Справа № 468/1527/14-а
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/1527/14-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі
головуючого - судді Муругова В.В, при
секретарі Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баштанка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
старшого інспектора роти ДПС м. Немирів
УДАІ ГУМВС України у Вінницькій
області лейтенанта міліції Коропедь
Віктора Миколайовича та Управління ДАІ
ГУМВС України у Вінницькій області про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про скасування постанови
старшого інспектора роти ДПС м. Немирів
УДАІ ГУМВС України у Вінницькій
області лейтенанта міліції Коропедь
В.М. по накладенню на нього
адміністративного стягнення в виді
штрафу в розмірі 260 грн. за вчинення
правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1
КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій
працівника ДПС щодо доведення доказами
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення та
щодо дослідження усіх істотних
обставин справи, позивач просив
скасувати постанову серії АБ2 № 066563 від
02.08.2014 року. Позивач, при цьому,
заперечив вчинення з його боку
правопорушення 02.08.2014 року та вказав на
незаконність складення інспектором
постанови про притягнення його до
адміністративної відповідальності,
оскільки була порушена процедура
складення та розгляду протоколу, не
були надані дозвільні документи на
прилад, яким здійснювалась фіксація,
інспектор не долучив до постанови
доказів вчинення позивачем вказаного
правопорушення та не дослідив всіх
суттєвих обставин справи, а позивач
вказав, що не порушував ПДР, оскільки
лише в'їжджав до населеного пункту та
інспектором не доведено, що таке
вимірювання не відбулось при русі
автомобіля до межі населеного пункту.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов та просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор Коропедь В.М. до
суду двічі не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив. Про день, час
та місце розгляду повідомлений вчасно
та належним чином (рекомендованим
листом з повідомленням за місцем
роботи - УДАІ ГУМВС України у
Вінницькій області). Від відповідача не
надійшло заперечень на позов.

Відповідач - УДАІ ГУМВС України у
Вінницькій області двічі не забезпечив
явку свого представника до суду. Про
день, час та місце розгляду
повідомлений вчасно та належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Від відповідача не надійшло заперечень
на позов.

З огляду на те, що відповідачі - суб'єкти
владних повноважень, належним чином
повідомлені про час та місце розгляду
справи, не прибули у засідання без
поважних причин, не повідомивши про
причини неприбуття - суд ухвалив про
розгляд справи на підставі наявних в
ній доказів згідно з ч.4 ст. 128 КАС
України.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи (протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №987890 від 02.08.2014 року;
постанову серії АБ2 №066563 по справі про
адміністративне правопорушення від
02.08.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.1 КУпАП), суд приходить до
висновку про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує
адміністративний позов. Це означає, що
ч.2 ст. 71 КАС України встановлює
презумпцію вини суб'єкта владних
повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються, а
повідомлені позивачем обставини
справи відповідають дійсності, доки
відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України
зобов'язує суб'єкта владних
повноважень надати всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази, тим більше, що
такі вимоги (про надання документів)
вказані в ухвалі суду та дублювались
судом в окремих запитах, проте до суду
так надані і не були.

Отже, в адміністративних справах щодо
оскарження рішень та дій суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його вини. Така презумпція
вини покладає на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 02
серпня 2014 року позивач був зупинений
відповідачем - інспектором ДПС, який
відносно позивача склав протокол про
адміністративне правопорушення, за
порушення позивачем ПДР. Після цього
інспектор виніс відносно нього
постанову про притягнення останнього
до адміністративної відповідальності
за ст. 122 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови
інспектор вказав, що 02.08.2014 року о 10.49
год. в м. Гайсин ОСОБА_1 керуючи
автомобілем Опель, н.з. НОМЕР_1, рухався
зі швидкістю 105 км/год, чим перевищив
встановлену швидкість руху на 45 км/год.
Швидкість вимірювалась приладом "Візир
0812358".

У зв'язку з вказаним інспектор
призначив позивачу адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 260
грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що
не вчиняв викладеного в постанові
правопорушення, та при складенні
протоколу про адміністративне
правопорушення інспектором свідки не
залучались, а позивач рухався за межами
населеного пункту, оскільки події
відбувались перед в'їздом до м. Гайсин.

Проте, інспектором ДПС при вирішенні
питання про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
були зібрані та надані на розгляд суду
належні та допустимі докази, які б
могли підтвердити факт порушення
позивачем правил дорожнього руху та
невідповідність його пояснень дійсним
обставинам справи та покази приладу
"Візир ", на які містяться посилання в
постанові, - жодним чином не
зафіксовані на матеріальних носіях або
не задокументовані у присутності
свідків (що не дозволяє неодноразово чи
повторно сприйняти такі покази особою,
що розглядає справу чи переглядає її в
порядку оскарження), тому такі покази
не є доказами в контексті ст. 251 КУпАП,
відповідно до якої доказами в справі
про адміністративне правопорушення, є
будь-які фактичні дані, на основі яких у
визначеному законом порядку орган
(посадова особа) встановлює наявність
чи відсутність адміністративного
правопорушення, винність даної особи в
його вчиненні та інші обставини, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

Тобто, на підтвердження дійсної
наявності фактів, викладених в
постанові про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідачами на розгляд суду не було
надано достатніх та допустимих
доказів, натомість, пояснення позивача,
що він рухався за межами населеного
пункту зі швидкістю, яка не
перевищувала максимальну дозволену
швидкість руху більш ніж на 40 км/год. та
що фіксація швидкості руху могла
відбутись до в'їзду в населений пункт, -
відповідачами не спростовано.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідачів, які в даному випадку не
надали до суду допустимих достатніх
фактичних даних на підтвердження
правомірності дій, які оскаржуються
фізичною особою, тому зібрані
інспектором матеріали відносно
позивача не є достатньою підставою для
притягнення водія до
адмінвідповідальності за ст. 122 ч.1
КУпАП і доказом вини позивача у
вчиненні вказаного правопорушення, за
яке його було притягнуто оскаржуваною
постановою, оскільки цей висновок не
підтверджується сукупністю достатніх
допустимих доказів, а навпаки
спростовується поясненнями позивача,
а, отже, не відповідає вимозі їхньої
достатності, що свідчить про
недоведеність складу
адміністративного правопорушення,
інкримінованого позивачеві.

Згідно з конституційним принципом,
закріпленим в ст. 62 Конституції
України, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП
є безумовною підставою для закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення у
зв'язку з відсутністю в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
АБ2 №066563 від 02.08.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч. 1 КУпАП -
закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України
постанова місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточною і
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: