Справа № 805/11019/13-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2014 р. м. Київ
К/800/65146/13

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України в
складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Конюшка К.В.,

Зайця В.С.,

розглянувши у порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами адміністративну справу за
касаційною скаргою Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року та ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року у справі за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про
скасування рішення та стягнення
моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2
звернулася до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Костянтинівка та Костянтинівському
районі Донецької області про
скасування рішень від 11.03.2013 №01-50/45, від
11.03.2013 №01-50/46, від 13.03.2013 №01-50/63, від 13.03.2013
№ 01-50/64, від 11.03.2013 № 01-50/301, від 18.03.2013 №
01-50/335.

Ухвалою Донецького окружного
адміністративного суду від 24 липня 2013
року виділено в окреме провадження
справу за позовом фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області про
скасування рішення від 11.03.2013 №01-50/46 про
застосування фінансових санкцій на
суму 38,21 гривень.

Позивачем подано клопотання, в якому
фізична особа-підприємець ОСОБА_2 також
просила суд стягнути моральну шкоду у
розмірі 5000.00 грн. за рахунок держави або
органів місцевого самоврядування.

Позовні вимоги мотивовано
протиправністю оскаржуваного рішення
як такого, що прийнято за відсутності у
органу Пенсійного фонду повноважень на
застосування фінансових санкцій на
підставі пункту 4 частини дев'ятої
статті 106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" у зв'язку з втратою
зазначеними положеннями чинності на
підставі Закону України "Про збір та
облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування".

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01 жовтня 2013
року, залишеною без змін ухвалою
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 листопада
2013 року, позов задоволено частково:
скасовано рішення Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області від 11.03.2013
№01-50/46 про застосування штрафних
санкцій у розмірі 38,21 грн.; в іншій
частині у задоволенні позову
відмовлено.

У поданій касаційній скарзі Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області із посиланням
на порушення судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати оскаржувані судові
рішення.

Заслухавши доповідь судді Вищого
адміністративного суду України
стосовно обставин, необхідних для
прийняття рішення судом касаційної
інстанції, перевіривши і обговоривши
доводи касаційної скарги, правильність
правової оцінки обставин справи та
застосування судами першої та
апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що скарга не
підлягає задоволенню, з огляду на
наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено та матеріалами справи
підтверджено, що 11.03.2013 Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області проведено
позапланову документальну перевірку
фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 щодо
правильності нарахування, обчислення
та сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування та інших
платежів за період з 31.03.2002 по 11.03.2013, за
результатами якої складено акт
перевірки від 11.03.2013 №37/02-07.

Згідно з актом перевірки від 11.03.2013
№37/02-07 у 2005 році відповідно до журналу
по нарахуванню заробітної плати та
утриманням з неї, на заробітну плату
застрахованих осіб позивачем
нараховано страхові внески в розмірі
160,85 грн. та утримано страхових внесків
9,96 грн., у той же час суми нарахованих та
утриманих страхових внесків не
відображені у Додатку 23 за жовтень 2005
року. Страхувальником самостійно
донараховані страхові внески та
утримані внески в Додатку 23 за листопад
2005 року.

Згідно з журналом по нарахуванню
заробітної плати та утриманням з неї за
лютий 2009 року на заробітну плату
застрахованих осіб нараховано та
утримано страхових внесків в розмірі
199,20 грн. та 12,00 грн. відповідно, але за
даними звіту (Додаток 23) суми
нарахованих та утриманих страхових
внесків не відображено.
Страхувальником самостійно виправлено
порушення у березні 2009 року.

11.03.2013 відповідачем на підставі пункту 4
частини дев'ятої статті 106 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" у
зв'язку із самостійним донарахуванням
страхувальником сум своєчасно не
обчислених та несплачених страхових
внесків прийнято рішення №01-50/46, яким
до позивача застосовано штрафні
санкції у розмірі 38,21 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині
скасування рішення Управлінням
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області від 11.03.2013
№01-50/46, суд першої інстанції, з позицією
якого погодився суд апеляційної
інстанції, виходив з відсутності у
спірних правовідносинах в органу
Пенсійного фонду повноважень на
застосування фінансових санкцій,
встановлених частиною дев'ятою статті
106 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Зазначена позиція судів
попередніх інстанцій ґрунтується,
зокрема, на тому, що на момент
проведення перевірки у позивача була
відсутня заборгованість із сплати
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Колегія суддів, переглядаючи рішення
судів попередніх інстанцій в межах
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, погоджується із
позицією судів попередніх інстанцій
щодо протиправності оскаржуваного
рішення, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини дев'ятої
статті 106 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» в редакції, чинній до
01.01.2011, до страхувальників
застосовувались фінансові санкції за
донарахування територіальним органом
Пенсійного фонду або страхувальником
сум своєчасно не обчислених та не
сплачених страхових внесків
накладається штраф у розмірі 5
відсотків зазначених сум за кожний
повний або неповний місяць, за який
донараховано ці суми.

Із набранням чинності з 1 січня 2011 року
Законом України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
наведені вище норми матеріального
права були виключені.

Згідно з абзацом п'ятим пункту 7
Прикінцевих та перехідних положень
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі страхових внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
здійснюється фондами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування відповідно до
законодавства, що діяло на момент
виникнення такої заборгованості або
застосування штрафних санкцій.
Погашення заборгованості з
використанням коштів, що надходять у
рахунок сплати єдиного внеску,
забороняється.

Абзацом шостим цього ж пункту
встановлено, що на період до повного
стягнення заборгованості зі сплати
страхових внесків за діючими видами
загальнообов'язкового державного
соціального страхування та сум
штрафних санкцій, нарахованих та/або не
сплачених у період до 1 січня 2011 року, в
тому числі нарахованих внесків, строк
сплати яких на 1 січня 2011 року не настав,
та відповідних штрафних санкцій за
фондами загальнообов'язкового
державного соціального страхування
зберігаються повноваження щодо
контролю за правильністю нарахування,
своєчасністю сплати страхових внесків,
застосування фінансових санкцій, якими
вони були наділені до набрання
чинності цим Законом.

Наведене правило щодо збереження
порядку стягнення та контрольних
функцій фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
передбачених законодавством, чинним до
1 січня 2011 року, поширюється на
заборгованість зі сплати страхових
внесків та сум штрафних санкцій.

Судами попередніх інстанцій
встановлено факт відсутності у
позивача на момент прийняття
оскаржуваного рішення заборгованості
із сплати страхових внесків, у тому
числі строк сплати яких на 01.01.2011 не
настав, чи штрафних санкцій,
нарахованих та/або не сплачених у
період до 01.01.2011.

За вказаних обставин, колегія суддів
погоджується із позицією судів щодо
необґрунтованості посилання органу
Пенсійного фонду в обґрунтування
правомірності оскаржуваного рішення
на положення пункту 7 Прикінцевих та
перехідних положень Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", оскільки
однією із умов збереження в органу
Пенсійного фонду повноважень на
застосування фінансових санкцій є
наявність у страхувальника
заборгованості зі сплати страхових
внесків або ж фінансових санкцій, яка
судами попередніх інстанцій у спірних
правовідносинах не встановлена.

Так само, колегія суддів вказує на
необґрунтованість доводів касаційної
скарги в частині порушення судами
попередніх інстанцій норм
процесуального права щодо не
застосування наслідків пропуску
місячного строку звернення до суду.
Так, судом апеляційної інстанції
вказано на доведеність з боку позивача
поважності причин пропуску нею
місячного строку звернення до суду.

Крім того, виходячи з положень статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України в редакції на момент вчинення
відповідної процесуальної дії,
наявність заяви про поновлення строку
звернення до суду не є обставиною, з
якою положення зазначеної статті
пов'язують наявність у суду
повноважень на вирішення питання щодо
поновлення строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, виходячи з меж
касаційного перегляду, встановлених
статтею 220 Кодексу адміністративного
судочинства України, зважаючи на
обставини, встановлені судами
попередніх інстанцій на підставі
доказів, досліджених під час судового
розгляду справи, колегія суддів вказує
на обґрунтованість висновків судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для часткового задоволення
позову.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин
справи судами першої та апеляційної
інстанцій дана вірно, порушень норм
матеріального чи процесуального права
при ухваленні оскаржуваних судових
рішень судами не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 222, 224, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Костянтинівці та Костянтинівському
районі Донецької області залишити без
задоволення, а постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 01
жовтня 2013 року та ухвалу Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 19 листопада 2013 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута в порядку
ст.ст.235-2391 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Судді: