Справа № П/811/2586/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-08-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2014 року
Справа № П/811/2586/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у порядку
письмового провадження у м.
Кіровограді адміністративну справу за
позовом Долинської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Кіровоградській області до приватного
підприємства "Оберон РО" про накладення
арешту на кошти та інші цінності
платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

Долинська об'єднана державна податкова
інспекція Головного управління
Міндоходів у Кіровоградській області
(надалі - Долинська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Кіровоградській області) звернулася до
суду з позовом до приватного
підприємства "Оберон РО" (надалі ПП
"Оберон РО"), про накладення арешту на
кошти та інші цінності платника
податків.

Позов мотивовано тим, що відповідач має
узгоджені суми грошових зобов'язань зі
сплати податку на додану вартість у
розмірі 7 358,19 грн. Зважаючи на те, що ці
грошові зобов'язання у визначені
строки відповідачем не сплачені, тому
вони є податковим боргом. Посилаючись
на те, що у відповідача відсутнє майно,
на яке може бути звернено стягнення,
позивач просить накласти арешт на
кошти та інші цінності ПП "Оберон РО", що
знаходяться в банку, для забезпечення
його податкового боргу в сумі 7 358,19 грн.

У судове засідання сторони, будучи
належним чином повідомленими про дату,
час та місце розгляду справи, не
прибули. Представником позивача подано
до суду заяву про розгляд справи без
його участі у письмовому провадженні.
Відповідач причини неприбуття до суду
не повідомив, заперечень на позов не
надав.

Відповідно до частин 4, 6 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Розглянувши справу в порядку
письмового провадження на основі
наявних у ній матеріалів, суд встановив
такі обставини та дійшов до таких
висновків.

Приватне підприємство "Оберон РО" з
16.01.09 зареєстрована як юридична особа
Новгородківською районною державною
адміністрацією Кіровоградської
області (а.с.5), перебуває на обліку
платників податків у Долинській ОДПІ
ГУ Міндоходів у Кіровоградській
області. (а.с. 6).

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх податкових зобов'язань у нього
утворилася заборгованість перед
державним бюджетом у розмірі 7 358,19 грн.,
з яких 5 318,19 грн. - податковий борг з
податку на додану вартість, 2 040 грн. -
штрафні санкції (а.с. 11).

Посилаючись на відсутність у
відповідача майна, на яке може бути
накладено стягнення в рахунок
погашення цього податкового боргу,
позивач, керуючись пп.20.1.33 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, звернувся
до суду з даним позовом.

Як передбачено частиною 3 статті 6 КАС
України, суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Підпунктом 20.1.33 пункту 20.1 статті 20
Податкового кодексу України
контролюючим органам надано право
звертатися до суду щодо накладення
арешту на кошти та інші цінності, що
знаходяться в банку, платника податків,
який має податковий борг, у разі якщо у
такого платника податків відсутнє
майно та/або його балансова вартість
менша суми податкового боргу, та/або
таке майно не може бути джерелом
погашення податкового боргу.

За визначенням, наведеним у пп.14.1.175 п.14.1
ст.14 Податкового кодексу України,
податковий борг - це сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Порядок застосування
адміністративного арешту майна
платника податків (у тому числі коштів
та інших цінностей, що знаходяться у
банку) передбачений статтею 94
Податкового кодексу України.

Відповідно до пунктів 94.1, 94.3, 94.4 статті
94 Податкового кодексу України
адміністративний арешт майна платника
податків є винятковим способом
забезпечення виконання платником
податків його обов'язків, визначених
законом.

Арешт майна полягає у забороні
платнику податків вчиняти щодо свого
майна, яке підлягає арешту, дії,
зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим
органом на будь-яке майно платника
податків, крім майна, на яке не може
бути звернено стягнення відповідно до
закону, та коштів на рахунку платника
податків.

Згідно з підпунктом 94.6.2 пункту 94.6
статті 94 Податкового кодексу України
застосування адміністративного арешту
коштів на рахунку платника податків
здійснюється виключно на підставі
рішення суду шляхом звернення
контролюючого органу до суду.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87
Податкового кодексу України джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

Пунктом 87.3 статті 87 Податкового
кодексу України визначено перелік
майна, яке не може бути використано як
джерело погашення податкового боргу
платника податків.

Згідно з пунктом 88.1 статті 88
Податкового кодексу України з метою
забезпечення виконання платником
податків своїх обов'язків, визначених
цим Кодексом, майно платника податків,
який має податковий борг, передається у
податкову заставу.

Відповідно до пункту 89.2 статті 89
Податкового кодексу України з
урахуванням положень цієї статті право
податкової застави поширюється на
будь-яке майно платника податків, яке
перебуває в його власності
(господарському віданні або
оперативному управлінні) у день
виникнення такого права і балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
крім випадків, передбачених пунктом 89.5
цієї статті, а також на інше майно, на
яке платник податків набуде прав
власності у майбутньому.

У разі якщо балансова вартість майна,
на яке поширюється податкова застава, є
меншою ніж сума податкового боргу
платника податків, право податкової
застави поширюється на таке майно.

У разі якщо балансова вартість такого
майна не визначена, його опис
здійснюється за результатами оцінки,
яка проводиться відповідно до Закону
України "Про оцінку майна, майнових
прав та професійну оціночну діяльність
в Україні".

У разі збільшення суми податкового
боргу складається акт опису до суми,
відповідної сумі податкового боргу
платника податків, у порядку,
передбаченому цією статтею.

Право податкової застави не
поширюється на майно, визначене
підпунктом 87.3.7 пункту 87.3 статті 87 цього
Кодексу, на іпотечні активи, що
належать емітенту та є забезпеченням
відповідного випуску іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
на грошові доходи від цих іпотечних
активів до повного виконання емітентом
зобов'язань за цим випуском іпотечних
сертифікатів з фіксованою дохідністю,
а також на склад іпотечного покриття та
грошові доходи від нього до повного
виконання емітентом зобов'язань за
відповідним випуском звичайних
іпотечних облігацій.

Право податкової застави не
застосовується, якщо загальна сума
податкового боргу платника податків не
перевищує двадцяти неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Пунктом 89.3 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що майно,
на яке поширюється право податкової
застави, оформляється актом опису. До
акта опису включається ліквідне майно,
яке можливо використати як джерело
погашення податкового боргу. Опис
майна у податкову заставу здійснюється
на підставі рішення керівника органу
державної податкової служби, яке
пред'являється платнику податків, що
має податковий борг. Акт опису майна, на
яке поширюється право податкової
застави, складається податковим
керуючим у порядку та за формою, що
затверджені центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Згідно з пунктом 89.5 статті 89
Податкового кодексу України у разі
якщо на момент складення акта опису
майно відсутнє або його балансова
вартість менша від суми податкового
боргу, право податкової застави
поширюється на інше майно, на яке
платник податків набуде право
власності у майбутньому до погашення
податкового боргу в повному обсязі.

Платник податків зобов'язаний не
пізніше робочого дня, наступного за
днем набуття права власності на
будь-яке майно, повідомити
контролюючий орган про наявність
такого майна. Контролюючий орган
зобов'язаний протягом трьох робочих
днів з дня отримання зазначеного
повідомлення прийняти рішення щодо
включення такого майна до акта опису
майна, на яке поширюється право
податкової застави та балансова
вартість якого відповідає сумі
податкового боргу платника податків,
або відмовити платнику податків у
включенні такого майна до акта опису.

Пунктом 89.8 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що
контролюючий орган зобов'язаний
безоплатно зареєструвати податкову
заставу у відповідному державному
реєстрі.

Згідно з пунктами 91.1, 91.3 статті 91
Податкового кодексу України керівник
контролюючого органу за місцем
реєстрації платника податків, що має
податковий борг, призначає такому
платнику податків податкового
керуючого. Податковий керуючий повинен
бути посадовою (службовою) особою
контролюючого органу. Податковий
керуючий має права та обов'язки,
визначені цим Кодексом.

Податковий керуючий описує майно
платника податків, що має податковий
борг, в податкову заставу, здійснює
перевірку стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі,
проводить опис майна, на яке
поширюється право податкової застави,
для його продажу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одержує від
боржника інформацію про операції із
заставленим майном тощо.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач повідомлений про
виникнення права податкової застави
шляхом направлення йому податкової
вимоги форми "Ю" №1266-11 від 31.07.13, яка
вручена йому 31.07.13. (а.с.21)

Позивачем на вимогу суду не надано
доказів прийняття керівником
контролюючого органу рішення про опис
майна відповідача у податкову заставу,
а також складання податковим керуючим
акта опису майна платника податків у
податкову заставу або акта про
відсутність майна, що може бути описано
у податкову заставу, як це передбачено
статтями 89, 91 Податкового кодексу
України, а також Порядком застосування
податкової застави органами державної
податкової служби, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 11.10.11 №1273, та Порядком застосування
податкової застави органами доходів і
зборів, затвердженим наказом
Міністерства доходів і зборів України
від 10.10.13 №572.

Суд зазначає, що обставини, якими
позивач обґрунтовує свої позовні
вимоги, а саме: відсутність у
відповідача майна, яке може бути
джерелом погашення податкового боргу,
за приписами статті 89, 91 Податкового
кодексу України, можуть бути
підтверджені виключно податковим
керуючим контролюючого органу під час
складання акта про опис майна, що
перебуває у власності (господарському
віданні або оперативному управлінні)
платника податків, у податкову заставу.

Воднораз, відомості щодо відсутності у
відповідача зареєстрованого за ним
права власності на транспортні засоби,
сільськогосподарську техніку, об'єкти
нерухомого майна, на які посилався
позивач (а.с.14-18), не можуть вважатися
належними та допустимими доказами
того, що у платника податків відсутнє
майно, яке може бути джерелом погашення
податкового боргу, та/або його
балансова вартість менша суми
податкового боргу, та/або таке майно не
може бути джерелом погашення
податкового боргу, оскільки право
власності (господарського відання або
оперативного управління) на майно в
силу приписів Цивільного кодексу
України та Господарського кодексу
України може виникати і без його
державної реєстрації.

Відповідно до статті 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з частиною 1 статті 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення.

Оскільки позивачем не доведено
наявності підстав для накладення
арешту на кошти та інші цінності
відповідача, що знаходяться в банку,
тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А.
Черниш