Справа № 823/1719/13-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Гаврилюк
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді -
Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В.,
Шурка О.І.,

при секретарі -
Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
товариства з додатковою
відповідальністю «Пальмірський
цукровий завод» на постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з додатковою
відповідальністю «Пальмірський
цукровий завод» до Золотоніської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2013 року товариство з
додатковою відповідальністю
«Пальмірський цукровий завод» (далі -
Позивач, ТДВ «ПЦЗ») звернулося до
Черкаського окружного
адміністративного суду з позовом до
Золотонівської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області (далі - Відповідач,
Золотоніська ОДПІ) про скасування
податкових повідомлень-рішень від
14.01.2013 року №20/, №22/, №19/2200.

Постановою Черкаського окружного
адміністративного суду від 03.07.2014 року
у задоволенні позовних вимог
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
оскільки Позивачем не спростовано
доводи Відповідача щодо
неправомірності формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість, підстави для
задоволення позову відсутні. Крім того,
суд погодився з твердженням
Золотоніської ОДПІ про відсутність
економічної доцільності у
правовідносинах ТДВ «ПЦЗ» з ТОВ
«Кернер-Трейд», а також фіктивного
характеру відносин х ТОВ «Мітекс».

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. При цьому
посилається на те, що суд першої
інстанції виніс оскаржуване рішення з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. Наголошує на
тому, що судом першої інстанції не були
належним чином досліджені всі наявні у
матеріалах справи докази, що призвело
до прийняття неправильного рішення.

Сторони, будучи належним чином
повідомлені про дату, час та місце
судового розгляду, у судове засідання
не прибули, а тому справа розглядалася
у порядку письмового провадження.

При цьому судовою колегією було
критично оцінено зміст направленої
телеграмою заяви про відкладення
розгляду справи у зв'язку з хворобою
представника та необхідності
опрацювання великої кількості
розрахунків, поданих у минулому
судовому засіданні з огляду на
наступне.

Колегією суддів береться до уваги, що
ухвалами Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.08.2014 року
відкрито апеляційне провадження у
справі та призначено розгляду справи
на 02.09.2014 року на 10:00.

У судовому засіданні 02.09.2014 року
представником Апелянта було заявлено
клопотання про відкладення розгляду
справи у зв'язку з необхідністю
ознайомитися з матеріалами справи, яке
було судом задоволено, а розгляд справи
відкладено на 09.09.2014 року. Однак,
протягом вказаного періоду Позивач не
скористався своїм процесуальним
правом на ознайомлення з матеріалами
справи, при цьому відповідної заяви до
канцелярії суду не надходило.

Крім того, необґрунтованим є
твердження Апелянта про неможливість
заміни представника ТДВ «ПЦЗ»,
оскільки, по-перше, у судовому
засіданні 02.09.2014 року були присутні два
представника Позивача - Скляр І.М. та
Свирид Н.М., по-друге, Апелянт не
позбавлений права направити до суду
іншого представника або особу, яка
уповноважена представляти інтереси
товариства за законом, адже судом не
визнавалася обов'язковою явка
конкретного представника.

Відповідно до ч. 1 ст. 195-1 КАС України
апеляційна скарга на рішення суду
першої інстанції має бути розглянута
протягом одного місяця з дня
постановлення ухвали про відкриття
апеляційного провадження, а апеляційна
скарга на ухвалу суду першої інстанції
- протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про відкриття
апеляційного провадження.

Приписи ч. 4 ст. 196 КАС України
неприбуття у судове засідання сторін
або інших осіб, які беруть участь у
справі, належним чином повідомлених
про дату, час і місце апеляційного
розгляду, не перешкоджає судовому
розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи стислі
строки розгляду справи судом
апеляційної інстанції, а також
зважаючи те, що неявка належним чином
повідомленої сторони не перешкоджає
розгляду справи, колегія суддів вважає
за необхідне у задоволенні клопотання
про відкладення розгляду справи
відмовити та провести розгляд справи
за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а рішення
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

Вирішуючи вказану справу, суд першої
інстанції встановив, що у грудні 2012
року працівниками Золотоніської ОДПІ
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТДВ «ПЦЗ»
з питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.01.2012 року по 30.09.2012 року та
дотримання вимог податкового
законодавства з податку на додану
вартість за жовтень 2012 року. У ході
перевірки податковим органом було
виявлено порушення Позивачем, зокрема,
п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.4 ст. 184 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 12 604 882,00 грн., у тому числі за
березень 2012 року на суму 163 739,00 грн., за
квітень 2012 року - 2 932,00 грн., за жовтень -
2012 року - 12 438 211,00 грн. Результати
перевірки зафіксовані в акті від 28.12.2012
року №1737/220/00373497. На підставі
викладених в акті перевірки висновків
Відповідачем 14.01.2013 року винесено
податкове повідомлення-рішення форми
«Р» №22/, яким Позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму 18
907 323,00 грн., у тому числі за основним
платежем - 12 604 882,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями - 6 302 441,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що у грудні 2012 року
працівниками Золотоніської ОДПІ було
проведено позапланову виїзну
перевірку ТДВ «ПЦЗ» з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства за період з
01.04.2010 року по 31.12.2011 року. У ході
перевірки податковим органом було
виявлено порушенням Позивачем: п. 185.1
ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п.п. 189.4, 189.6
ст. 189, п.п. 198.1, 198.3 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК
України, внаслідок чого занижено
податок на додану вартість на загальну
суму 12 455 260,00 грн. (у тому числі
завищено на серпень 2010 року на 16 679,00
грн., за жовтень 2010 року - 149 820,00 грн., за
листопад 2010 року - 623,00 грн., занижено за
лютий 2011 року - 20 000,00 грн., за березень
2011 року на 237 885,00 грн., за травень 2011
року на 96 443,00 грн., за червень 2011 року - 6
155 369,00 грн., за липень 2011 року на 195
029,00 грн., за серпень 2011 року на 1 658 029,00
грн., за вересень 2011 року - 590 666,00 грн.,
за жовтень 2011 року на 3 435 134,00 грн., за
листопад 2011 року на 233 827,00 грн. та
завищено залишок від'ємного значення,
який після бюджетного відшкодування
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду (рядок 24 декларації) за грудень
2011 року на 2 481 052,00 грн.). Результати
перевірки зафіксовані в акті від 29.12.2012
року №1747/220/00373497. На підставі
викладених в акті перевірки висновків
Відповідачем 14.01.2013 року винесені
податкові повідомлення-рішення: форми
«В4» №19/220, яким Позивачу зменшено
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 2
481 052,00 грн.; форми «Р» №20/, яким
Позивачу збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на загальну суму 13 983 432,00
грн., у тому числі за основним платежем -
12 455 260,00 грн. та штрафними
(фінансовими) санкціями - 1 528 172,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження вказані податкові
повідомлення-рішення залишені без
змін.

Вирішуючи питання про відповідність
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень вимогам
податкового законодавства, суд першої
інстанції встановив наступне.

Між ТОВ «Кернел-Трейд» (Постачальник)
та ТДВ «ПЦЗ» (Покупець) було укладено
договір №1-ПСЗ-ОС від 08.04.2011 року (далі -
Договір), за умовами якого Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупця олію соняшникову нерафіновану,
а Покупець зобов'язується прийняти та
оплатити Товар відповідно до умов
даного Договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
якість товару, що поставляється за
даним Договором, має відповідати
вимогам ДСТУ 4492:2005.

Згідно розділу 4 Договору умови
поставки: DDU - база наливних вантажів №2
ТОВ «Ойлтрантермінал», за адресою: м.
Миколаїв, вул. Айвазовського, 23/1, згідно
з правилами «Інкотермс - 2000». У випадку
розбіжностей умов цього Договору з
правилами «Інкотермс-2000», пріоритет
мають умови договору.

Термін поставки - з 01.07.2011 року по 30.09.2011
року. Датою поставки вважається дата
підписання Сторонами товарних
накладних на передачу-приймання Товару
та оформлення акту приймання-передачі.
Товар поставляється окремими партіями,
вагою не менше 60 тон (пункт 4.2).

Остаточна кількість Товару
визначається згідно ваги, вказаній у
видатковій накладній на Товар (пункт
4.3).

При виконання Договору Сторони
належним чином оформлюють податкові,
видаткові накладні та інші документи
на Товар згідно вимог чинного
законодавства (пункт 4.5.).

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, згідно додаткової угоди №1
від 30.09.2011 року до Договору термін
поставки продовжено до 31.12.2011 року.

Крім того, додатковою угодою №2 від
14.10.2011 року збільшено обсяги поставки,
ціну та вартість товару, а також
визначено термін поставки - з 01.07.2011
року по 30.06.2012 року.

Згідно додаткової угоди №3 від 27.06.2012
року збільшено ціну та вартість товару,
а також визначено термін поставки - з
01.07.2012 року по 31.12.2012 року.

На переконання Позивача, факт поставки
товару підтверджується наявними у
матеріалах справи копіями: податкових
накладних (т. 2 а.с. 95-102), видаткових
накладних (т. 2 а.с. 103-104), актів
прийому-передачі (т. 2 а.с. 105-106),
банківських виписок (т. 2 а.с. 107-113),
журналу довіреностей (т. 2 а.с. 120-121),
подорожній листів (т. 2 а.с. 122-123).

У подальшому, за твердженням ТДВ «ПЦЗ»,
придбаний у ТОВ «Кернел-Трейд» товар
було реалізовано Inerco Trade S.A. за
зовнішньоекономічним контрактом
№1112-PSP-І-1 від 07.10.2011 року.

На підставі викладених в актах
перевірки висновків податкового
органу щодо відсутності економічної
доцільності укладеного Договору, який
за своєю суттю є договором комісії та
спрямований на отримання податкової
вигоди Позивачем, суд першої інстанції
прийшов до висновку про відсутність
факту виконання сторонами
господарських зобов'язань.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що між ТОВ «Мітекс»
(Продавець) та ТДВ «ПЦЗ» (Покупець)
укладено договір постачання від 05.07.2011
року №050711 (далі - Договір №050711), за
умовами якого Продавець зобов'язується
постачати Покупцю певний товар, а
Покупець зобов'язується приймати цей
товар та своєчасно здійснювати його
оплату на умовах даного Договору.

Виконання договірних зобов'язань, на
думку Позивача, підтверджується
наявними у матеріалах справи копіями:
рахунку (т. 2 а.с. 212), накладної (т. 2 а.с.
213), податкової накладної (т. 2 а.с. 214),
банківської виписки (т. 2 а.с. 215), журналу
довіреностей (т. 2 а.с. 216).

На підставі викладених в акті
перевірки висновків податкового
органу, а також з огляду на встановлені
вище обставини, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що оскільки ТОВ
«Мітекс» не мало можливості
реалізувати товар Позивачу, первинні
документи не мають юридичної сили, а
відтак не можуть бути підставою для
формування податкового кредиту.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не може не
погодитися з огляду на наступне.

Приписами ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» визначено, що
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно ч. 1 ст. 9 вказаного Закону
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 року №88 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку первинні
документи повинні мати такі
обов'язкові реквізити: найменування
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), дата і місце складання, зміст та
обсяг господарської операції, одиниця
виміру господарської операції (у
натуральному та/або вартісному виразі),
посади і прізвища осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, особистий
чи електронний підпис або інші дані, що
дають змогу ідентифікувати особу, яка
брала участь у здійсненні
господарської операції.

Разом з тим, судовою колегією
враховується, що у разі якщо фактичного
здійснення господарської операції не
було, відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» господарською
операцією є дія або подія, яка викликає
зміни в структурі активів та
зобов'язань, власному капіталі
підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою
господарської операції є те, що вона
повинна спричиняти реальні зміни
майнового стану платника податків.

Так, згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України право
на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового
кодексу України податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Тобто, як вже було зазначено раніше,
обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

Слід зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість податкового кредиту
первинною документацією покладений на
платника-покупця товарів (робіт,
послуг), оскільки саме він виступає
суб'єктом, який обчислює кінцеву суму
податку, що підлягає сплаті до бюджету.
Отже, обов'язок довести правомірність
та обґрунтованість зменшення бази
оподаткування ПДВ, у тому числі шляхом
подання документів, які відповідають
критеріям статті 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», пункту 201.1 статті
201 Податкового кодексу України,
належить саме позивачу у справі. При
цьому підтверджувальні документи
повинні відображати достовірну
інформацію та підтверджувати
реальність виконаної операції.

На думку колегії суддів, Черкаський
окружний адміністративний суд
обґрунтовано погодився з позицією
податкового органу про те, що виконання
зобов'язань за Договором не призвели до
реальної зміни майнового стану ТДВ
«ПЦЗ», а виключно до зменшення
податкових зобов'язань Позивача,
пов'язаних зі здійсненням основної
господарської діяльності.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає за необхідне наголосити на тому,
що як з умов Договору, так і з умов
зовнішньоекономічного контракту
вбачається, що якість товару повинна
відповідати вимогам ДСТУ 4492:2005.

Згідно п. 12.1 ДСТУ 4492:2005 «Олія
соняшникова. Технічні умови» приймання
олії соняшникової здійснюють партіями.
Партія - кількість олії соняшникової з
однаковими фізико-хімічними
показниками згідно з видом, ґатунком і
маркою, яка призначена до одночасного
відвантаження і оформлена одним
документом, щодо якості та безпеки.

Тобто, обов'язковою умовою для
приймання олії соняшникової є
оформлення партії товару документом
щодо якості та безпеки.

Відповідно до п. 12.2 ДСТУ 4492:2005 приймання
продукції здійснюють згідно з ГОСТ 5471.

Пунктом 1.1 ГОСТ 5471 «Масла растительные.
Правила приемки и методы отбора проб»
передбачено, що рослинні олії
приймаються партіями.

Згідно п. 1.2 ГОСТ 5471 кожна партія
рослинної олії повинна
супроводжуватися документом про
якість із зазначенням: найменування
підприємства-виробника та його
товарного знака, адреси та
підпорядкування; маси нетто; номера
цистерни; найменування та сорту олії;
результати випробувань; зазначення
даного стандарту.

Всупереч вимог наведених вище ДСТУ
4492:2005 та ГОСТ 5471 Позивачем не було
надано необхідні за Договором
спеціальні документи, якими
підтверджується факт руху товару від
ТОВ «Кернер-Трейд» до ТДВ «ПЦЗ», що, на
думку колегії суддів, ставить під
сумнів участь Позивача у здійсненні
господарських операцій, пов'язаних з
придбанням та подальшим експортом
олії.

Що стосується правовідносин з ТОВ
«Мітекс», колегія суддів погоджується
з висновками суду першої інстанції про
відсутність підтвердження реальності
зазначеної господарської операції з
огляду на наступне.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст. 198 ПК
України податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт і послуг),
вартість яких відноситься до складу
витрат виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредит
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Тобто необхідною умовою для віднесення
сплачених у ціні товарів (послуг) сум
податку на додану вартість є факт
придбання товарів та послуг із метою їх
використання в господарській
діяльності.

Таким чином, витрати для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на прибуток, а також
податковий кредит для цілей визначення
об'єкта оподаткування податком на
додану вартість мають бути фактично
здійснені і підтверджені належним
чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків.

Разом з тим, Позивачем не подано
доказів використання придбаних у ТОВ
«Мітекс» муфт ЕТМ у власній
господарській діяльності, або
принаймні факту оприбуткування у
відповідності до вимог чинного
законодавства вказаних
товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій, зокрема, з
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг.

Згідно п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними або оформлені з
порушенням вимог чи не підтверджені
митними деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу).

У разі якщо на момент перевірки
платника податку органом державної
податкової служби суми податку, які
попередньо віднесені до податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до закону.

При цьому колегією суддів
враховується, що встановлення факту
нереальності вчинення господарської
операції не потребує з'ясування змісту
умислу учасників такої операції.
Відсутність реально вчиненої
господарської операції та, як наслідок,
юридична дефектність відповідних
первинних документів за змістом пункту
44.1 ст. 44 Податкового кодексу України не
дозволяє формувати дані податкового
обліку незалежно від спрямованості
умислу платників податку - учасників
відповідної операції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених такими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з
додатковою відповідальністю
«Пальмірський цукровий завод» -
залишити без задоволення, а постанову
Черкаського окружного
адміністративного суду від 03 липня 2014
року у справі за адміністративним
позовом товариства з додатковою
відповідальністю «Пальмірський
цукровий завод» до Золотоніської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Черкаській області про
скасування податкових
повідомлень-рішень - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.