Справа № 357/6620/14-а
Суддя: Хрімлі О.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
357/6620/14-а Головуючий у
1-й інстанції: Кошель Л.М.
Суддя-доповідач: Хрімлі О.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого суддів при секретарі
Хрімлі О.Г., Коротких А.Ю., Літвіної
Н.М., Архіповій Л.В.,розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу ОСОБА_5 на постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 02 липня 2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_5 до Білоцерківської виправної
колонії Управління Державної
пенітенціарної служби України в м.
Києві та Київській області № 35, третя
особа, яка не заявляє самостійні вимоги
на предмет спору: Управління
Пенсійного фонду України у м. Білій
Церкві Київської області, про визнання
неправомірним рішення щодо відмови у
видачі довідки про заробітну плату, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_5 звернувся до Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
з адміністративним позовом до
Білоцерківської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області № 35 про визнання неправомірним
рішення щодо відмови у видачі довідки
про заробітну плату в зоні відчуження з
05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року з
урахуванням невиплачених сум;
зобов'язання видати довідку про
заробітну плату в зоні відчуження з 05
травня 1986 року по 08 травня 1986 року з
урахуванням невиплачених сум.

Постановою Білоцерківського
міськрайонного суду Київської області
від 02 липня 2014 року у задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
позивач звернувся до суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи, та просить скасувати постанову
суду першої інстанції та ухвалити нову,
якою задовольнити адміністративний
позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
необґрунтована та не підлягає
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, позивач є учасником
ліквідації аварії на ЧАЕС, інвалідом 2
групи, захворювання якого пов'язане з
виконанням службових обов'язків з
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
має посвідчення особи, яка постраждала
внаслідок Чорнобильської катастрофи
категорії 1, яке наявне в матеріалах
справи.

З 1994 року позивач перебуває на обліку в
УПФУ у м. Білій Церкві Київської
області та отримує пенсію по 2 групі
інвалідності, призначену відповідно до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Розмір пенсії позивача обраховано
відповідно до довідки № 108 про
заробітну плату (грошове забезпечення)
за роботу в зоні відчуження в м.
Чорнобилі з 05 травня 1986 року по 08 травня
1986 року по місцю роботи в Установі ЮА
45/35 на посаді начальника загону,
виданої Білоцерківською виправною
колонією № 35 у 1996 році. Згідно з
довідкою, фактична заробітна плата
позивача за роботу в зоні відчуження, з
якої визначається пенсія, становить
127,08 крб.

31 травня 2013 року Білоцерківська
виправна колонія № 35, в якій позивач
проходив службу та яка відрядила його
з 05 травня 1986 року по 08 травня 1986 року в
м. Чорнобиль для виконання робіт по
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
видала йому довідку № 145 про заробітну
плату (грошове забезпечення), отриману
за роботу у зоні відчуження.

Згідно з довідкою № 145 від 31 травня 2013
року, заробітна плата (грошове
забезпечення) за роботу ОСОБА_5 в зоні
відчуження з 05 травня 1986 року по 08
травня 1986 року, з якої визначається
пенсія, становить 244,36 крб.

11 червня 2013 року позивач звернувся до
УПФУ у м. Білій Церкві Київської
області із заявою про здійснення
перерахунку пенсії на підставі довідки
№ 145 від 31 травня 2013 року.

09 серпня 2013 року позивачу повідомлено,
що Білоцерківська виправна колонія № 35
відкликала видану нею довідку № 145 від
31 травня 2013 року для уточнення даних.

У березні 2014 року позивач повторно
звернувся до адміністрації
Білоцерківської виправної колонії № 35
з вимогою видати довідку про заробітну
плату за роботу в зоні відчуження з
урахуванням невиплачених сум.

Листом № 19-12-14/Ш-12 від 24 березня 2014 року
позивача повідомлено про відмову у
видачі довідки з посиланням на
відсутність первинних документів для
внесення до такої довідки відомостей
про подвійний оклад за посадою та
званням, наднормові години та премію.

Не погоджуючись з такими діями
відповідача та вважаючи їх
протиправними, позивач звернувся до
суду з адміністративним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, 13
червня 2013 року головним спеціалістом з
призначення пенсій УПФУ у м. Білій
Церкві Київської області проведена
зустрічна перевірка у Білоцерківській
виправній колонії № 35 з метою
перевірки документів, які б
підтверджували факт та період
виконання ОСОБА_5 робіт по ліквідації
аварії на ЧАЕС та обґрунтованості
видачі йому довідки № 145 від 31 травня 2013
року.

Як вбачається з акту зустрічної
перевірки, у Білоцерківській
виправній колонії № 35 маються в
наявності наступні первинні документи:
маршрутний лист № 200088 від 29 вересня 1994
року, виданий ГУ МВС України у
Київській області, та наказ УВС
Київської обласної ради народних
депутатів № 69 від 14 серпня 1986 року, які
підтверджують той факт, що ОСОБА_5 брав
участь у ліквідації наслідків аварії
на ЧАЕС в м. Чорнобиль з 05 травня 1986 року
по 08 травня 1986 року. Документи, які б
підтвердили кількість відпрацьованих
позивачем годин в зоні відчуження, у
Білоцерківській виправній колонії № 35
відсутні.

Згідно з особовими рахунками ОСОБА_5 за
1986 рік, основний оклад - 105 крб., оклад за
звання - 130 крб., доплата за режим - 10,50
крб., надбавка за вислугу років - 24,55 крб.
У березні 1986 року позивачу виплачена
13-та заробітна плата в сумі 53,40 крб., що
знайшло відображення в довідці № 108. У
серпні 1986 року позивач отримав
квартальну премію в сумі 15,98 крб., 1/3
якої в сумі 5,33 крб. зазначена в наданій
у 1996 році довідці. Згідно з особовим
рахунком за 1986 рік, нарахування премій,
передбачених діючою системою
преміювання на 1986 рік, позивачу не
проводилися. Положення про преміювання
на 1986 рік у Білоцерківській виправній
колонії № 35 відсутнє.

Перевіряючи обґрунтованість позовних
вимог та їх відповідність чинному
законодавству, колегія суддів виходить
з наступного.

Згідно зі ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»,
підставами для визначення статусу
учасника ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС є період роботи
(служби) у зоні відчуження, що
підтверджено відповідними
документами.

Підставою для визначення статусу
евакуйованих із зони відчуження,
відселених і таких, які самостійно
переселилися, відповідно до статті 4 є
довідка про евакуацію, відселення,
самостійне переселення.

Підставами для визначення статусу
потерпілих від Чорнобильської
катастрофи, які проживають або
працюють на забруднених територіях, є
довідка про період проживання, роботи
на цих територіях.

Видача довідок про період роботи
(служби) по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а також на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз
опромінення, відновлення їх шляхом
розрахунку здійснюється Кабінетом
Міністрів України за поданням
відповідних державних органів та
обласних державних адміністрацій.

Згідно з п. 7 Порядку обчислення пенсій
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23 листопада
2011 року, пенсії призваних на військові
збори військовозобов'язаних, які брали
участь в ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи та
працювали у зоні відчуження в 1986 - 1990
роках, призначаються виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи, з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня (незалежно від періоду
проведення розрахунку оплати праці за
умови, якщо такий розрахунок проведено
на підставі первинних документів про
місце роботи і тривалість робочого дня
згідно із сумарною кратністю оплати
праці, встановленою у відповідні
періоди за зонами небезпеки: у III зоні -
5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках
заробітна плата для розрахунку пенсії
не повинна бути нижчою від фактично
одержаної суми у зазначений період.

Проаналізувавши наведені законодавчі
норми, повно та всебічно дослідивши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що відповідач, відмовляючи у
видачі довідки про заробітну плату в
зоні відчуження з 05 травня 1986 року по 08
травня 1986 року з урахуванням
невиплачених сум, діяв на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією України та
чинним пенсійним законодавством, а
тому не порушив законних прав та
інтересів позивача, які передбачені
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України, в адміністративних справах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Колегія суддів вважає, що відповідачем
надано достатньо доказів
правомірності дій щодо відмови у
видачі довідки про заробітну плату в
зоні відчуження з 05 травня 1986 року по 08
травня 1986 року з урахуванням
невиплачених сум, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
документами та наведеними
законодавчими нормами.

З огляду на зазначене, колегія суддів
приходить до висновку про
безпідставність позовних вимог ОСОБА_5
до Білоцерківської виправної колонії
Управління Державної пенітенціарної
служби України в м. Києві та Київській
області № 35 про визнання неправомірним
рішення щодо відмови у видачі довідки
про заробітну плату.

Доводи апелянта спростовуються
вищенаведеним, матеріалами справи та
не відповідають вимогам чинного
законодавства.

Згідно зі ст.ст. 198 ч. 1 п. 1, 200 КАС України,
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів дійшла висновку про те, що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без
задоволення, постанову
Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області від 02 липня 2014 року -
без змін.

Повний текст ухвали виготовлений 01
вересня 2014 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
у повному обсязі шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
О.Г. Хрімлі

Судді
А.Ю. Коротких

Н.М. Літвіна

.

Головуючий суддя
Хрімлі О.Г.

Судді:
Коротких А. Ю.

Літвіна Н. М.