Справа № 2-а-1573/11
Суддя: Ільчишин Н.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.
Справа № 876/6363/14

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ільчишин Н.В.,

суддів
Макарика В.Я., Глушка І.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
на постанову Залізничного районного
суду м. Львова від 21.05.2014 року у справі
за позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
зобов'язання проведення нарахування і
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27.07.2014 року звернулася до суду з
позовною заявою до Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова про
зобов'язання проведення нарахування і
виплати недоплаченого підвищення до
пенсії дитині війни виходячи із
розміру 30% від мінімальної пенсії за
віком за період з 01.01.2006 року по дату
винесення рішення у справі з
врахуванням проведених виплат.

Постановою Залізничного районного
суду м. Львова від 21.05.2014 року прийнятою
в порядку скороченого провадження
адміністративний позов задоволено
частково.

Не погодившись із рішенням суду першої
інстанції Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м. Львова
подало апеляційну скаргу. В якій
просить постанову скасувати,
апеляційну скаргу мотивовано тим, що
судом першої інстанції при прийнятті
оскаржуваного рішення допущено
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Оскільки апеляційну скаргу подано на
постанову суду першої інстанції, яка
прийнята в порядку скороченого
провадження за результатами розгляду
справи, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 1832 КАС
України, суд відповідно до ч. 1 п. 3 ст.197
КАС України розглядає справу в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги у їх сукупності,
колегія суддів приходить до
переконання, що подана скарга не
підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_1 є дитиною війни та відповідно до
ст. 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни», у редакції, що була
чинною на час виникнення спірних
правовідносин та вирішення даного
публічно-правового спору судом, має
право на отримання 30% підвищення
виплачуваної їй Управлінням
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова пенсії за
віком.

Рішеннями Конституційного Суду
України від 09.07.2007 року та 22.05.2008 року
визнано такими, що не відповідають
Конституції України положення Закону
України «Про Державний бюджет на 2007-2008
рр.», якими було зупинено (обмежено) дію
вищевказаної ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», із
вказівкою на те, що дане рішення
Конституційного Суду України має
преюдиціальне значення для судів
загальної юрисдикції при розгляді ними
позовів у зв'язку з правовідносинами,
які виникли внаслідок дії положень
статей зазначених законів, що визнані
неконституційними.

Згідно пункту 7 Прикінцевих положень
Закону України «Про внесення змін до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2011 рік» від 14 червня 2011 року,
який набрав чинності 19 червня 2011 року
зазначено, що у 2011 році норми і
положення статті 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни» від 18
листопада 2004 року застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України, виходячи
з наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову «Про встановлення деяких
розмірів виплат, що фінансуються за
рахунок коштів державного бюджету» від
06 липня 2011 року № 745, яка набрала
законної сили 23 липня 2011 року.

Вищенаведені нормативні акти на даний
час є діючими і неконституційними не
визнавались.

Отже, нарахування та виплата у 2011 році
дітям війни підвищення до пенсії або
щомісячного грошового довічного
утримання чи державної соціальної
допомоги, що виплачується замість
пенсії, повинні здійснюватися
відповідно до норм Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», а
починаючи з 23 липня 2011 року виплати,
передбачені, зокрема, ст. 6 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни», повинні здійснюватися в
порядку та розмірах, визначених
постановою Кабінету Міністрів України
«Про встановлення деяких розмірів
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету» №745 від
06.07.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до переконання про
підставність позовних вимог ОСОБА_1
щодо нарахування та виплати підвищення
до пенсії як дитині війни за період
починаючи з 27 січня 2011 року по 22 липня
2011 року.

Оскільки функції з призначення,
нарахування та виплати пенсії позивачу
здійснює Пенсійний фонд України в
особі Управління Пенсійного фонду
України в Залізничному районі м.
Львова, відповідний обов'язок слід
покласти на відповідача у справі.

На підставі наведеного колегія суддів
прийшла до висновку, що судом першої
інстанції, при винесені оскаржуваної
постанови вірно дано правову оцінку
обставинам справи та ухвалено судове
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
що згідно ст. 200 КАС України є підставою
для залишення апеляційної скарги без
задоволення, а постанови суду першої
інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС
України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Залізничному районі м. Львова -
залишити без задоволення.

Постанову Залізничного районного суду
м. Львова від 21.05.2014 року у справі
№2-а-1573/11 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, що беруть участь у справі, є
остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий
Н.В. Ільчишин

Судді
В.Я. Макарик

І.В. Глушко