Справа № 759/10340/14-а
Суддя: Лук'яненко Л. М.
Дата ухвалення: 2014-07-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

пр. № 2-а/759/311/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2014 року суддя
Святошинського районного суду м. Києва
Лук'яненко Л.М., розглянувши в порядку
скороченого провадження справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління пенсійного фонду України в
Деснянському районі м. Києва, в якому
просить суд з урахуванням збільшень
позовних вимог, визнати дії Управління
пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва
неправомірними, щодо відмови включити
в розрахунок пенсії складових
заробітної плати - «Інші виплати», на
які нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та у відмові здійснити
перерахунок та виплату пенсії,
зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва, здійснити перерахунок пенсії
з 05.06.2014р. в розмірі 90 % заробітної плати
за останнім місцем роботи на державній
службі, враховуючи матеріальну
допомогу до відпустки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
він отримує пенсію за віком, як
державний службовець, відповідно до
Закону України «Про державну службу».
Звернувшись до відповідача із заявою
про перерахунок пенсії, відповідно до
Закону України «Про державну службу» в
розмірі 90 відсотків заробітної плати
за останнім місцем роботи на державній
службі з врахуванням матеріальної
допомоги до відпустки, 06.06.2014р. отримав
відмову в перерахунку пенсії. Тому Віна
був змушений звернутися до суду та
просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Святошинського районного
суду м. Києва суду від 20 червня 2014 року
відкрито скорочене провадження за
вищевказаним позовом.

07.07.2014 року до суду надійшли письмові
заперечення від Управління пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва, в якиї просять в позові
відмовити в повному обсязі, з підстави,
що матеріальна допомога до відпустки
не включається до заробітної плати для
обчислення пенсії.

Дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебуває на обліку в Управлінні
пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва та
отримує пенсію за віком, як державний
службовець відповідно до Закону
України «Про державну службу»
,пенсійне посвідчення НОМЕР_2 від 08.11.2010
року.

Звернення позивача про перерахунок
пенсій, відповідно до Закону України
«Про державну службу» в розмірі 90
відсотків заробітної плати за останнім
місцем роботи на державній службі до
Управління Пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва із
заявою, в якій просив також врахувати
виплачену матеріальну допомогу до
відпустки, відповідачем 06.06.2014 р.
залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 37 Закону України
«Про державну службу», право на
одержання пенсії державних службовців
мають особи, які досягли встановленого
законодавством пенсійного віку, за
наявності страхового стажу для
чоловіків не менше 25 років, для жінок не
менше 20років, у тому числі стажу
державної служби не менше 10 років, та
які на час досягнення пенсійного віку
працювали на посадах державних
службовців, а також особи, які мають не
менше 20 років стажу роботи на посадах,
віднесених до категорій посад
державних службовців, незалежно від
місця роботи на час досягнення
пенсійного віку. Пенсія державним
службовцям призначається в розмірі 80
відсотків від сум їх заробітної плати,
на які нараховуються страхові внески
на загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, а особам, які на
час звернення за призначенням пенсії
не є державними службовцями, у розмірі
80 відсотків заробітної плати
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу за
останнім місцем роботи на державній
службі.

Відповідно до вимог ст. 37-1 Закону
України «Про державну службу» у разі
підвищення розміру заробітної плати
працюючим державним службовцям, а
також у зв'язку із набуттям особою
права на пенсійне забезпечення
державного службовця за цим Законом
відповідно здійснюється перерахунок
раніше призначених пенсій. Перерахунок
пенсії здійснюється виходячи із сум
заробітної плати, на які нараховуються
страхові внески на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування
працюючого державного службовця
відповідної посади та рангу на момент
виникнення права на перерахунок
пенсії.

Відповідно до частини першої
статті 1 Закону України від 24 березня 1995
року №108/95-ВР «Про оплату праці»,
заробітна плата - це винагорода,
обчислена, як правило, у грошовому
виразі, яку за трудовим договором
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Статтею 2 цього ж Закону
визначено структуру заробітної плати,
до якої входить: основна та додаткова
заробітна плата, а також заохочувальні
та компенсаційні виплати.

Частиною другою статті 33 Закону
України «Про державну службу»
передбачено, що заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону
України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII
«Про пенсійне забезпечення» до
заробітку для обчислення пенсії
включаються всі види оплати праці
(виплат, доходу), на які відповідно до
Закону України «Про збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування»
нараховується збір на обов'язкове
державне пенсійне страхування, в межах
максимальної величини фактичних
витрат на оплату праці найманих
працівників, оподатковуваного доходу
(прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної
плати (доходу), з яких справляються
страхові внески (збори) до соціальних
фондів, що діяла на день одержання
зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня
2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
визначає виплати (доходи), що
враховуються в заробітну плату (дохід)
застрахованої особи для обчислення
пенсії. Так, зокрема до такого доходу
(заробітної плати) враховуються: суми
виплат, отримуваних застрахованою
особою після набрання чинності цим
Законом, з яких згідно з цим Законом
були фактично нараховані (обчислені) та
сплачені страхові внески; суми виплат,
отримуваних застрахованою особою до
набрання чинності цим Законом, у межах
сум, на які відповідно до
законодавства, що діяло раніше,
нараховувалися внески на державне
соціальне страхування або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування.

Відповідно до ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про
державну службу», в редакції чинній на
момент призначення позивачу пенсії, за
кожний повний рік роботи понад 10 років
на державній службі пенсія
збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
заробітної плати, без обмеження
граничного розміру пенсії.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України
громадяни мають право на соціальний
захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Таким чином, судом встановлено, що
Управлінням пенсійного фонду України
необхідно було при здійсненні
перерахунку позивачу пенсії, як
державному службовцю, керуватися ст.37
ЗУ «Про державну службу» в редакції
чинній на момент призначення пенсії,
якому було передбачено, що на одержання
пенсії державних службовців мають
право особи, які досягли встановленого
законодавством України пенсійного
віку за наявності загального трудового
стажу для чоловіків - не менше 25 років,
для жінок - не менше 20 років, у томі
числі стажу державної служби - не менше
10 років. Зазначеним особам
призначаються в розмірах 80 відсотків
від суми їх посадового (чинного) окладу
з урахуванням надбавок передбачених
цим Законом. Пенсія державному
службовцю виплачується від його
заробітку одержаного після виходу на
пенсію. За кожний повний рік роботи
понад 10 років на державній службі
пенсія збільшується на один відсоток
заробітку, але не більше 90 відсотків
посадового чинного окладу з
урахуванням надбавок, передбачених цим
Законом.

Крім того, отримані особою виплати,
з яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, враховуються в заробіток
для обчислення пенсії.

З довідки про складові заробітної
плати, виданою Управлінням справами
Верховної Ради України від 20.09.2010 року
№9-1-15/1193, вбачається, що ОСОБА_1
виплачувалась матеріальна допомога до
відпустки.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій.

Згідно зі ст. 6 КАС України кожна особа
має право в порядку, встановленому цим
кодексом, звернутися до
адміністративного суду, якщо вважає, що
рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.17 КАС України визначено,
що юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму.

Відповідно до ч.2 ст.17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на публічно-правові спори,
зокрема, спори фізичних чи юридичних
осіб із суб'єктом владних повноважень
щодо оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Відповідно до ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідач не надав суду достатніх
беззаперечних доказів в обґрунтування
правомірності своїх дій та
бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України, суд
може прийняти постанову, яка б
гарантувала дотримання і захист прав,
свобод, інтересів людини і громадянина,
у сфері публічно правових відносин з
боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. 37, 37-1
Закону України «Про державну службу»,
Законом України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.ст. 1, 2, 5, 11, 71, 72, 122, 159-163,
167, 183-2 Кодексу адміністративного
судочинства України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління пенсійного фонду України в
Святошинському районі м. Києва про
визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва щодо відмови ОСОБА_1 включити в
розрахунок пенсії складових
заробітної плати - «Інші виплати», на
які нараховувались страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування - неправомірними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Святошинському районі
м. Києва здійснити перерахунок пенсії
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. АДРЕСА_1, ІК
НОМЕР_1 - у розмірі 90 відсотків
заробітної плати за останнім місцем
роботи на державній службі, відповідно
до ст. 37 Закону України «Про державну
службу» з врахуванням матеріальної
допомоги до відпустки на підставі
довідки від 20.09.2010 року № 9-1-15/1193 року, та
провести відповідні виплати з 05 червня
2014 року з урахуванням проведених
раніше виплат.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду шляхом подання
через Святошинський районний суд м.
Києва в 10-денний строк, з дня отримання
її копії, апеляційної скарги.

Суддя
Лук'яненко Л.М.