Справа № 673/813/14-а
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 673/813/14-а
Головуючий у 1-й інстанції: Коваль Ф.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2014 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області на постанову Деражнянського
районного суду Хмельницької області
від 19 червня 2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити дії , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулась до Деражнянського
районного суду Хмельницької області із
позовом до Управління Пенсійного
фонду України у Деражнянському районі
Хмельницької області про визнання
відмови протиправною та зобов'язання
вчинити дії.

Постановою Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 19 червня
2014 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, відповідач подав апеляційну
скаргу, у якій просив скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення, яким відмовити
позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги
послався на неправильне застосування
судом першої інстанції норм
матеріального права, порушення норм
процесуального права, що, на його думку,
призвело до неправильного вирішення
спору.

У судове засідання представник
апелянта не з явився, хоча про дату, час
та місце розгляду справи повідомлений
завчасно та належним чином, про причини
неявки суд не повідомив.

Позивач надала заяву про розгляд
справи за її відсутності.

Колегія суддів, враховуючи приписи ч. 4
ст. 196 п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України, визнала
за можливе здійснювати розгляд справи
за відсутності представників сторін у
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши доводи апеляційної скарги
наявними у матеріалах справи
письмовими доказами, надавши їм оцінку,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційну скаргу слід
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції-без змін
виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено па
підтверджено під час апеляційного
розгляду справи, що з 25 квітня 2014 року
ОСОБА_3 призначено пенсію по
інвалідності відповідно до Закону
України «Про державну службу», що
підтверджується довідкою управління
Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі №824 від . червня
2014 року.

При розрахунку пенсії позивачки
управлінням Пенсійного фонду України в
Деражнянському районі було взято до
уваги довідки про складові заробітної
плати (за останні 24 календарні місяці
роботи або за будь-які 60 календарних
місяців роботи підряд перед зверненням
за пенсією), що подаються для
призначення пенсії відповідно до
Закону України «Про державну службу»,
форма яких затверджена постановою
правління Пенсійного фонду України №
5-1 від 14 лютого 2011 року.

Згідно з вказаними довідками при
розрахунку пенсії позивачки було
включено суму нарахованої їй за період
з 1 квітня 2009 року до 31 березня 2014 року
заробітної плати, на яку нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, азі
січня 2011 року - єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, у розмірі 118678,12
грн. ОСОБА_4 ж інших виплат, зокрема,
індексації у розмірі 22575,54 грн. та
матеріальної допомоги у розмірі 21249,87
грн. при розрахунку пенсії включено не
було.

Судом з'ясовано, що 27 травня 2014 року
позивачка звернулася до відповідача із
заявою про здійснення розрахунку
розміру її пенсії із включенням до сум
заробітної плати сум індексації,
матеріальної допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
матеріальної допомоги на оздоровлення
до відпусток, проте згідно з письмовим
повідомленням відповідача №22/к-4 від 28
травня 2014 року їй у цьому було
відмовлено із тих підстав, що
матеріальна допомога та індексація не
являються надбавкою чи премією в
розумінні ст. 33 Закону України «Про
державну службу».

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив із його
обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується із таким
висновком суду першої інстанції та
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 37 Закону України від 16
грудня 1993 року «Про державну службу»
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування.

Згідно із ч.2 ст. 33 цього Закону
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

Види надбавок, які враховуються при
призначенні пенсій відповідно до
Закону, встановлені постановою
Кабінету Міністрів України №268 від 09
березня 2006 року «Про упорядкування
структури та умов оплати праці
працівникам апарату органів
виконавчої влади, органів прокуратури,
судів та інших органів». До них
відносяться надбавки: за високі
досягнення у праці, за знання та
використання в роботі іноземної мови,
за почесне звання «заслужений»,
доплата за науковий ступень.

Згідно із ч.1 ст. 1 Закону України «Про
оплату праці» заробітна плата - це
винагорода, обчислена, як правило, у
грошовому виразі, яку за трудовим
договором власник або уповноважений
ним орган виплачує працівникові за
виконану роботу.

Статтею 2 цього Закону та Інструкцією
зі статистики заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13
січня 2004 року № 5, визначено структуру
заробітної плати, до якої входить:
основна та додаткова заробітна плата, а
також заохочувальні та компенсаційні
виплати, до яких належать виплати, у
тому числі компенсаційні та інші
грошові і матеріальні виплати, суми
виплат, пов'язані з індексацією
заробітної плати, матеріальна
допомога, яка надається всім або
більшості працівників, та виплати
соціального характеру.

Крім того, врегульовано види оплати
праці, що враховуються при обчисленні
пенсі, і статтею 66 Закону України від 5
листопада 1991 року «Про пенсійне
забезпечення».

Так, відповідно до частини першої цієї
статті, до заробітку для обчислення
пенсії включаються всі види оплати
праці (виплат, доходу), на які
відповідно до Закону України «Про збір
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування»
нараховується збір на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, в межах максимальної
величини фактичних витрат на оплату
праці найманих працівників,
оподатковуваного доходу (прибутку),
сукупного оподатковуваного доходу
(граничної суми заробітної плати
(доходу), з яких справляються страхові
внески (збори) до соціальних фондів, що
діяли на день одержання зазначеного
заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003
року «Про
загальнообов'язкове державн
е пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Аналізуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку про те, що
матеріальна допомога на оздоровлення,
матеріальна-допомога на вирішення
соціально-побутових питань та
індексація заробітної плати у
відповідності до наведених вище
нормативно-правових актів є складовою
заробітної плати. На їх суми
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, що відображено у
вищенаведеній довідці форми 5-1, наявній
в матеріалах справи.

З огляду на викладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку,
що отримувані застрахованою особою
суми виплат, з яких були фактично
нараховані та сплачені страхові внески
або збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування, повинні
враховуватися в заробіток (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії, незалежно від того, чи входять
вони до структури заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів
дійшла висновку, що доводи апеляційної
скарги не знайшли свого підтвердження
під час апеляційного розгляду, а
відтак,відсутні підстави для її
задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України у
Деражнянському районі Хмельницької
області залишити без задоволення, а
постанову Деражнянського районного
суду Хмельницької області від 19 червня
2014 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили в
порядку та в строки, передбачені ст. ст.
212, 254 КАС України.

Головуючий

Кузьмишин
Віталій Миколайович

Судді

Боровицький Олександр
Андрійович

ОСОБА_4