Справа № 805/5869/14
Суддя: Гайдар А.В.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Голубова Л.Б.
Суддя-доповідач - Гайдар А.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року
справа №805/5869/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючий суддя:
Гайдар А.В.,

судді:
Шальєва В.А.,

Яковенко М.М.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Донецького обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі № 805/5869/14 (головуючий І
інстанції - Голубова Л.Б.) за позовом
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
Державного підприємства «Вугільна
компанія «Краснолиманська» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих
місць, призначених для
працевлаштування інвалідів у 2013 роц в
сумі 2615292,16 грн. та пені в сумі 17260,98 грн.,
-

В С Т А Н О
В И В :

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року по адміністративній справі №
805/5869/14 у задоволенні позовних вимог
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів -
відмовлено. (арк..справи 48-50)

Не погодившись з рішенням суду першої
інстанції позивач - Донецьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звернулось з апеляційною
скаргою, пославшись на незаконність та
необґрунтованість постанови суду
першої інстанції, прийняту с
порушенням норм матеріального права,
просив постанову суду першої інстанції
скасувати і прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі. (арк.справи 53-55).

Апеляційний розгляд справи
здійснювався у порядку письмового
провадження з врахуванням приписів
частини 6 статті 128, пункту 2 частини 1
статті 197 КАС України з огляду на те, що
жодна з осіб, які беруть участь у справі
не прибула у судове засідання, хоча
вони були належним чином повідомленні
про дату, час і місце судового
засідання.

За правилами частини 1 статті 195 Кодексу
адміністративного судочинства
України, апеляційний перегляд
постанови суду першої інстанції
здійснюється в межах апеляційної
скарги.

Колегія суддів заслухавши доповідь
судді-доповідача, дослідивши матеріали
справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, вважає за
необхідне апеляційну скаргу залишити
без задоволення з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що Державне
підприємство «Вугільна компанія
«Краснолиманська» є юридичною особою,
зареєстроване та обліковується у
Єдиному державному реєстрі
підприємств та організацій України за
кодом 31599557 з 23 листопада 2001 року, що
доведено свідоцтвом про державну
реєстрацію юридичної особи серії А00 №
530201.

Спірні правовідносини врегульовано
Законом України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» від 21
березня 1991 року № 875-XII та Постановою
Кабінету Міністрів України «Про
реалізацію статей 19 і 20 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 31 січня 2007
року № 70 із змінами і доповненнями.

Основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам ефективно
реалізувати права та свободи людини і
громадянина та вести повноцінний
спосіб життя згідно з індивідуальними
можливостями, здібностями і інтересами
визначені положеннями Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» від 21 березня 1991
року №875-XII із змінами і доповненнями.

У відповідності зі статтею 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» для
підприємств, установ, організацій, у
тому числі підприємств, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичних осіб, які використовують
найману працю, установлюється норматив
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця

Підприємства, установи і організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою статті 19 вказаного Закону, і
забезпечують працевлаштування
інвалідів. При розрахунках кількість
робочих місць округляється до цілого
значення.

Згідно з частиною 3 статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно здійснюють
працевлаштування інвалідів у рахунок
нормативів робочих місць виходячи з
вимог статті 18 цього Закону.

Відповідно до статті 18 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» забезпечення прав
інвалідів на працевлаштування та
оплачувану роботу, в тому числі з
умовою про виконання роботи вдома,
здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій, чи
до державної служби зайнятості.

Підбір робочого місця здійснюється
переважно на підприємстві, де настала
інвалідність, з урахуванням побажань
інваліда, наявних у нього професійних
навичок і знань, а також рекомендацій
медико-соціальної експертизи.

Підприємства, установи, організації,
фізичні особи, які використовують
найману працю, зобов'язані виділяти та
створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально - економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Звіт складається роботодавцями щороку
і до 1 березня, наступного після
звітного періоду, подається або
надсилається рекомендованим листом за
місцем їх державної реєстрації
відділенню Фонду соціального захисту
інвалідів, як визначено у підпункті 2.1
пункту 2 Інструкції щодо заповнення
форми N 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість
і працевлаштування інвалідів»,
затвердженої наказом Міністерства
праці та соціальної політики України
від 10 лютого 2007 року № 42,
зареєстрованої в Міністерстві юстиції
України 13 лютого 2007 року за № 117/13384.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 31 січня 2007 року №70 «Про реалізацію
статей 19 і 20 Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» затверджений Порядок подання
підприємствами, установами,
організаціями та фізичними особами, що
використовують найману працю, звітів
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів та інформації, необхідної
для організації їх працевлаштування.
Згідно з абзацом 3 пункту 2 зазначеного
Порядку інформація про наявність
вільних робочих місць (вакантних посад)
для працевлаштування інвалідів
роботодавці подають центру зайнятості
за місцем їх реєстрації як платників
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування на випадок
безробіття.

Як вбачається з матеріалів справи,
державним підприємством «Вугільна
компанія «Краснолиманська» 24 лютого 2014
року подавалась до позивача звітність
про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік (а.с. 6). Згідно
даного звіту середньооблікова
кількість штатних працівників
підприємства складає 3899 осіб, у тому
числі інвалідів - 130, кількість
інвалідів, які повинні працювати на
підприємстві відповідача - 156.

Як зазначає у письмових поясненнях від
10 червня 2014 року відповідач, у
відповідності до наслідків атестації
згідно з наказом № 1697 від 22.11.2010 року
про результати атестації робочих місць
по умовам роботи відповідачем
працевлаштовано 130 інвалідів. (арк..
справи 46) Вказана обставина не є
спірною між сторонами.

У 2013 році нових вакансій на
підприємстві відкрито не було,
трудовий колектив відповідача згідно
штатного розпису було повністю
укомплектовано, в тому числі робочі
місця, не пов'язані зі шкідливими та
важкими умовами праці, на яких можуть
працювати інваліди.

Отже, для працевлаштування ще 26
інвалідів, як зазначає позивач на
підприємстві відсутні вільні вакансії.

З зазначених причин відсутності
вакансій державне підприємство
«Вугільна компанія «Краснолиманська»
протягом 2013 року не надавало
Красноармійському міському центру
зайнятості звіти про наявність
вакансій за формою № 3-ПН.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про
охорону праці» підприємства, які
використовують працю інвалідів,
зобов'язані створювати для них умови
праці з урахуванням рекомендацій
медико-соціальної експертної комісії
та індивідуальних програм
реабілітації, вживати додаткових
заходів безпеки праці, які
відповідають специфічним особливостям
цієї категорії працівників.

За приписами частини 3 статті 18-1 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів» державна
служба зайнятості здійснює пошук
підходящої роботи відповідно до
рекомендації МСЕК, наявних у інваліда
кваліфікації і знань, з урахуванням
його побажань.

Таким чином, нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні
передбачено, що на підприємства з метою
забезпечення права інвалідів на
працевлаштування покладений обов'язок
по забезпеченню певної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів, а не обов'язок по виявленню і
підбору інвалідів для
працевлаштування. Такий обов'язок
покладено на органи працевлаштування,
перелічені частиною 1 статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні».

Колегія суддів зазначає, що відповідно
до статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Матеріали справи свідчать про
виконання відповідачем обов'язку,
передбаченого нормами чинного
законодавства щодо соціальної
захищеності інвалідів в Україні, по
забезпеченню необхідної кількості
робочих місць для працевлаштування
інвалідів. Відповідачем вжито
передбачені чинним законодавством
заходи по пошуку інвалідів для
працевлаштування, що виключає
можливість накладення на нього
адміністративно-господарських
санкцій. Дана правова позиція
викладена в постанові Верховного Суду
України від 02 квітня 2013 року у справі за
позовом Луганського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до дочірнього підприємства
комунального підприємства
«Теплогорець» «Теплогорськ-Жилсервіс»
про стягнення
адміністративно-господарських санкцій
та пені.

Аналогічні обставини встановлені
постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 15 травня 2013
року по справі № 805/5654/13-а за позовом
Донецького обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
державного підприємства «Вугільна
компанія «Краснолиманська» про
стягнення
адміністративно-господарських санкцій
за невиконання нормативу робочих місць
для працевлаштування інвалідів у 2012
році та пені. У задоволенні
адміністративного позову було
відмовлено. Дана постанова залишена
без змін ухвалами Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 18 червня 2013 року та Вищого
адміністративного суду України від 17
вересня 2013 року, якими відмовлено у
задоволенні апеляційної та касаційної
скарг позивача.

Обставини, встановлені судовим
рішенням в адміністративній, цивільній
або господарській справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини, як
передбачено ч. 1 ст. 72 КАС України.

З огляду на вищезазначене, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про відмову в задоволенні
позовних вимог.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.
Не може бути скасовано правильне по
суті рішення суду з одних лише
формальних міркувань.

Таким чином, судова колегія вважає, що
рішення суду першої інстанції є
обґрунтованим, прийняте на підставі
з'ясованих та встановлених обставинах
справи, які підтверджуються доказами,
та ухвалив постанову з додержанням
норм матеріального і процесуального
права, а тому залишає апеляційну скаргу
без задоволення, а судове рішення без
змін.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність прийнятого
судом першої інстанції рішення.

Керуючись статтями 2, 11, 159, 160, 167, 184, 195, 197,
198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Донецького
обласного відділення фонду
соціального захисту інвалідів на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі № 805/5869/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 12 червня 2014
року у справі № 805/5869/14 - залишити без
змін.

Направити особам, які беруть участь у
справі протягом трьох днів з моменту
підписання копії даної ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками розгляду у письмовому
провадженні набирає законної сили
через п'ять днів після направлення її
копій особам, які беруть участь у
справі.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий суддя

А.В.Гайдар

Судді
В.А.
Шальєва

М.М.Яковенко