Справа № 810/4086/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2014 року 810/4086/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до Управління
праці та соціального захисту населення
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського
окружного адміністративного суду з
позовом до Управління праці та
соціального захисту населення
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області про
визнання дій відповідача щодо відмови
позивачеві у встановленні статусу
інваліда війни та видачі відповідного
посвідчення протиправними та
зобов'язання відповідача встановити
позивачеві статус інваліда війни та
видати відповідне посвідчення.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що він приймав участь
у ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи у складі невоєнізованого
формування Цивільної оборони
Чорнобильського району від
Білоцерківського комунального
шляхового ремонтно-будівельного
управління і був залучений до заходів
цивільної оборони, є учасником
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС,
має посвідчення особи, постраждалої
внаслідок Чорнобильської катастрофи
1-ої категорії та є інвалідом другої
групи довічно внаслідок виконання
робіт по ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи, а тому,
відповідно до пункту 9 статті 7 Закону
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
право на отримання статусу «інвалід
війни» та отримати відповідне
посвідчення.

Надані позивачем документи, що
підтверджують його право на отримання
статусу інваліда війни не були
враховані відповідачем під час
прийняття рішення, що на думку
позивача, є підставою для визнання дій
відповідача щодо відмови у наданні
зазначеного статусу та видачі
відповідного посвідчення
неправомірними.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволені
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що ним правомірно
було відмовлено у наданні позивачу
статусу учасника інваліда війни
оскільки, позивачем не надано доказів
його участі у складі формувань
цивільної оборони.

Представники сторін у судове
засідання, призначене на 26.08.2014, не
з'явились. Разом з цим, матеріали справи
містять письмові клопотання про
розгляд справи за відсутності
представників сторін.

Керуючись положеннями частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і
матеріали, оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі з огляду
на таке.

Згідно Положення про невоєнізовані
формування Цивільної оборони і норми
оснащення (табелювання) їх
матеріально-технічними засобами,
введеного в дію наказом начальника
Цивільної оборони СРСР - заступника
Міністра оборони СРСР від 06.07.1975 №90, «в
состав формирований зачисляются в
обязательном порядке граждане СССР
мужчины в возрасте от 16 до 60 лет и
женщины от 16 до 55 лет …
Невоенизированные формирования
гражданской обороны, которые могут
использоваться в мирное время для
борьбы с массовыми лесными пожарами,
ликвидации последствий стихийных
бедствий, крупных аварий и катастроф,
комплектуются личным составом путём
привлечения в эти формирования в
обязательном порядке рабочих, служащих
и колхозников…».

Як вбачається із змісту доданого до
позовної заяви витягу із наказу
Білоцерківського шляхового
ремонтно-будівельного управління від
30.03.1987 № 80, у зв'язку із триваючими
роботами по ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЄС на
підставі телефонограми треста від
28.03.1987 машиніста автогрейдера ОСОБА_1
було відкомандировано у м. Чорнобиль з
30.03.1987 по 09.04.1987 для виконання робіт
(а.с.24).

Вказана обставина підтверджується
також довідкою Комунального
підприємства «Білоцерківське міське
шляхово-експлуатаційне управління»,
відповідно до якої ОСОБА_1 у період з
30.03.1987 по 14.04.1987 приймав участь у
ліквідації аварії на Чорнобильській
АЕС у складі формувань цивільної
оборони Білоцерківського комунального
шляхового ремонтно-будівельного
управління (а.с.23).

Відповідно до виписки із акта огляду
медико-соціальної експертної комісії
(МСЕК) серія КИО-1 № 293797 позивачу з 24.11.2006
встановлено другу групу інвалідності у
зв'язку із роботами по ліквідації
наслідків аварії на ЧАЕС (безстроково)
(а.с.13).

Причинний зв'язок хвороб (хронічна
виразкова хвороба ДПК і шлунку, важкий
перебіг з частими загостреннями; стан
після резекції шлунку по Більрот 1;
спайкова хвороба черевної порожнини)
та інвалідності ОСОБА_1 з дією
іонізуючого випромінювання та інших
шкідливих чинників внаслідок аварії на
Чорнобильській АЕС підтверджується
також експертним висновком Київської
регіональної міжвідомчої експертної
комісії по встановленню причинного
зв'язку хвороб, інвалідності та смерті
з дією іонізуючого випромінювання та
інших шкідливих чинників внаслідок
аварії на Чорнобильській АЕС від 26.09.2006
№ 777 (а.с.14).

Позивач має статус особи, яка
постраждала внаслідок Чорнобильської
катастрофи (категорія 1) безстроково, що
підтверджено відповідним посвідченням
серії НОМЕР_1 та згідно вкладки НОМЕР_2
до посвідчення, позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС (а.с.12).

Судом встановлено, що позивач
звертався до відповідача із заявою про
встановлення йому статусу інваліда
війни. Однак, Управління праці та
соціального захисту населення
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області своїм
листом від 18.02.2014 № 381 повідомило
позивача про відсутність підстав для
встановлення йому статусу інваліда
війни, оскільки позивачем не надано
довідки Департаменту з питань
цивільного захисту та ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та документи, які б засвідчували його
участь у складі формувань Цивільної
оборони (а.с.9).

Надаючи правову оцінку
відносинам, що виникли між сторонами,
суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
закріплено обов'язок органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» (далі по тексту
Закон) цей закон спрямований на захист
ветеранів війни шляхом: створення
належних умов для підтримання здоров'я
й активного довголіття; організації
соціального та інших видів
обслуговування, зміцнення
матеріально-технічної бази створених
для цієї мети закладів і служб та
підготовки відповідних спеціалістів;
виконання цільових програм
соціального і правового захисту
ветеранів війни; надання пільг, переваг
та соціальних гарантій у процесі
трудової діяльності відповідно до
професійної підготовки і з урахуванням
стану здоров'я.

Відповідно до пункту 9 частини другої
статті 7 Закону, до інвалідів війни
належать також інваліди з числа осіб,
залучених до складу формувань
Цивільної оборони, які стали
інвалідами внаслідок захворювань,
пов'язаних з ліквідацією наслідків
Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 7 Положення про
порядок видачі посвідчень і нагрудних
знаків ветеранів війни, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12.05.1994 № 302, "Посвідчення інваліда
війни", "Посвідчення учасника війни" і
відповідні нагрудні знаки,
"Посвідчення члена сім'ї загиблого"
видаються органами праці та
соціального захисту населення за
місцем реєстрації громадянина.

Відповідно до пункту 10 цього Положення,
"Посвідчення інваліда війни" видається
на підставі довідки медико-соціальної
експертної комісії про групу та
причину інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи,
Департаментом з питань цивільного
захисту та ліквідації наслідків
Чорнобильської катастрофи Київської
обласної державної адміністрації (далі
- Департамент) листом від 04.06.2014 №
01.01-09/864 надана відповідь на запит
представника позивача, у якому,
зокрема, зазначено, що Департамент не
володіє документами або інформацією
щодо участі формувань Цивільної
оборони Білоцерківського КШРБУ в
роботах по ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, а відтак, не може
підтвердити або спростувати вказаного
факту (а.с.20).

Також, у вказаному листі Департамент із
посиланням на лист Міністерства
надзвичайних ситуацій від 07.11.2008 №
05-15194/194 повідомив, що підтвердження
факту залучення особи до складу
об'єктів формувань Цивільної оборони
належить до повноважень відповідних
підприємств, установ та організацій.

Аналогічна правова позиція викладена і
у наданих Департаментом на вимогу суду
письмових поясненнях по справі, у яких
зокрема зазначено, що належним
підтвердженням факту участі позивача у
формуваннях Цивільної оборони по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС є довідка
Комунального підприємства
«Білоцерківське міське
шляхово-експлуатаційне управління»
(а.с.56).

З огляду на зазначене, судом
встановлено, що компетентним органом, а
саме Комунальним підприємством
«Білоцерківське міське
шляхово-експлуатаційне управління»
позивачеві видана довідка, яка
підтверджує його участь у ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи у
складі формувань Цивільної оборони, що
відповідає змісту пункту 9 частини ІІ
статті 7 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту».

А відтак, зазначені документи
підтверджують факт участі позивача у
ліквідації наслідків Чорнобильської
катастрофи у складі формувань
Цивільної оборони та отримання ним
інвалідності, яка пов'язана з
виконанням робіт по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС.

За загальним правилом, що випливає з
принципу змагальності, кожна сторона
повинна подати докази на підтвердження
обставин, на які вона посилається, або
на спростування обставин, про які
стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог
відповідач, як суб'єкт владних
повноважень, не довів належними та
допустимими доказами правомірність
своїх дій та прийнятого рішення.

Разом з цим, наявність відповідних
документів, зокрема, посвідчення особи,
яка постраждала внаслідок
чорнобильської катастрофи, довідки
медико-соціальної експертної комісії
про групу та причину інвалідності,
довідки Комунального підприємства
«Білоцерківське міське
шляхово-експлуатаційне управління»,
виписки із наказу Білоцерківського
шляхового ремонтно-будівельного
управління підтверджують факт участі
позивача у відповідні періоди у
ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у
складі формування Цивільної оборони, а
встановлення позивачеві ІІ групи
інвалідності внаслідок захворювань,
пов'язаних з роботами по ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
свідчить про наявність законодавчо
визначених підстав для отримання
позивачем пільг відповідно до положень
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту».

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності, суд дійшов
висновку, що викладені у позовній заяві
доводи позивача є обґрунтованими, а
його вимоги такими, що підлягають
задоволенню.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Оскільки спір вирішений на
користь позивача, який в силу приписів
статті 5 Закону України «Про судовий
збір» звільнений від сплати судового
збору, а доказів понесення ним інших
судових витрат суду не надано, судові
витрати стягнення з бюджету не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122,
136, 157 - 163, 167, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Управління праці та
соціального захисту населення
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області щодо
відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу
інваліда війни та видачі відповідного
посвідчення, - протиправними.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Сквирської районної державної
адміністрації Київської області
встановити ОСОБА_1 статус інваліда
війни та видати ОСОБА_1 посвідчення
інваліда війни у порядок та спосіб,
визначений законодавством.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 29 серпня 2014 року