Справа № 465/2822/14-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2014-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 465/2822/14-а
Провадження №2-а/465/198/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20.06.2014 року Франківський районний
суд міста Львова у складі:

головуючої судді - Мартинишин
М.О.

при секретарі - Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Львова
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного
фонду України у Львівській області

про визнання дій неправомірними та
стягнення недоплаченої пенсії, -

в с т а н о в и в:

19.05.2014 р. позивач звернувся до суду із
позовною заявою, в якій просить:
визнати дії відповідача щодо
перерахунку розміру пенсії у разі
збільшення прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
відповідно ст.ст. 54 67 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», як
інваліду 2-ої групи - 8 мінімальних
пенсій з 01.01.2014 року, а також розміру
додаткової пенсії за шкоду заподіяну
здоров'ю відповідно до ст.50 цього
закону виплачувати 75 відсотків від
прожиткового мінімуму з 01.01.2014 року та
стягнути з відповідача недоплачену
пенсію з 01.01.2014 року з урахуванням
виплачених сум. Покликається на те, що є
потерпілим від Чорнобильської
катастрофи і віднесений до 1 категорії
з ІІ групою інвалідності, що настала
внаслідок аварії на ЧАЕС. Оскільки
пенсії виплачуються в меншому розмірі,
ніж це передбачено ст.ст.50, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
що призвело до порушення його прав.
Відповідач відмовив у перерахунку
пенсії, а оскільки він має право на
отримання таких. Тому просить позов
задовольнити.

У судовому засіданні позивач позов
підтримав, дав пояснення аналогічні
викладених у позові. Просить позов
задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні адміністративний позов
заперечив, просив відмовити у його
задоволенні, посилаючись на докази які
містяться в матеріалах справи та з
підстав, які зазначені в письмовому
запереченні, який містяться в
матеріалах справи. Вважає, що вони
діяли в межах повноважень, наданих їм
законами України та підзаконними
нормативно-правовими актами та не
порушувало прав позивача.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши подані сторонами
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини
справи, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд доходить
висновку, що позов підлягає до
часткового задоволення, з таких
підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
постраждалим від Чорнобильської
катастрофи і віднесений до 1 категорії,
є інвалідом ІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Частиною 1 статті 46 Конституції України
встановлено, що громадяни мають право
на соціальний захист, що включає право
на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Законом України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" визначені основні
положення щодо реалізації
конституційного права громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, на охорону їхнього життя і
здоров'я, створення єдиного порядку
визначення категорій зон радіоактивно
забруднених територій, умов проживання
і трудової діяльності на них,
соціального захисту потерпілого
населення.

Відповідно до вимог ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»позивач як особа, що
віднесена до першої категорії
ліквідаторів аварії на ЧАЕС, має право
на отримання пенсії в розмірі, що не
може бути нижчим по II групі
інвалідності восьми мінімальних
пенсій за віком.

Відповідно до вимог ст.ст.49,50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
позивач як особа, що віднесена до
першої категорії ліквідаторів аварії
на ЧАЕС, окрім основного розміру пенсії
має право на отримання додаткової
пенсії - інвалідам 2-групи у розмірі не
менше мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2012 рік» було встановлено, що
у 2012 році норми і положення
ст.ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52 та 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської
катастрофи»застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, виходячи з наявних
фінансових ресурсів Державного
бюджету України та бюджету Пенсійного
фонду України на 2012 рік;

Відповідно до ч. 4 Прикінцевих положень
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» було встановлено, що
у 2013 році норми і положення
ст.ст.20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,52та54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
рік.

Зазначені положення Законів були
об'єктивною підставою для
обґрунтованого застосування у
вказаних роках при обчисленні пенсії
особам, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи, постанови
КМУ № 1210 від 23.11.2011 року.

Однак Закон України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014
року не містить жодної норми, яка б
обмежувала у 2014 році пряме
застосування Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», зокрема
статей 50 вказаного Закону, якими
визначено розмір державної пенсії та
додаткової пенси за шкоду, завдану
здоров'ю.

Положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України
визначено, що у разі невідповідно
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародного
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, а
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вишу юридичну
силу.

Отже, за конституційними нормами,
виходячи з пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсій позивачеві з 01.01.2014 року
застосуванню підлягає норми ст.ст.50,54
Закону України «Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Відповідно до ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийнятті інших, або нових законів
або внесення змін до чинних законів, не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав та свобод.

Згідно із ст. 64 Конституції України
конституційні права та свободи людини
і громадянина не можуть бути обмежені,
окрім випадків, передбачених
Конституцією України. При прийнятті
нових законів або внесенні змін до
чинних законів не допускається
звуження змісту та обсягу існуючих
прав і свобод.

Конституція України не встановлює
пріоритету застосування того чи іншого
закону, в тому числі залежно від
предмета правового регулювання. Немає
також закону, який би регулював питання
подолання колізії норм законів, що
мають однакову юридичну силу.

Водночас Конституційний Суд України у
пункті 3 мотивувальної частини рішення
від З жовтня 1997 року № 4-зп у справі про
набуття чинності Конституцією України
зазначив: «Конкретна сфера суспільних
відносин не може бути водночас
врегульована однопредметними
нормативними правовими актами
однакової сили, які за змістом
суперечать один одному. Звичайною є
практика, коли наступний у часі акт
містить пряме застереження щодо
повного або часткового скасування
попереднього. Загальновизнаним є й те,
що з прийняттям нового акта, якщо інше
не передбачено самим цим актом,
автоматично скасовується
однопредметний акт, який діяв у часі
раніше».

За змістом ч.3 ст.150 Конституції України
рішення Конституційного Суду України є
обов'язковими до виконання на
території України.

Отже за наявності декількох законів,
норми яких по-різному регулюють
конкретну сферу суспільних відносин,
під час вирішення спорів у цих
відносинах суди повинні застосовувати
положення закону з урахуванням дії
закону в часі за принципом пріоритету
тієї норми, яка прийнята пізніше.

Згідно із ст. 49 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» пенсії
особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4,
встановлюються у вигляді:а) державної
пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка призначається
після виникнення права на державну
пенсію

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»розмір
пенсій для інвалідів по II групі
інвалідності, щодо яких встановлено
зв'язок з Чорнобильською катастрофою,
не може бути нижчими 8 мінімальних
пенсій за віком.

Згідно із ст. 50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» особам,
віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірі 75 процентів мінімальної пенсії
за віком.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, та
щомісячна компенсація сім'ям за втрату
годувальника внаслідок Чорнобильської
катастрофи виплачуються повністю
незалежно від заробітку, пенсії чи
іншого доходу.

Судом встановлено, що обрахунок та
виплату пенсії позивачу було здійснено
відповідачем відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 1210 від
23.11.2011 року «Про підвищення рівня
соціального захисту громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», якою передбачено, що
основний розмір пенсії по інвалідності
2 групи для учасників ліквідації аварії
на Чорнобильській АЕС не може бути
меншим ніж 160 % прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
а щомісячна додаткова пенсія за шкоду,
заподіяна здоров'ю виплачується в
розмірі 40 прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність.

Закон України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 16.01.2014 року не
містить жодної норми, яка б обмежувала
у 2014 році пряме застосування Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
якими визначено розмір державної
пенсії та додаткової пенси за шкоду,
завдану здоров'ю.

Положення щодо визначення додаткової
пенсії в розмірі, визначеному
постановою Кабінету Міністрів України
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
від 23.11.2011 року № 1210 при вирішенні
справи не приймається до уваги.

При цьому суд виходить з того, що
Кабінет Міністрів України,
встановлюючи порядок нарахування та
виплати додаткової пенсії, не може
допустити звуження змісту та обсягу
прав позивача, встановлених цим
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Таким чином, виходячи із
пріоритетності законів над
підзаконними актами, в тому числі
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» над постановою Кабінету
Міністрів України № 1210 від 23.11.2011 року
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
яка істотно зменшує розмір пенсії
позивача по відношенню до розміру
пенсії визначеної законом, суд
приходить до висновку, що слід
застосовувати норму, яка має вищу
юридичну силу, а саме норми Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Мінімальний розмір пенсії за віком
визначається згідно абз.1 ч.1 ст.28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», а саме
такий встановлюється у розмірі
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність, визначеного
законом.

Згідно ч.3 ст.67 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (з
врахуванням Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 р.) у разі
збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб. які втратили
працездатність, визначеного законом,
підвищується розмір пенсії, визначений
відповідно до ст.54 цього Закону, а також
розмір додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, віднесеним
до категорії 1, 2, 3, 4. Перерахунок пенсії
здійснюється з дня встановлення нового
розміру прожиткового мінімуму.

Крім того, не приймаю до уваги
покликання відповідача про
недопустимість застосування до даних
правовідносин мінімального розміру
пенсії за віком відповідно до ст.28
Закону України „Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", враховуючи положення ч.7
ст.9 КАС України, яка зазначає, що у разі
відсутності закону, що регулює
відповідні правовідносини, суд
застосовує закон, що регулює подібні
правовідносини (аналогія закону), тому
поняття мінімальної пенсії за віком
наведене у вищезгаданій статті (за
відсутності встановленого законом
іншого мінімального розміру пенсії за
віком) можна застосувати для
визначення розмірів пенсій відповідно
до Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Щодо відсутності бюджетного
фінансування на виплату, передбачених
Законом України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» пенсій, то таке не може
бути поставлено у залежність від
бюджетних асигнувань, враховуючи
практику га зокрема, рішення
Європейського суду з прав людини у
справі «Кечко проти України», які є
джерелом права і обов'язковими для
застосування згідно із положеннями ст.
17 Закону України «Про виконання рішень
за застосування практики
Європейського суду з прав людини».

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своєї бездіяльності.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
зобов'язання відповідача вчинити певні
дії.

На підставі вищезазначеного, вимоги
позивача є підставними та підлягають
до часткового задоволення, а доводи
відповідача не ґрунтуються на вимогах
закону. Зокрема, слід зобов'язати
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу державної та
додаткової пенсії відповідно до ст.50, 54
Закону України Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», виходячи з
розміру мінімальної пенсії за віком,
визначеної абз.1 ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», з врахуванням
положень ч.3 ст.67 цього Закону, за період
з 01.01.2014 р. по 20.06.2014 р. включно. В решта
позову відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 11, 17, 18, 70, 71, 72, 87, 94,
98, 99, 158-163, 183-2 КАС України, ст.ст. 13, 49, 50, 53,
54, 67, 71 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», ст.28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», суд,-

п о с т а н о в и в:

позов задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління
Пенсійного фонду України у Львівській
області провести ОСОБА_1 нарахування і
виплату у відповідності до ст.ст.50, 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» державної пенсії в розмірі
8 мінімальних пенсій за віком та
додаткової пенсії за шкоду, заподіяну
здоров'ю у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком, виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком,
визначеної абз.1 ч.1 ст.28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування», починаючи з
01.01.2014 р. і до 20.06.2014 р. включно, з
врахуванням положень ч.3 ст.67 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
та виплачених сум.

В решта позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок
Державного бюджету України.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Франківський районний суд міста Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя
Мартинишин М.О.