Справа № 820/11557/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р.Справа № 820/11557/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Куп'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014р.
по справі № 820/11557/14

за позовом Харківського обласного
комунального підприємства "Дирекція
розвитку інфраструктури території"

до Куп'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування рішень,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Харківське обласне комунальне
підприємство "Дирекція розвитку
інфраструктури території", звернувся
до суду із адміністративним позовом до
Куп'янської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Харківській
області, в якому просив визнати
неправомірними та скасувати у повному
обсязі рішення №/43 від 14.05.14 року,
№/44 від 14.05.14 року, №/45 від
14.05.14 року, № /46 від 14.05.14 року,
№/47 від 15.05.14 року, №/48 від
15.05.14 року про застосування до філії
Харківського обласного комунального
підприємства "Дирекція розвитку
інфраструктури території" штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що відповідачем не вірно вказані
періоди в яких дати погашення боргу не
відповідають датам, які значаться в
розрахунках штрафних санкцій та пені
до оскаржуваних рішень.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Скасовано у повному обсязі рішення
Куп'янської ОДПІ №/44 від 14.05.14 року
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить змінити постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року,
а саме відмовити в задоволенні
позовних вимог в частині скасування
рішення Куп'янської ОДПІ №/44 від
14.05.14 року, а іншу частину судового
рішення залишити без змін.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, приймаючи рішення про часткове
задоволення позовних вимог, суд першої
інстанції дійшов до неправомірного
висновку щодо протиправності рішення
Куп'янської ОДПІ №/44 від 14.05.14 року
про застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску.
Зазначена у спірному рішенні дата "з
01.10.2013 року до 11.10.2013 року" була вказана,
в зв'язку з тим, що відповідно до
положень ст.19-1 Податкового кодексу
України (далі - ПК України) функція щодо
контролю своєчасності подання
платниками податків та платниками
єдиного внеску передбаченою законом
звітності "декларації, розрахунків та
інших документів пов'язаних з
обчисленням та сплатою податків,
зборів, платежів" своєчасність,
достовірність, повноту нарахування та
сплату податків, зборів, платежів
закріплено за податковою інспекцією з
01.10.2013 року. На суму заборгованості
вказана обставина жодним чином не
вплинула.

Позивач надав письмові заперечення на
апеляційну скаргу, в яких просив
залишити її без задоволення, а
постанову суду першої інстанції - без
змін.

Представники сторін про дату, час та
місце розгляду справи були повідомлені
у встановленому законом порядку.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що в зв'язку з несплатою
(несвоєчасною сплатою) єдиного внеску
Куп'янською ОДПІ були прийняті рішення
№/43 від 14.05.14 року, №/44 від
14.05.14 року, №/45 від 14.05.14 року,
№/46 від 14.05.14 року, №/47 від
15.05.14 року, №/48 від 15.05.14 року, якими
до ХОКП "Дирекція розвитку
інфраструктури території" застосовано
штрафні санкції на нарахована пеня.

Позивач, не погоджуючись із вказаними
рішеннями, звернувся до суду із даним
позовом.

Відмовляючи у задоволенні частини
позовних вимог, суд першої інстанції
виходив з того, що рішення відповідача
про застосування до позивача штрафних
санкцій та нарахування пені №/43
від 14.05.14 року, №/45 від 14.05.14 року, №
/46 від 14.05.14 року, №/47 від 15.05.14
року, №/48 від 15.05.14 року є
законними та обґрунтованими.

Колегія суддів зауважує, що оскільки
судове рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог жодною із
сторін не оскаржуються, то згідно із
положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно
не підлягає апеляційному перегляду.

Разом з тим, задовольняючи позовні
вимоги в частині скасування рішення
відповідача №/44 від 14.05.14 року, суд
першої інстанції дійшов висновку про
відсутність у податкового органу
правових підстав для застосування до
позивача штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску за
період з 23.09.2013 року по 01.10.2013 року,
оскільки вказаними повноваженнями
щодо контролюючий орган був наділений
лише з 01.10.2013 року.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади
забезпечення збору та обліку єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, умови та
порядок його нарахування і сплати та
повноваження органу, що здійснює його
збір та ведення обліку регулює Закон
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" від 08.07.2010 року
№ 2464-VI.

Відповідно до статті 2 Закону України
"Про збір та облік єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування", платники
єдиного внеску, їх права та обов'язки,
порядок нарахування, обчислення та
сплати єдиного внеску, визначаються
виключно цим Законом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4
вищевказаного Закону України
платниками єдиного внеску є:
підприємства, установи та організації,
інші юридичні особи, утворені
відповідно до законодавства України,
незалежно від форми власності, виду
діяльності та господарювання, які
використовують працю фізичних осіб на
умовах трудового договору (контракту)
або на інших умовах, передбачених
законодавством, чи за
цивільно-правовими договорами (крім
цивільно-правового договору,
укладеного з фізичною особою -
підприємцем, якщо виконувані роботи
(надавані послуги) відповідають видам
діяльності, відповідно до відомостей з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), у
тому числі філії, представництва,
відділення та інші відокремлені
підрозділи зазначених підприємств,
установ і організацій, інших юридичних
осіб, які мають окремий баланс і
самостійно ведуть розрахунки із
застрахованими особами.

В силу приписів частини 8 статті 9
Закону України "Про збір та облік
єдиного внеску на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування"
платники єдиного внеску, крім
платників, зазначених у пунктах 4 і 5
частини першої статті 4 цього Закону,
зобов'язані сплачувати єдиний внесок,
нарахований за календарний місяць, не
пізніше 20 числа наступного місяця, крім
гірничих підприємств, які зобов'язані
сплачувати єдиний внесок, нарахований
за календарний місяць, не пізніше 28
числа наступного місяця.

Періодом, за який платники єдиного
внеску подають звітність до органу
доходів і зборів (звітним періодом), є
календарний місяць, крім платників,
зазначених у пунктах 4 і 5 частини
першої статті 4 цього Закону, для яких
звітним періодом є календарний рік.

Зі змісту пункту 10 статті 25
вищевказаного Закону на суму недоїмки
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до частини 11 статті 25 Закону
України "Про збір та облік єдиного
внеску на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування" орган доходів і
зборів застосовує до платника єдиного
внеску такі штрафні санкції:2) за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум;

За правилами частини 14 статті 25
вищевказаного Закону про нарахування
пені та застосування штрафів,
передбачених цим Законом, посадова
особа органу доходів і зборів у
порядку, встановленому центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику, за
погодженням з Пенсійним фондом,
приймає рішення, яке протягом трьох
робочих днів надсилається платнику
єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим
Законом, підлягають сплаті платником
єдиного внеску протягом десяти робочих
днів після надходження відповідного
рішення. Зазначені суми зараховуються
на рахунки органів доходів і зборів,
відкриті в центральному органі
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів, для
зарахування єдиного внеску.

Згідно до положень підпункту 7.2 пункту 7
Інструкції про порядок нарахування і
сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, затвердженої
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 09.09.2013 року № 455 відповідно
до частини одинадцятої статті 25 Закону
до платників, визначених підпунктами 1-4
пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції,
органи доходів і зборів застосовують
штрафні санкції у таких розмірах: за
несплату (неперерахування) або
несвоєчасну сплату (несвоєчасне
перерахування) єдиного внеску
накладається штраф у розмірі 10
відсотків своєчасно не сплачених сум.
При цьому складається рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за формою згідно з
додатком 9.

Розрахунок цієї фінансової санкції
здійснюється на підставі даних карток
особових рахунків платників.

При застосуванні штрафів, зазначених у
цьому підпункті, приймається одне
рішення після сплати (погашення) у
повному обсязі недоїмки окремо за
кожний період, за який сплачується
єдиний внесок, незалежно від кількості
випадків сплати за вказаний період.

Для платників, зазначених у підпунктах
1 та 2 пункту 2.1 розділу II цієї
Інструкції, таким періодом є
календарний місяць.

В силу приписів підпункту 7.5 пункту 7
Інструкції від 09.09.2013 року № 455 на суму
недоїмки платнику єдиного внеску
нараховується пеня з розрахунку 0,1
відсотка суми недоплати за кожний день
прострочення платежу.

Нарахування пені починається з першого
календарного дня, що настає за днем
закінчення строку внесення
відповідного платежу, до дня його
фактичної сплати (перерахування)
включно.

Як вбачається з оскаржуваного рішення,
контролюючим органом було визначено
період, за який до позивача було
застосовано штрафні санкції та
нарахована пеня за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску, а
саме: з 01.10.2013 року по 11.10.2013 року.

При цьому, в спірне рішення ввійшов
період, який не узгоджується з періодом
зазначеним в розрахунку фінансових
санкцій та пені, а саме: в рішенні з
позивача стягується штраф та пеня за
період з 01.10.2013 року по 11.10.2013 року, тоді
як в розрахунку зазначений з 23.09.2013 року
по 10.10.2013 року.

В обґрунтування наявної відповідач
посилається на те, що оскільки
інструкція, яка передбачає порядок
стягнення штрафних санкцій та пені
набрала законної сили з 01.10.2013 року, у
відповідача відсутні законні підстави
щодо зазначення у оскаржуваному
рішенні періоду з 23.09.2013 року по 10.10.2013
року.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що
відповідно до частини першої статті 58
Конституції України закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Як випливає з Рішення Конституційного
Суду України від 9 лютого 1999 року №
1/99-рп, частину першу статті 58
Конституції України щодо дії
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється з втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Враховуючи, той факт, що повноваженнями
щодо прийняття рішення про
застосування штрафних санкцій та
нарахування пені за несплату або
несвоєчасну сплату єдиного внеску
контролюючий орган був наділений з
01.10.2013 року, колегія суддів дійшла
висновку, що у відповідача були
відсутні правові підстави для
застосування до позивача штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
єдиного внеску за період з 23.09.2013 року
по 01.10.2013 року.

Виходячи з наведеного, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо неправомірності
прийняття відповідачем оскаржуваного
рішення №/44 від 14.05.14 року про
застосування до позивача штрафних
санкцій та нарахування пені за
несплату або несвоєчасну сплату
єдиного внеску.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при проведенні
перевірки та при розгляді справи судом
першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст.
71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості
прийнятого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014 року
по справі №820/11557/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду-без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Харківського
обласного комунального підприємства
"Дирекція розвитку інфраструктури
території" залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 22.07.2014р. по
справі №820/11557/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.