннями по вул. Гната Хоткевича.
14.12.2004р. рішенням виконавчого комітету
№ 457 надано дозвіл на будівництво
вказаного закладу торгівлі. 24.03.2010р.
відповідно до умов договором
купівлі-продажу земельної ділянки,
укладеного з Івано-Франківською
міською радою, нею отримано у власність
земельну ділянку по вул. Гната
Хоткевича, 63-А в м. Івано-Франківську,
загальною площею 0,0812га.

09.09.2010р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області їй надано
дозвіл на виконання будівельних робіт
№ 721 строком дії до 03.09.2012р.

17.11.2010р. рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 662
змінено склад забудовників за даним
об'єктом та включено до складу
співзабудовників ТзОВ «555-ТМ». Між нею,
ТзОВ «555-ТМ» та виконавчим комітетом
Івано-Франківської міської ради
17.11.2010р. укладено договір про пайову
участь замовників будівництва в
розвитку соціальної та
інженерно-транспортної інфраструктури
міста № 154.

31.10.2011р. вона отримала Декларацію про
готовність об'єкта до експлуатації.
Крім цього, для розроблення робочого
проекту та фактичного будівництва,
вона отримала ряд іншої документації,
однією з яких є технічні умови №
3097-2129(130/2010) та укладено договір про
надання доступу до електричних мереж
від 25.02.2010р. при цьому на забудовника
покладено обов'язок провести
реконструкцію трансформаторної
ділянки, що належить забудовнику.

Згідно з технічними умовами на
газопостачання, забудовника
зобов'язано провести реконструкцію ГРП
№ 26 по вул. Гната Хоткевича та
будівництво газопроводу, діаметром
150мм. Також вона отримала технічні
умови, затверджені КП
«Івано-Франківськводоекотехпром» від
29.09.2004р. № 349 на підключення закладу
торгівлі з адміністративно-побутовими
приміщеннями та визначено ряд вимог,
однією з яких є підключення до
водопостачання по вул. Молодіжній. Вона
згідно з технічними умовами на
водопостачання та водовідведення
виконала роботи із прокладання поза
майданчикових мереж водовідводу, що
підтверджується довідкою КП
«Івано-Франківськводоекотехпром» від
13.02.2012р. № д-10/12.

На виконання вимог норм Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», вона звернулась до
органів місцевого самоврядування з
проханням розглянути її питання щодо
прийняття в комунальну власність
інженерних мереж водопостачання та
водовідведення та зменшення розміру
відшкодування витрат на
інженерно-транспортну інфраструктуру
м. Івано-Франківська.

Однак відповідями від 27.02.2014р., 15.01.2013р.,
08.02.2013р. їй відмовлено у задоволенні її
клопотання щодо прийняття в комунальну
власність інженерних мереж з
незрозумілих мотивів, посилаючись на
те, що вказані інженерні мережі не
можуть бути використані для розвитку
та забезпечення водопостачання і
водовідведення інших об'єктів. Жоден з
відповідачів не розглянув і не надав
відповіді у формі рішення, як це
передбачено законодавством. Крім
цього, Закон України «Про регулювання
містобудівної діяльності» не містить
жодних посилань на те, що інженерні
мережі повинні забезпечувати інші
об'єкти нерухомості.

Виходячи з відповідей відповідача,
комісією з питань визначення пайової
участі замовників будівництва у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста порушуються
законні її права, передбачені ст. 30
Закону України «Про регулювання
містобудівної діяльності», а саме
прийняття органами місцевого
самоврядування в комунальну власність
інженерних мереж.

Тому просила суд визнати незаконною
бездіяльність Івано-Франківської
міської ради та виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, яка
полягає у не вчиненні дій щодо розгляду
питання про прийняття в комунальну
власність територіальної громади м.
Івано-Франківська інженерних мереж
водопостачання та водовідведення, які
виконані в обсязі проекту, погодженого
від 10.02.2005р. за № 1819 та 13.11.2011р. № 4864(ТУ №
349 від 29.09.2004р.) та зобов'язати
Івано-Франківську міську раду та
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради розглянути на чергових
засіданнях та прийняти в комунальну
власність територіальної громади
міста Івано-Франківська інженерні
мережі водопостачання та
водовідведення, які виконані в обсязі
проекту, погодженого від 10.02.2005р. № 1918
та 13.11.2011р. № 4864 (ТУ № 349 від 29.09.2004р.).

В судовому засіданні представник
позивача - ОСОБА_4 позовні вимоги
підтримав в повному обсязі,
покликаючись на викладені у заяві
обставини, просив позов задоволити.

Представник відповідачів
Івано-Франківської міської ради та
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради - Челах
А.В. в судовому засіданні позов
заперечив, покликаючись його на
передчасність, безпідставність та
необґрунтованість, при цьому зазначив,
що чинним законодавством України прямо
не передбачено безумовного обов'язку
відповідачів приймати в комунальну
власність територіальної громади м.
Івано-Франківська інженерні мережі.
Пояснив, що заяви позивача тричі
розглядались комісією з питань
визначення пайової участі замовників
будівництва у створенні і розвитку
інженерного-транспортної та
соціальної інфраструктури міста. В
задоволенні вимог таких заяв було
відмовлено з посиланням на те, що
мережі водопроводу та каналізації, які
прокладені позивачем до торгового
закладу з адміністративно-побутовими
приміщеннями, забезпечують
функціонування даного закладу і не
можуть бути використані для розвитку
та забезпечення водопостачання і
водовідведення інших об'єктів. У
зв'язку з чим просив у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача, - Чекайло
В.М. підтримав думку представника
відповідачів, просив в задоволенні
позову відмовити.

Заслухавши представника позивача,
представника відповідачів та
представника третьої особи, дослідивши
докази у справі, суд вважає наступне.

Ч. 1 ст. 6 КАС України закріплено право на
судовий захист, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Позивач таке право використала та
звернулася до суду з вказаним позовом.

Згідно з ст. 140 Конституції України
місцеве самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
(далі Закон) місцеве самоврядування в
Україні - це гарантоване державою право
та реальна здатність територіальної
громади - жителів села чи добровільного
об'єднання у сільську громаду жителів
кількох сіл, селища, міста - самостійно
або під відповідальність органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України.

Ст. 143 Конституції України визначено, що
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Таким чином Основний Закон визнає
право за органами місцевого
самоврядування самостійно вирішувати
питання місцевого значення, що цілком
узгоджується з положеннями п. 2 ст. 4
Європейської Хартії місцевого
самоврядування, відповідно до змісту
якого місцева влада в межах закону має
повне право вирішувати будь-яке
питання, що не вилучено із сфери її
компетенції і вирішення якого не
доручено жодному іншому органу.

Згідно ст. 4 Європейської Хартії
місцевого самоврядування від 15.10.1985р.,
яка ратифікована Україною 15.07.1997р.,
головні повноваження і функції органів
місцевого самоврядування визначаються
конституцією або законом. Однак, це
положення не перешкоджає наділенню
органів місцевого самоврядування
повноваженнями і функціями для
спеціальних цілей відповідно до
закону.

В судовому засіданні встановлено, що
09.09.2010р. Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано-Франківській області підприємцю
ОСОБА_1 надано дозвіл на виконання
будівельних робіт № 721 з будівництва
закладу торгівлі з
адміністративно-побутовими
приміщеннями на місці власного
павільйону склотари 7 на вул. Гната
Хоткевича. Строком дії дозволу до
03.09.2012р. (а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради № 662
від 17.11.2010р. «включено співзабудовником
ТзОВ «555-ТМ» на будівництво закладу
торгівлі з адміністративно-побутовими
приміщеннями на місці власного
павільйону склотари 7 на орендованій
земельній ділянці на вул. Г. Хоткевича,
яке здійснює підприємець ОСОБА_1
(дозвіл на будівництво підприємцю
ОСОБА_1 - рішення виконавчого комітету
міської ради від 14.12.2004р. № 457, пункт 5.5;
дозвіл на проект но-пошукові роботи -
рішення виконавчого комітету міської
ради від 20.04.2004р. № 131, пункт 1.3)».

З довідки № д-10/12 від 13.01.2012р., виданої КП
«Івано-Франківськводоекотехпром»
(а.с.7), вбачається, що «зовнішні
інженерні мережі водопостачання та
водовідведення підведені до торгового
закладу з адміністративно-побутовими
приміщеннями на вул. Г. Хоткевича, 63-А -
виконані в обсязі проекту (№
погодження 1819 віл 10.02.2005р. та 4864 від
13.11.2011р.). Виконано робіт з прокладання
водопроводу на суму 23013грн., та з
прокладання каналізації на суму
17033грн.»

Як вбачається з листа № 01-6/42/1 від
27.02.2014р. (а.с.8), наданого КП
«Івано-Франківськводоекотехпром» на
лист ОСОБА_1 від 10.02.2014р. № 3-12/14, зокрема
з п.п.3 та 4, «Прокладені до закладу
торгівлі по вул. Г. Хоткевича мережі
забезпечують водопостачання та
водовідведення безпосередньо
вказаного об'єкту і за своїм
призначенням виконують функції
водопровідного уводу та
каналізаційного випуску. У
відповідності з Правилами
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України,
затверджених Наказом
Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008р. № 190, КП
«Івано-Франківськводоекотехпром»
приймає на баланс водопровідні уводи
та каналізаційні випуски державного
житлового фонду, житлового-будівельних
кооперативів (ЖБК), ОСББ, а також
магістральні, вуличні та розподільчі
внутрішньоквартальні мережі
водопостачання та водовідведення
згідно з відповідними рішеннями
органів місцевого самоврядування.
Мережі торгового закладу не
відносяться до категорії мереж,
визначених п. 4 цього листа і
обслуговуються власниками даного
об'єкту».

Відповідно до п. 5 ст. 30 Закону України
«Про регулювання містобудівної
діяльності», якщо технічними умовами
передбачається необхідність
будівництва замовником інженерних
мереж або об'єктів інженерної
інфраструктури (крім мереж,
призначених для передачі та розподілу
електричної енергії, трубопроводів,
призначених для розподілу природного
газу, транспортування нафти та
природного газу) поза межами його
земельної ділянки, розмір пайової
участі у розвитку інфраструктури
населеного пункту зменшується на суму
їх кошторисної вартості, а такі
інженерні мережі та/або об'єкти
передаються у комунальну власність.

П. 5.2.1 Положення про пайову участь
замовників будівництва у створенні і
розвитку інженерно-транспортної та
соціальної інфраструктури міста (а.с.44)
передбачено, що якщо технічними
умовами передбачається необхідність
будівництва замовником інженерних
мереж або об'єктів інженерної
інфраструктури теплопостачання,
водопостачання та водовідведення поза
межами його земельної ділянки, розмір
пайової участі у розвитку
інфраструктури міста зменшується на
суму їх кошторисної вартості та актів
виконаних робіт, визначених згідно з
державними будівельними нормами,
стандартами та правилами, а такі
інженерні мережі та/або об'єкти
передаються у комунальну власність,
після погодження комісією з питань
визначення пайової участі замовників
будівництва у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста та відповідного
рішення сесії міської ради.

Цим положенням і вимогами вказаного
вище Закону у своїй роботі керується
комісія з питань визначення пайової
участі замовників будівництва у
створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста.

Судом встановлено, що позивач
неодноразово зверталась до органів
місцевого самоврядування із
відповідними зверненнями і Фінансовим
управлінням виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради на
такі надано письмові відповіді від
15.01.2013р. та 08.02.2013р. (а.с.9,10), з яких
вбачається, що комісією з питань
визначення пайової участі замовників
будівництва у створенні і розвитку
інженерно-транспортної та соціальної
інфраструктури міста її звернення
розглянуто, а вимоги таких відхилено з
посиланням на те, що мережі водопроводу
та каналізації прокладені до торгового
закладу з адміністративно-побутовими
приміщеннями по вул. Г. Хоткевича, 63-«А»
забезпечують функціонування даного
закладу і не можуть бути використані
для розвитку та забезпечення
водопостачання і водовідведення інших
об'єктів.

В той же час суд звертає увагу на те,
чинним законодавством України прямо не
передбачено безумовного обов'язку
відповідачів приймати в комунальну
власність територіальної громади м.
Івано-Франківська всі інженерні
мережі, які збудовані за межами
земельних ділянок приватних
забудівників та які забезпечують
необхідну експлуатацію лише цих
об'єктів нерухомості і не можуть бути
використані для розвитку та
забезпечення водопостачання і
водовідведення інших об'єктів.

Як вбачається з матеріалів справи,
Івано-Франківська міська рада жодного
рішення з цього приводу не приймала,
оскільки відповідною комісією не було
погоджено таку передачу інженерних
мереж з вказаних вище мотивів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Таким чином відмовляючи у задоволенні
вимог позивача, відповідачі та третя
особа, як орган місцевого
самоврядування, який здійснює
представництво інтересів
територіальної громади м.
Івано-Франківська, діяли відповідно до
вимог чинного законодавства та в межах
наданих їй повноважень, у спосіб
визначений Конституцією та
законодавством України. При цьому
бездіяльності цих органів в судовому
засіданні не встановлено, оскільки на
кожне звернення позивача, останній
була надана письмова вмотивована
відповідь.

Відповідно до ст. 11 КАС України, розгляд
і вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відтак, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень чинного законодавства
України та матеріалів справи, суд
вважає, що позовні вимоги Приватного
підприємця ОСОБА_1 є необґрунтованими
та такими, що до задоволення не
підлягають.

Відповідно до Конституції України,
Європейської Хартії місцевого
самоврядування від 15.10.1985р., Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», керуючись ст.ст. 2, 6-12, 158-163 КАС
України, -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні позову Приватного
підприємця ОСОБА_1 до Виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Івано-Франківської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача, - Фінансове управління
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, про
визнання дій незаконними та
зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, але якщо
апеляційна скарга не була подана в
строк, постанова набирає законної сили
після закінчення цього строку.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається через
Івано-Франківський міський суд
протягом 10 днів з дня її проголошення, а
у разі прийняття постанови в
письмовому провадженні апеляційна
скарга подається протягом 10 днів з дня
отримання копії постанови.

Головуючий-суддя
Хоростіль Р.В.

Повна постанова складено 01 вересня 2014
року.