Справа № 802/2989/14-а
Суддя: Богоніс Михайло Богданович
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 серпня 2014 р.
Справа № 802/2989/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді:
Богоноса М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання:
Слишинської Н.С.

представника позивача:
Жученко Т.П.

представника відповідача:
Фурдик А.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи за позовом
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
споживчого товариства "Соболівське"
про стягнення фінансових санкцій

ВСТАНОВИВ:

06.08.2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернувся позивач - Вінницьке обласне
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів (далі - відділення Фонду) з
адміністративним позовом до
відповідача - споживчого товариства
"Соболівське" (далі - СТ "Соболівське")
про стягнення фінансових санкцій.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилається на те, що відповідач, в
порушення статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів», не забезпечив виконання
нормативу робочих місць, призначених
для працевлаштування інвалідів в
кількості одного місця та не сплатив
адміністративно-господарські санкції,
що зумовило нарахування пені у розмірі
встановленому чинним законодавством.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги повністю
підтримав з мотивів, що наведені в
позовній заяві. При цьому вказав, що
середньооблікова чисельність штатних
працівників облікового складу в 2013
році на підприємстві становила 11 осіб,
а не 7, як про це зазначив відповідач в
уточнюючому звіті. Також зазначила, що
при зверненні до суду із позовом про
стягнення фінансових санкцій, позивач
виходив із данних Звіту від 15.05.2014 року
та Акта перевірки про додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 02-24-49/530 (а.с.11).

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечив з тих
підстав, що 27.05.2014 року до Вінницького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів було
направлено звіт про зайнятість та
працевлаштування інвалідів за 2013 рік.
При формуванні даного звіту була
допущена технічна помилка, у зв'язку з
чим було подано уточнений звіт, де
допущені помилки були усунуті (в гр.01
вказано середньооблікову кількість
штатних працівників за звітній період
на даному підприємстві чисельністю 7
осіб). Проте, відділенням Фонду
прийнятий уточнюючий звіт не був
взятий до уваги та за невиконання
нормативу щодо створення робочих місць
для працевлаштування інвалідів до
відповідача було застосовано штраф у
розмірі 4771,82 грн. та нарахована пеня за
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
у розмірі 215,83 грн.

Заслухавши представників сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку, що позовні вимоги не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Як убачається з матеріалів справи,
Відповідно до ч.8 ст. 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», п.4 ч.4 Положення
про Державну інспекцію України з
питань праці, затвердженої Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
N 386/2011 та Порядку проведення перевірок
посадовими особами Державної
інспекції України з питань праці та її
територіальних органів, затвердженого
Наказом Міністерства соціальної
політики України від 02.07.2012 р. №390,
Територіальною державною інспекцією з
питань праці у Вінницькій області з 22
по 23 квітня 2013 року було проведено
планову перевірку Відповідача та
складено Акт перевірки про додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 02-24-49/530.

Перевіркою встановлено, що Відповідач
не виконав норматив робочих місць для
працевлаштування інвалідів у 2013 році в
кількості 1 робочого місця, при цьому
середньооблікова кількість штатних
працівників становила 11 осіб.

Крім того, перевіркою встановлено, що
Відповідач не зареєстрований у
відділенні Фонду та не подає звіту про
зайнятість і працевлаштування
інвалідів по ф.№10-ПІ.

15.05.2014 року відповідачем подано звіт до
Вінницького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
Звіт про зайнятість і працевлаштування
інвалідів за 2013 рік за формою 10-ПІ,
відповідно до якого середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу у 2013 році на
підприємстві відповідача становила 14
осіб. Кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях, створених відповідачем
відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні», становить - 1
особа, однак на підприємстві не
працевлаштовано жодної особи, якій
встановлено інвалідність.

Водночас, 27.05.2014 року голова правління
СТ «Соболівське» Фурдик А.О. надіслав
до відділення Фонду заяву про те, що під
час розрахунку звіту про зайнятість і
працевлаштування інвалідів була
зроблена помилка і просив прийняти до
уваги уточнюючий звіт.

В уточнюючому звіті, за підписом
керівника Фурдика А.О. та головного
бухгалтера Якимець А.А., станом на 21
травня 2014 року, код рядка 01, яким
визначено середньооблікову кількість
штатних працівників фактично за рік
становить 7 осіб, і відповідно код рядка
06, яким визначено суму
адміністративно-господаських санкцій
дорівює 0 грн.

Разом з тим, відділення Фонду при
зверненні до суду із даним позовом, як
підставу для позову, прийнято до уваги
лише Акт перевірки територіальної
Державної інспекції з питань праці у
Вінницькій області про додержання
суб'єктами господарювання
законодавства про працю та
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування № 02-24-49/530, в
якому головним державним інспектором
праці Чорним О.Л. встановлено, що в
товаристві середньооблікова
чисельність штатних працівників
облікового складу в 2013 році становила 11
осіб.

Вважаючи, що відповідачем, всупереч
вимогам статті 19 Закону України «Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» не виконало
нормативів для працевлаштування
інвалідів у кількості одного робочого
місця, позивач звернувся до суду з
даним адміністративним позовом, в
якому просив стягнути з відповідача
адміністративно-господарські санкції
та пеню.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
склались між сторонами, суд виходить з
наступного.

Спеціальним законом, який визначає
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні і гарантує їм рівні
з усіма іншими громадянами можливості
для участі в економічній, політичній і
соціальній сферах життя суспільства,
створення необхідних умов, які дають
можливість інвалідам вести
повноцінний спосіб життя згідно з
індивідуальними здібностями і
інтересами є Закон України від 21.03.1991
№875-ХІІ «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні» (далі
- Закон України №875-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 17
Закону України №875-ХII з метою
реалізації творчих і виробничих
здібностей інвалідів та з урахуванням
індивідуальних програм реабілітації
їм забезпечується право працювати на
підприємствах, в установах,
організаціях, а також займатися
підприємницькою та іншою трудовою
діяльністю, яка не заборонена законом.
Право інвалідів на працю, їх
працевлаштування реалізується шляхом
створення спеціального робочого місця,
адаптацією основного і додаткового
обладнання, технічного оснащення і
пристосування тощо з урахуванням
обмежених можливостей інваліда.

Статтею 18 Закону № 875-ХІІ встановлено
обов'язок для підприємств, установ та
організацій, фізичних осіб, які
використовують найману працю, виділяти
та створювати робочі місця для
працевлаштування інвалідів, у тому
числі спеціальні робочі місця,
створювати для них умови праці з
урахуванням індивідуальних програм
реабілітації і забезпечувати інші
соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

Відповідно до частини першої статті 19
Закону України №875-ХІІ для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб - у кількості
одного робочого місця.

Частиною другою статті 19 Закону
України №875-ХІІ визначено, що
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, самостійно розраховують
кількість робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу, встановленого частиною
першою цієї статті, і забезпечують
працевлаштування інвалідів.

Згідно із частиною першою статті 20
Закону України №875-ХІІ, зокрема,
підприємства, установи, організації, у
тому числі підприємства, організації
громадських організацій інвалідів,
фізичні особи, які використовують
найману працю, де середньооблікова
чисельність працюючих інвалідів менша,
ніж установлено нормативом,
передбаченим статтею 19 цього Закону,
щороку сплачують відповідним
відділенням Фонду соціального захисту
інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Відповідно до частини другої статті 20
Закону України №875-ХІІ порушення
термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Як вбачається із поданого відповідачем
15.05.2014 року до Вінницького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів звіту форми № 10-ПІ про
зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік, відповідач повинен
був забезпечити у 2013 році
працевлаштування одного інваліда.
Проте, в уточнюючому звіті 27.05.2014 року у
графі, де зазначена середньооблікова
кількість штатних працівників в
кількості 7 осіб, відповідач у графу
кількість інвалідів - штатних
працівників, які повинні працювати на
робочих місцях не вказав жодної особи.

Водночас, як пояснив під час судового
розгляду представник відповідача,
підприємством у звіті допущено
помилку, а саме: невірно зазначено
середньооблікову кількість штатних
працівників. Разом з тим, пояснив, що на
підприємстві середньооблікову
кількість штатних працівників у 2013
році склала 7 осіб.

На підтвердження даного факту,
відповідачем надано копії штатного
розпису, копії наказів прийняття та
звільнення працівників, табелів обліку
використання робочого часу за 2013 рік, а
також розрахунок середньооблікової
кількості штатних працівників (а.с.25-46).

Так, згідно довідки Теплицького
відділення Гайсинської ОДПІ про
кількість найманих працівників за 1-4
кв. 2013 року встановлено, що в 1-2 кв. 2013
року наймані працівники на
підприємстві відсутні, в 3-му кв. 2013 року
у штаті рахувалось 16 осіб (протягом
кварталу було звільнено 1 особу) та в
4-му кв. 2013 року у штаті рахувалось 15
осіб (протягом кварталу звільнено 4
особи). Вказане підтверджується
копіями наказів про звільнення з
роботи № 15 від 16.08.2013 року, №19 від 14.11.2013
року, № 22 від 18.11.2013 року, № 20 від 18.11.2013
року, № 23 від 25.12.2013 року.

Також, кількість штатних працівників
на СТ «Соболівське» підтверджується
табелями обліку використання робочого
часу за 2013 рік, в яких вказана фактична
чисельність працівників за кожен
місяць.

Згідно з п. 3.2.6 Інструкції зі статистики
кількості працівників, затвердженої
Наказом Державного комітету
статистики України № 286 від 28.09.2005 року,
підприємство, що працювало неповний
рік (сезонний характер виробництва або
створення після січня, за винятком тих
підприємств, які вимушено зупиняли
виробництво з ініціативи
адміністрації), середньооблікову
кількість штатних працівників за рік
визначає також шляхом підсумовування
зазначеної кількості працівників за
всі місяці роботи підприємства і
ділення одержаної суми на 12.

Відповідно до розрахунку
середньооблікової кількості штатних
працівників, середньооблікова
кількість працівників на СТ
«Соболівське» становить 7 осіб (а.с.26).
Враховуючи викладене, надані
представником відповідача документи
підтверджують факт середньооблікової
кількості штатних працівників в
кількості 7 осіб.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
даному випадку відповідачем не було
порушено норматив, встановлений
частиною першою статті 19 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»,
оскільки Закон не покладає обов'язок із
створення робочих місць для
працевлаштування інвалідів, на
підприємствах, де середньооблікова
кількість працівників становить менше
8 осіб.

Крім того, суд звертає увагу, що Закон
України № 875-XII передбачає застосування
адміністративно-господарських санкцій
у разі не працевлаштування
підприємствами, установами,
організаціями, у тому числі
підприємствами, організацій
громадських організацій інвалідів,
фізичними особами, які використовують
найману працю інвалідів у рахунок
нормативу робочих місць, а не за
помилки допущенні у звіті
середньооблікової кількості штатних
працівників.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що в діях відповідача
відсутній склад правопорушення, а тому
застосування до нього
адміністративно-господарських санкцій
та пені у розмірі 4987,65 грн. за не
працевлаштування інвалідів є
безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають.

Частиною першою статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України
(або відповідного місцевого бюджету,
якщо іншою стороною був орган
місцевого самоврядування, його
посадова чи службова особа).

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні вимог адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції
набирає законної сили в порядку,
визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України,
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
Богоніс Михайло Богданович