Справа № 820/11863/14
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

Харківський окружний адміністративний суд у складі

Головуючого судді Спірідонова М.О.

за участю секретаря судового засідання Шевченко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом

Заступника прокурора Фрунзенського району м.Харкова в інтересах держави в особі

Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області

до

Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь"

про

стягнення податкового боргу ,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позовних вимог суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його явка не визнавалася судом обов'язковою.

Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд визнає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Харківської міської ради, є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України від 02.12.2010 р. №2755-VІ, та є платником орендної плати за земельні ділянки державної та/або комунальної власності.

Судом встановлено, що правовою підставою для наявності у відповідача податкового зобов'язання у вигляді орендної плати за землю є договори оренди землі укладені між ТОВ «Будцентр Витязь» (орендатор) та Харківською міською радою (орендодавець):

- договір від 18.10.2010 щодо земельної ділянки № 1, загальною площею 0,2138 га за адресою м. Харків, вул. Свистуна 1-а;

- договір від 18.10.2010 щодо земельної ділянки № 2, загальною площею 0,2364 га за адресою м. Харків, вул. Свистуна 1-а;

- договір від 18.10.2010 щодо земельної ділянки № 3, загальною площею 0,1870 га за адресою м. Харків, вул. Свистуна 1-а;

- договір від 18.10.2010 щодо земельної ділянки № 4, загальною площею 0,0667 га за адресою м. Харків, вул. Свистуна 1-а;

- договір від 18.10.2010 щодо земельної ділянки № 5, загальною площею 0,1832 га за адресою м. Харків, вул. Свистуна 1-а.

Вищевказані договори оренди відповідачем укладено строком до 01.06.2034 року.

Відповідна вимога на час розгляду справи боржником не оскаржена, тобто сума боргу є узгодженою, борг на час розгляду справи в повному обсязі не сплачено.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, Індустріальною ОДПІ було проведено камеральну перевірку з питань порушення податкового законодавства відповідача за результатами якої був складений акт №918/2036-15-04-15/22633480.

На підставі даного акту Індустріальною ОДПІ м Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 09.04.2013 №002451504 на суму 1753,45 грн.

Згідно з приписами ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори у порядку та розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 19-1.1. ст. 19-1, органи державної податкової служби здійснюють контроль за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 Податкового кодексу України встановлено, що у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов’язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь Державного бюджету України або доказів виконання такого обов'язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно при виконанні вимог ст.11 КАС України в частині офіційного з’ясування всіх обставин по справі не виявлено.

Відповідно до п.п. 16.1.4. п.16.1 ст.16 Податкового кодексу платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Наведені обставини свідчать про невиконання відповідачем свого обов'язку щодо сплати податків та зборів в строки та у розмірах, встановлені кодексом України (п. п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, ст. 36).

За матеріалами справи судом встановлено, що податковим органом на адресу відповідача направлялась податкова вимога: № 375-15 від 09.01.2014 року, в якій зазначено суму податкового боргу та обов'язок забезпечити її податковою заставою.

Відповідно до п.п.14.1.153. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Оцінивши наявні у справі документи за правилами ст.86 КАС України, суд відзначає, що заявлена суб'єктом владних повноважень до стягнення сума заборгованості відповідає визначенню податкового боргу згідно з п.14.1.175 ст.14 Податкового кодексу України, якою зазначено, що податковий борг - сума грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк.

Згідно з п.20.1.28 п.п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу.

Розглядаючи спір, суд бере до уваги, що правовідносини з приводу стягнення коштів платника податків в рахунок погашення податкового боргу унормовані ст.95 Податкового кодексу України, відповідно до п.95.2 якої стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання такому платнику податкової вимоги.

Приписами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України передбачено, що орган державної податкової служби здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно до положень пп. 41.1, 41.5 ст. 41 Податкового кодексу України, органи державної податкової служби є контролюючими органами щодо податків, які справляються до бюджетів та державних цільових фондів, а також стосовно законодавства, контроль за дотриманням якого покладається на органи державної податкової служби. Органи державної податкової служби, які уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах їх повноважень є органами стягнення.

Відповідно до п.87.2 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктом 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надано право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

З наведеної норми вбачається, що право звертатися до суду з позовом про накладення арешту на кошти, виникає у податкового органу в разі одночасної наявності двох умов: наявність у платника податків податкового боргу та відсутність майна для його погашення.

Підприємством боржником не було надано перелік майна, балансова вартість якого відповідала б сумі боргу, та яке б могло бути використаним в якості джерела погашення податкового боргу.

Приписами п. 95.1 ст. 95 ПК України, зокрема, передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності.

Пунктом 95.3 ст.95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини (абз.1 п.95.3 ст.95); орган державної податкової служби звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття органом державної податкової служби рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення органу державної податкової служби підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою органу державної податкової служби. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом державної податкової служби (абз.2 п.95.3 ст.95).

Відповідно до п. 3.9. Наказу Генерального Прокурора України від 11 липня 2012 року N1/2гн “Про особливості організації роботи прокуратур міст з районним поділом”, прокурори міст з районним поділом беруть участь у розгляді місцевими загальними судами позовів та заяв прокуратури міста, а в містах розташування місцевих господарських та окружних адміністративних судів - також у розгляді цими судами всіх справ за позовами прокурорів.

При цьому, суд зазначає, що за приписами Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та Податкового кодексу України кошти в Україні існують в готівковій і безготівковій формі, а відтак, питання визначення форми коштів, котрі підлягають стягненню з платника податків за податковим боргом, належить до компетенції органу державної податкової служби і підлягає вирішенню в ході виконання останнім відповідної постанови адміністративного суду.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб'єктом владних повноважень вимогою прав та охоронюваних законом інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин, то позов належить задовольнити, адже обґрунтованість заявленої вимоги підтверджена добутими судом і долученими до матеріалів справи доказами.

За таких обставин, виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, через відсутність доказів погашення відповідачем на час розгляду справи зазначеної суми податкового боргу, відсутність у відповідача майна, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона належними і достатніми доказами повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, суд вбачає достатньо підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 86, ч.1 ст.158, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України Харківський окружний адміністративний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Заступника прокурора Фрунзенського району м.Харкова в інтересах держави в особі Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будцентр Витязь" про про стягнення податкового боргу – задовольнити у повному обсязі.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення та з дня отримання копії постанови, у разі проголошення постанови суду, яка містить вступну та резолютивну частини, а також прийняття постанови у письмовому провадженні.

Якщо суб’єкта владних повноважень, у випадках та порядку, передбаченому частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п’ятиденного строку з моменту отримання суб’єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 01 вересня 2014 року

Суддя Спірідонов М.О.