Справа № 5/3599-28/446 А
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року м. Київ
К/800/47123/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області

на ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2013

та постанову Господарського суду
Львівської області від 09.06.2010

у справі № 5/3599-28/446А

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Будклас»

до Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова

про визнання нечинним податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Будклас» звернулось
до суду з позовом про визнання нечинним
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова №
/0/10683 від 04.05.2006.

Постановою Господарського суду
Львівської області від 09.06.2010, яка
залишена без змін ухвалою Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 23.08.2013, позов задоволено, скасовано
спірне податкове повідомлення-рішення,
з підстав протиправності його
прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, за результатами проведеної
планової виїзної перевірки з питань
дотримання вимог податкового та
валютного законодавства ТОВ «Будклас»
за період з 31.08.2004 по 31.12.2005, складено акт
№ 88/23-031/33169679 від 19.04.2006, в якому
зафіксовані порушення: пп. 4.5.1 п. 4.5 ст. 4,
пп. пп. 7.2.3, 7.2.4 п. 7.2, пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
Закону України «Про податок на додану
вартість», в результаті чого занижено
податок на додану вартість за
перевіряємий період на суму 330 666,26 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 04.05.2006 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
/0/10683 про визначення суми
податкового зобов'язання з податку на
додану вартість в розмірі 495 999,39 грн., в
т.ч.: 330 666,26 грн. основного платежу та 165
333,13 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Приймаючи спірне податкове
повідомлення-рішення податковий орган
виходив з того, що відповідно до
рішення Дніпровського районного суду
міста Києва від 24.02.2006 визнано
недійсними установчі документи ТОВ
«Форт Агро Буд» та реєстрацію його
платником податку на додану вартість, в
результаті чого податкові накладні,
видані ТОВ «Форт Агро Буд» (від 31.08.2005,
від 30.09.2005, від 31.10.2005, від 30.11.2005), на
думку податкового органу, виписані
незареєстрованою особою та не можуть
включатись до податкового кредиту.

Також судами встановлено, що ухвалою
Дніпровського районного суду міста
Києва від 13.06.2006 було задоволено заяву
ТОВ «Будклас» про перегляд рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 24.02.2006 за нововиявленими
обставинами, та скасовано рішення
Дніпровського районного суду міста
Києва від 24.02.2006, за результатами
подальшого розгляду справи за вказаним
позовом, його залишено без розгляду
ухвалою Дніпровського районного суду
м. Києва від 13.07.2006.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Відповідно до абз. 1, 3 пп. 7.2.3, пп. 7.2.4 п. 7.2
ст. Закону України «Про податок на
додану вартість» податкова накладна
складається у момент виникнення
податкових зобов'язань продавця у двох
примірниках; оригінал податкової
накладної надається покупцю, копія
залишається у продавця товарів (робіт,
послуг); податкова накладна є звітним
податковим документом і одночасно
розрахунковим документом; право на
нарахування податку та складання
податкових накладних надається
виключно особам, зареєстрованим як
платники податку у порядку,
передбаченому статтею 9 цього Закону.

Згідно з п. 1.7 ст. 1, абз. 1 пп. 7.4.1 п. 7.4, пп.
7.5.1. п. 7.5. ст. 7 цього Закону податковий
кредит - це сума, на яку платник податку
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду,
визначена згідно з цим Законом;
податковий кредит звітного періоду
складається із сум податків, сплачених
(нарахованих) платником податку у
звітному періоді у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; датою виникнення права
платника податку на податковий кредит
вважається: дата здійснення першої з
подій: або дата списання коштів з
банківського рахунку платника податку
в оплату товарів (робіт, послуг), дата
виписки відповідного рахунку
(товарного чека) - в разі розрахунків з
використанням кредитних дебетових
карток або комерційних чеків; або дата
отримання податкової накладної, що
засвідчує факт придбання платником
податку товарів (робіт, послуг).

Відповідно до пп. 7.4.5 п. 7.4 ст. 7
зазначеного Закону не підлягають
включенню до складу податкового
кредиту суми сплаченого (нарахованого)
податку у зв'язку з придбанням товарів
(послуг), не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
підпунктом 7.2.6 цього пункту). У разі
коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Таким чином, єдиним випадком
неможливості такого включення є
відсутність податкової накладної чи
митної декларації взагалі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців»
якщо відомості, які підлягають
внесенню до Єдиного державного
реєстру, були внесені до нього, то такі
відомості вважаються достовірними і
можуть бути використані в спорі з
третьою особою, доки до них не внесено
відповідних змін. Якщо відомості, які
підлягають внесенню до Єдиного
державного реєстру, є недостовірними і
були внесені до нього, то третя особа
може посилатися на них у спорі як на
достовірні. Третя особа не може
посилатися на них у спорі у разі, якщо
вона знала або могла знати про те, що
такі відомості є недостовірними.

Відповідно до положень п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість» реєстрація платника податку
на додану вартість діє до дати її
анулювання.

Як встановлено судами, позивачем до
складу податкового кредиту включені
суми податку на додану вартість,
сплачені у вартості придбаних робіт
(послуг), що підтверджується також
податковими накладними та не
оспорюється відповідачем; дані про
припинення юридичної особи, анулювання
свідоцтва платника податку на додану
вартість контрагента позивача під час
здійснення господарських операцій та
видачі податкових накладних відсутні.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позовних
вимог є вірним, а касаційна скарга
відповідача - необґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Шевченківському районі
м. Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
відхилити.

Ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2013 та
постанову Господарського суду
Львівської області від 09.06.2010 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний