Справа № 815/4215/14
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4215/14
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року Одеський
окружний адміністративний суд у
складі:

головуючого
судді - Завальнюк І.В.,

за участю секретаря - Чернобай
А.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одесі справу за
адміністративним позовом Державного
підприємства «Одеський морський
торговельний порт» до Державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області про визнання
протиправними та скасування приписів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним
позовом, в якому просить визнати
протиправними та скасувати приписи №
001615 від 02.06.2014 року та № 002171 від 10.07.2014
року.

В обґрунтування адміністративного
позову позивач (Державне підприємство
«Одеський морський торговельний порт»;
далі - Порт чи ДП «ОМТП») зазначив, що
висновки в акті перевірки від 02.06.2014
року № 001110, на підставі якого видані
припис № 001615 від 02.06.2014 року та
повторний припис № 002171 від 10.07.2014 року,
є безпідставними та не відповідають
чинному законодавству України. Так,
земельні ділянки орієнтовною площею 35,4
га, Карантинний мол, Митна пл., 1/1 під
виробничими спорудами (складські
площі); орієнтованою площею 30 га,
Платонівський мол, Митна пл., 1/2, для
обслуговування будівель та споруд;
Митна пл., 1/3 для обслуговування
будівель та споруд; земельна ділянка
орієнтовною площею 12,6 га,
Андросовський мол, Митна пл., 1/4, для
обслуговування будівель та споруд;
земельна ділянка орієнтовною площею 2,3
га, Гефта, 3/2, для обслуговування
нежитлових будівель (відкритий
складський майданчик); земельна
ділянка орієнтовною площею 3,3 га Митна
пл., 1/6, для обслуговування нежитлових
будівель та споруд, є основною
територією порту, фактично займаною
об'єктами портової інфраструктури, є
штучно створеною: намитою, насипаною
або створеною із застосування інших
гідротехнічних технологій в межах
акваторії Чорного моря за власні кошти
Одеського порту. Відповідно до рішення
Одеської міської ради від 16.08.1997 року №
502 Порту відведено у постійне
користування 109,4 га земель, на яких
розташовані основні території порту, в
склад яких входили зазначені земельні
ділянки. На виконання зазначеного
рішення Порту виданий Державний акт
ІІ-ОД № 0040338, однак на підставі протесту
прокуратури від 23.12.1998 року № 04/5830-98
рішенням Одеської міської ради від
25.12.1998 року попереднє рішення № 502 від
16.08.1997 року скасовано. Після скасування
зазначеного рішення ця територія
залишається належним чином
невиділеною і ненаданою в користування
Порту, не зважаючи на неодноразові
звернення адміністрації Порту з
проханням ініціювати вирішення
питання про відведення земель водного
фонду Міністерством юстиції України та
Кабінетом Міністрів України. Втім,
основна територія Порту, на якій
розташовані вищевказані земельні
ділянки, не внесена у межі ні однієї
адміністративно-територіальної
одиниці. Крім цього, на даний час не
врегульовано питанням, ким саме будуть
видаватися правовстановлюючі
документи на право постійного
користування землями водного фонду,
зайнятого морями. Отже
правовстановлюючі документи на
споруди (складські майданчики),
розташовані на зазначених земельних
ділянках не оформлювалися у зв'язку із
тим, що при оформленні свідоцтв на
право власності на об'єкти нерухомого
майна виникали значні труднощі,
оскільки міськрада відмовляла у видачі
свідоцтв, посилаючись на те, що не
надані документів (акт про право
власності на землю та акт комісії про
прийняття об'єкта і введення його в
експлуатацію), передбачені наказом
Міністерства юстиції України № 6/5 від
28.01.2003 року. При цьому БТІ відмовлялось
виконувати роботи по інвентаризації та
видачі технічного паспорту на
складські майданчики, відкриті склади
та гідротехнічні споруди. Зважаючи на
те, що практика оформлення земельних
ділянок, що не були внесені у Державний
земельний кадастр, фактично відсутня, а
відповідний орган, який може надати
дозвіл на розроблення документації із
землеустрою, не визначений,
представник відповідача просив
скасувати спірні приписи.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги із викладених
вище підстав підтримала у повному
обсязі та просила задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав у
повному обсязі, в задоволенні позову
просив відмовити, зазначивши, що на
момент перевірки у ДП «ОМТП» були
відсутні правовстановлюючі документи
на земельну ділянку та зазначена
земельна ділянка фактично
використовувалась, отже висновки про
допущення Портом порушень земельного
законодавства є правомірними.
Враховуючі встановлені порушення
законодавства та в силу положень ч.7 ст.7
Закону України «Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності» державним
інспектором обґрунтовано видано
припис щодо їх усунення № 001615 від 02.06.2014
року. В подальшому, встановивши в ході
позапланової перевірки факт його
невиконання, інспектором видано
повторний припис від 10.07.2014 року № 002171
про усунення виявлених порушень, як це
передбачено Порядком оформлення,
вручення (надсилання) приписів у разі
виявлення порушень земельного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 19.02.2013 року №
104. Зважаючи на правомірність спірних
приписів, при наявності порушень вимог
земельного законодавства при
користуванні Портом земельними
ділянками, представник відповідача
просив відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
суд дійшов висновку про
необґрунтованість адміністративного
позову та відсутність підстав для його
задоволення.

Судом встановлено, що на підставі
наказу начальника Державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області № 711пр від 29.05.2014 року державним
інспектором проведено позапланову
перевірку ДП «ОМТП» з питань
дотримання вимог земельного
законодавства при використанні земель
державної та комунальної власності, за
результатами якої складено акт від
02.06.2014 року № 001110.

При перевірці стану додержання вимог
земельного законодавства щодо
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності м. Одеси,
Митна площа,1, інспектором сільського
господарства в Одеській області було
встановлено, що ДП «ОМТП» використовує
земельні ділянки орієнтовною площею 35,4
га, Карантинний мол, Митна пл., 1/1 під
виробничими спорудами (складські
площі); орієнтованою площею 30 га,
Платонівський мол, Митна пл., 1/2, для
обслуговування будівель та споруд;
Митна пл., 1/3 для обслуговування
будівель та споруд; земельна ділянка
орієнтовною площею 12,6 га,
Андросовський мол, Митна пл., 1/4, для
обслуговування будівель та споруд;
земельна ділянка орієнтовною площею 2,3
га, Гефта, 3/2, для обслуговування
нежитлових будівель (відкритий
складський майданчик); земельна
ділянка орієнтовною площею 3,3 га Митна
пл., 1/6, для обслуговування нежитлових
будівель та споруд. Правовстановлюючі
документи на землекористування на
зазначені земельні ділянки відсутні,
що не відповідає положенням ст.ст.125, 126
Земельного кодексу України.

На підставі вищезазначеного акту
перевірки та відповідно до ст.144 ЗК
України, ст.ст. 5, 6, 10 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», ст.ст. 18-1, 19 Закону
України «Про охорону земель», п.п. 4, 5, 6
Положення про Державну інспекцію
сільського господарства України,
затвердженого Указом Президента
України від 13.04.2011 року № 459, п.п. 4, 6
Положення про державну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 23.12.201 року № 770, інспектором
видано припис від 02.06.2014 року № 001615,
відповідно до якого ДП «ОМТП» у
тридцятиденний термін належало
усунути виявлені перевіркою порушення
(про виконання припису повідомити до
02.07.2014 року). Зазначений припис вручено
02.06.2014 року уповноваженій особі ДП
«ОМТП».

Не погодившись викладеними в акті
перевірки від 02.06.2014 року № 001110
висновками та виданим на його підставі
приписом, ДП «ОМТП» направило до
Держінспекції сільського господарства
заперечення від 12.06.2014 року № 41-11/723, які
були залишені без задоволення.

У відповідності до Порядку оформлення,
вручення (надсилання) приписів у разі
виявлення порушень земельного
законодавства, затвердженого наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 19.02.2013 року №
104, інспектором проведено позапланову
перевірку виконання вимог припису від
02.06.2014 року № 001110, в ході якого
встановлено його невиконання, у зв'язку
із чим державним інспектором
сільського господарства в Одеській
області видано повторний припис від
10.07.2014 року № 002171 про усунення
виявлених порушень (вручений 10.07.2014
року).

Зазначені факти не заперечувалися
представниками сторін в судовому
засіданні, в суду не виникає сумніву
щодо достовірності цих обставин та
добровільності їх визнання, а отже, в
силу ч.3 ст.72 КАС України, означені факти
є встановленими.

Оцінивши належність, допустимість,
достовірність наданих сторонами
доказів, а також достатність та
взаємний зв'язок у їх сукупності, суд
вважає зазначені приписи
обґрунтованими, а позовні вимоги
такими, що не підлягають задоволенню у
зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи
земельні ділянки орієнтовною площею 35,4
га, Карантинний мол, Митна пл., 1/1 під
виробничими спорудами (складські
площі); орієнтованою площею 30 га,
Платонівський мол, Митна пл., 1/2, для
обслуговування будівель та споруд;
Митна пл., 1/3 для обслуговування
будівель та споруд; земельна ділянка
орієнтовною площею 12,6 га,
Андросовський мол, Митна пл., 1/4, для
обслуговування будівель та споруд;
земельна ділянка орієнтовною площею 2,3
га, Гефта, 3/2, для обслуговування
нежитлових будівель (відкритий
складський майданчик); земельна
ділянка орієнтовною площею 3,3 га Митна
пл., 1/6, для обслуговування нежитлових
будівель та споруд, є основною
територією ДП «ОМТП», фактично
займаною об'єктами портової
інфраструктури.

Факт неоформлення правовстановлюючих
документів представником ДП «ОМТП» в
судовому засіданні не заперечувався.
Натомість представником акцентовано
увагу на об'єктивні причини допущених
порушень, зокрема на відсутність
відповідної практики оформлення
земельних ділянок такого типу
(невнесені у Державний земельний
кадастр) та відсутність органу, який
може надати дозвіл на розроблення
документації із землеустрою. Так,
представник позивача зауважила на
відсутність вини Порту за даних умов,
неможливість виконання оскаржуваних
приписів, що на її думку свідчить про
відсутність порушень та
протиправність спірних приписів. Однак
суд вважає зазначені доводи
необґрунтованими, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані
Земельним кодексом України, Законом
України «Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
Порядком планування та здійснення
контрольних заходів з питань перевірки
стану дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства, затвердженим наказом
Міністерства аграрної політики та
продовольства України від 25.02.2013 року №
132 (далі - Порядок № 132), Порядком
оформлення, вручення (надсилання)
приписів у разі виявлення порушень
земельного законодавства,
затвердженим наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 19.02.2013 року № 104 (далі -
Порядок № 104).

Відповідно до п.1 Положення про
Державну інспекцію сільського
господарства України, затвердженого
Указом Президента України від 13.04.2011р.
№459/2011 (зі змінами та доповненнями),
Державна інспекція сільського
господарства України
(Держсільгоспінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра аграрної
політики та продовольства України
(далі - Міністр), входить до системи
органів виконавчої влади і забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Державна інспекція сільського
господарства України через свої
територіальні підрозділи здійснює
державний нагляд (контроль) у частині
дотримання земельного законодавства,
використання та охорони земель усіх
категорій та форм власності та має
право проводити перевірки дотримання
вимог земельного законодавства.

Згідно з пунктом 5 означеного Положення
Держсільгоспінспекція України та її
посадові особи в межах своїх
повноважень мають право, серед іншого,
складати акти перевірок, протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності; безперешкодно
обстежувати в установленому
законодавством порядку підприємства,
установи та організації усіх форм
власності, що перебувають у власності
та користуванні юридичних і фізичних
осіб, для проведення перевірок з
питань, що належать до компетенції
Держсільгоспінспекції України;
отримувати в установленому
законодавством порядку від
центральних і місцевих органів
виконавчої влади, виконавчих органів
Автономної Республіки Крим, органів
місцевого самоврядування, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форми власності документи, матеріали
та іншу інформацію, необхідну для
виконання покладених на
Держсільгоспінспекцію України
завдань.

Відповідно до ст.125 ЗК України
право власності на земельну ділянку, а
також право постійного користування та
право оренди земельної ділянки
виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно з ст.126 ЗК України право
власності, користування земельною
ділянкою оформлюється відповідно до
Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень".

Відповідно до ч.1 ст.123 ЗК України
Надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органами виконавчої влади або
органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок у разі: надання земельної
ділянки із зміною її цільового
призначення; формування нової
земельної ділянки (крім поділу та
об'єднання).

Надання у користування земельної
ділянки, зареєстрованої в Державному
земельному кадастрі відповідно до
Закону України "Про Державний
земельний кадастр", право власності на
яку зареєстровано у Державному реєстрі
речових прав на нерухоме майно, без
зміни її меж та цільового призначення
здійснюється без складення
документації із землеустрою.

Надання у користування земельної
ділянки в інших випадках здійснюється
на підставі технічної документації із
землеустрою щодо встановлення меж
земельної ділянки в натурі (на
місцевості). У такому разі розроблення
такої документації здійснюється на
підставі дозволу, наданого Верховною
Радою Автономної Республіки Крим,
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування,
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, крім випадків,
коли особа, зацікавлена в одержанні
земельної ділянки у користування,
набуває право замовити розроблення
такої документації без надання такого
дозволу.

Земельні ділянки державної та
комунальної власності, на яких
розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у державній чи комунальній
власності, передаються особам,
зазначеним у пункті "а" частини другої
статті 92 цього Кодексу, лише на праві
постійного користування.

Частиною 2 зазначеної статті
передбачено, що особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності за проектом
землеустрою щодо її відведення,
звертається з клопотанням про надання
дозволу на його розробку до
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування,
які відповідно до повноважень,
визначених статтею 122 цього Кодексу,
передають у власність або користування
такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Згідно з ч.3 цієї статті відповідний
орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування в межах їх
повноважень у місячний строк розглядає
клопотання і дає дозвіл на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки або надає мотивовану
відмову у його наданні. Підставою
відмови у наданні такого дозволу може
бути лише невідповідність місця
розташування земельної ділянки
вимогам законів, прийнятих відповідно
до них нормативно-правових актів, а
також генеральних планів населених
пунктів, іншої містобудівної
документації, схем землеустрою і
техніко-економічних обґрунтувань
використання та охорони земель
адміністративно-територіальних
одиниць, проектів землеустрою щодо
впорядкування території населених
пунктів, затверджених у встановленому
законом порядку.

Забороняється відмова у наданні
дозволу на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, місце розташування об'єктів на
яких погоджено відповідним органом
виконавчої влади або органом місцевого
самоврядування згідно із статтею 151
цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня
реєстрації клопотання Верховна Рада
Автономної Республіки Крим, Рада
міністрів Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування, який
передає земельні ділянки державної чи
комунальної власності у користування
відповідно до повноважень, визначених
статтею 122 цього Кодексу, не надав
дозволу на розроблення документації із
землеустрою або мотивовану відмову у
його наданні, то особа, зацікавлена в
одержанні у користування земельної
ділянки із земель державної або
комунальної власності, у місячний
строк з дня закінчення зазначеного
строку має право замовити розроблення
документації із землеустрою без
надання такого дозволу, про що письмово
повідомляє Верховну Раду Автономної
Республіки Крим, Раду міністрів
Автономної Республіки Крим,
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування. До
письмового повідомлення додається
договір на виконання робіт із
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки.

Умови і строки розроблення проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок визначаються договором,
укладеним замовником з виконавцем цих
робіт відповідно до типового договору.
Типовий договір на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки затверджується Кабінетом
Міністрів України.

Відповідно до ч.4 ст.123 ЗК України проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки погоджується в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу.

Частиною 6 цієї статті визначено, що
відповідний орган виконавчої влади або
орган місцевого самоврядування у
двотижневий строк з дня отримання
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, а в разі
необхідності здійснення обов'язкової
державної експертизи землевпорядної
документації згідно із законом - після
отримання позитивного висновку такої
експертизи приймає рішення про надання
земельної ділянки у користування.

Згідно з ч.10 ст.123 ЗК України рішенням
про надання земельної ділянки у
користування за проектом землеустрою
щодо її відведення здійснюються:
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки;
вилучення земельних ділянок у
землекористувачів із затвердженням
умов вилучення земельних ділянок (у
разі необхідності); надання земельної
ділянки особі у користування з
визначенням умов її використання і
затвердженням умов надання, у тому
числі (у разі необхідності) вимог щодо
відшкодування втрат
сільськогосподарського та
лісогосподарського виробництва.

У разі надання земельних ділянок
державної власності у постійне
користування підприємствам, установам,
організаціям комунальної власності
одночасно здійснюється передача
земельних ділянок державної власності
у комунальну власність і навпаки (ч.11
ст.123 ЗК України).

Підставою відмови у затвердженні
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки може бути лише його
невідповідність вимогам законів та
прийнятих відповідно до них
нормативно-правових актів (ч.13 ст.123 ЗК
України).

Відмова органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування у
наданні земельної ділянки у
користування або залишення клопотання
без розгляду можуть бути оскаржені до
суду (ч.14 ст.123 ЗК України).

Відповідно до п. «г» ч.2 ст.28 Закону
України «Про землеустрій» розробники
документації із землеустрою
зобов'язані: виконувати роботи із
складання документації із землеустрою
у строк, передбачений договором.
Максимальний строк складання
документації із землеустрою не повинен
перевищувати шести місяців з моменту
укладення договору.

Як встановлено судом та не
заперечувалося представниками сторін,
на час видання приписів будь-яке
рішення з питання надання земельних
ділянок, які фактично використовують
Портом, у власність або користування, -
не приймалося.

Згідно з ч.8 ст.7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності», п.1.2 Порядку № 104, припис -
це обов'язкова для виконання у
визначені строки письмова вимога
посадової особи органу державного
нагляду (контролю) суб'єкту
господарювання щодо усунення порушень
вимог законодавства. Припис не
передбачає застосування санкцій щодо
суб'єкта господарювання. Припис
видається та підписується посадовою
особою органу державного нагляду
(контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідно до ст.8 цього ж Закону орган
державного нагляду (контролю) в межах
повноважень, передбачених законом, під
час здійснення державного нагляду
(контролю) має право надавати
(надсилати) суб'єктам господарювання
обов'язкові для виконання приписи про
усунення порушень і недоліків.

Згідно з ч.7 ст.7 Закону № 877-16 на
підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) за наявності підстав
для повного або часткового зупинення
виробництва (виготовлення), реалізації
продукції, виконання робіт, надання
послуг звертається у порядку та строки,
встановлені законом, з відповідним
позовом до адміністративного суду. У
разі необхідності вжиття інших заходів
реагування орган державного нагляду
(контролю) протягом п'яти робочих днів з
дня завершення здійснення заходу
державного нагляду (контролю) складає
припис, розпорядження, інший
розпорядчий документ щодо усунення
порушень, виявлених під час здійснення
заходу, а у випадках, передбачених
законом, також звертається у порядку та
строки, встановлені законом, до
адміністративного суду з позовом щодо
підтвердження обґрунтованості вжиття
до суб'єкта господарювання заходів
реагування, передбачених відповідним
розпорядчим документом.

Відповідно до п.3.1 Порядку № 104 контроль
за своєчасністю та повнотою виконання
вимог, зазначених у приписі, здійснює
державний інспектор, який вручив
припис, чи державний інспектор, на
якого покладено контроль за його
виконанням.

Згідно з п.3.2 цього ж Порядку у разі
невиконання припису протягом
вказаного у ньому строку державний
інспектор складає протокол про
адміністративне правопорушення за
невиконання припису. З метою
припинення порушення земельного
законодавства та усунення його
наслідків державний інспектор
повторно видає припис і встановлює
новий строк з вимогою припинити
порушення земельного законодавства та
усунути його наслідки, але не більше 30
днів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
висновку про обґрунтованість та
правомірність оскаржуваних приписів.
При цьому суд відхиляє доводи позивача
щодо неповноти змісту спірних
приписів, оскільки за умови
встановлення порушення підконтрольний
суб'єкт повинен його усунути, а будь-які
помилки чи описки, допущені при
оформленні відповідних актів
реагування, не свідчать про
відсутність порушення законодавства
та не звільняють підконтрольний
суб'єкт від обов'язку усунути
порушення.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що
позивачем фактично не заперечується
незаконний стан земельних ділянок, які
перебувають у користуванні МД «ОМТП»,
однак необхідність законодавчого
врегулювання питання надання у
користування земельної ділянки під
акваторією морського порту та
повноваження органів державної влади з
цього питання не впливає на
невідповідність положенням ЗК України
чинного положення земельних ділянок,
якими користується позивач.

Порт здійснює фактичне використання
земельними ділянками за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про їх передачу у
власність або надання у користування
(оренду), у зв'язку з чим позивачу
необхідно здійснити заходи щодо
державної реєстрації прав та отримати
правовстановлюючі документи на
користування земельною ділянкою, а
оскільки таке переоформлення наразі
не здійснено, оскаржувані приписи є
цілком обґрунтованими.

Законодавча невизначеність з
вищерозглянутого питання не може бути
покладена в основу скасування спірних
приписів, оскільки зміст останніх
об'єктивно відповідає положенням
чинного законодавства та фактичним
обставинам (при цьому порушення не
заперечуються позивачем), і не може
нівелювати відповідний обов'язок Порту
усунути порушення законодавства.

Отже, з'ясувавши обставини у справі та
перевіривши всі доводи і заперечення
сторін, надавши правову оцінку наданим
доказам, суд дійшов висновку про
необґрунтованість позовних вимог, у
зв'язку із чим в задоволенні позову
слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову Державного підприємства
«Одеський морський торговельний порт»
до Державної інспекції сільського
господарства в Одеській області про
визнання протиправними та скасування
приписів відмовити.

Постанова може бути оскаржена до
Одеського апеляційного
адміністративного суду через суд
першої інстанції шляхом подачі
апеляційної скарги в 10-денний строк з
дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 08
вересня 2014 року.

Суддя _______________
І.В. Завальнюк