Справа № 758/2910/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Захарчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді: -
Степанюка А.Г.,

суддів: -
Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

розглянувши у порядку письмового
провадження справу за апеляційною
скаргою ОСОБА_4 на постанову
Подільського районного суду м. Києва
від 27.05.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_4 до
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації, щорічної
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_4 (далі - Позивач,
ОСОБА_4) звернувся до Подільського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
Відповідача здійснити перерахунок,
нарахування та виплату Позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює
розміру 85 мінімальних заробітних плат;
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання Управління здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
ОСОБА_4 одноразової компенсації як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі 30
мінімальних заробітних плат;
зобов'язання Відповідача у подальшому
нараховувати та виплачувати Позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27.05.2014 року позовні вимоги за
період з 1996 року до 2013 року залишено без
розгляду.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 27.05.2014 року у
задоволенні адміністративного позову
відмовлено повністю. При цьому суд
першої інстанції виходив з того, що
Відповідач, відмовляючи у проведенні
виплат одноразової компенсації та
щорічної грошової допомоги у розмірі 5
мінімальних заробітних плат, діяв на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачений чинним
законодавством.

Не погоджуючись із прийнятим судовим
рішенням, Позивач подав апеляційну
скаргу, в якій просить скасувати
оскаржувану постанову та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю. При цьому
посилається на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, а також неповне
дослідження обставин та доказів, що
мають значення для справи.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційну скаргу необхідно
залишити без задоволення, а постанову
суду першої інстанції - без змін,
виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої
інстанції, Позивач є учасником
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС І категорії та з
19.04.1999 року інвалідом ІІІ групи.

На облік в Управлінні ОСОБА_4 було взято
з 15.08.2001 року (а.с. 63).

ОСОБА_4 26.09.2013 року звернувся до
Відповідача із заявою, в якій просив
Управління надати довідки про розмір
одноразової компенсації та грошової
допомоги, яку заявник отримав
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", а також
нарахувати і виплатити різницю у
компенсації та щорічній грошовій
допомозі, якщо дані виплати були
проведені у значно меншому розмірі, ніж
це встановлено чинним законодавством.

Листом від 14.10.2014 року № Д-404 Відповідач
повідомив Позивача, зокрема, про те, що
йому відмовлено у проведенні
перерахунку призначених допомог,
оскільки Управління не є розпорядником
коштів Державного бюджету та має право
брати на себе лише ті бюджетні
зобов'язання, які забезпечені
відповідними бюджетними асигнуваннями
(визначені Законами України про
Державний бюджет на відповідні роки).

На підставі встановлених вище
обставин, виходячи з системного
аналізу приписів ст. 48 Закону України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", п. п. 2, 3
Положення про порядок виплати
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям за втрату
годувальника, затвердженого наказом
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 31.12.1996
року № 28, суд першої інстанції дійшов
висновку про правомірність дій
Відповідача, оскільки, по-перше,
Позивач не звертався за виплатою
одноразової компенсації за шкоду,
заподіяну здоров'ю, особам, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи за місцем основної роботи, а
тому відповідна компенсація йому не
призначалась, по-друге, виплата
щорічної грошової допомоги на
оздоровлення проводиться відповідно
до Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" та Закону України "Про
Державний бюджет України", а тому
вимоги про виплату зазначеної допомоги
у розмірі 5 мінімальних заробітних плат
у подальшому є безпідставними.

З таким висновком суду першої
інстанції не можна не погодитися з
огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" (далі -
Закон) одноразова компенсація
учасникам ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, які стали
інвалідами внаслідок Чорнобильської
катастрофи, та сім'ям, які втратили
годувальника із числа осіб, віднесених
до учасників ліквідації наслідків
аварії на Чорнобильській АЕС та смерть
яких пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, виплачується в таких
розмірах: інвалідам III групи - 30
мінімальних заробітних плат.

Відповідно до приписів п. 3 Положення
про порядок виплати одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
та сім'ям за втрату годувальника,
затвердженого наказом Міністерства
України з питань надзвичайних ситуацій
та у справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
від 31.12.1996 року № 28 (далі - Положення)
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин), виплата одноразової
компенсації за шкоду, заподіяну
здоров'ю, особам, які стали інвалідами
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
проводиться: працюючим громадянам - за
місцем основної роботи (служби,
навчання); непрацюючим пенсіонерам -
органами, які виплачують пенсії;
тимчасово непрацюючим громадянам, а
також тим, які займаються
індивідуальною трудовою діяльністю,-
органами, які визначаються місцевими
органами державної виконавчої влади за
місцем проживання. Виплата одноразової
компенсації проводиться на підставі
посвідчення 1 категорії, довідки
регіональної міжвідомчої експертної
ради про встановлення інвалідності,
пов'язаної з роботами по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, та відповідної заяви особи.

Згідно абз. 2 п. 2 Положення вказані
виплати проводяться при встановленні
інвалідності чи смерті годувальника
після введення в дію Закону України
«Про внесення змін і доповнень до
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» (після 25 червня 1996 року з
дня опублікування) - у розмірі, який
встановлено на момент виплати. Причому,
вказані виплати повинні проводитися
протягом одного місяця з дня
встановлення інвалідності чи смерті
потерпілого відповідними органами, які
проводять ці виплати.

Як було встановлено судом першої
інстанції, на час встановлення
інвалідності Позивача останній був
працюючим громадянином, а тому для
отримання одноразової компенсації
повинен був звернутися із відповідною
заявою та доданими до неї документами
за місцем основної роботи. Однак, у
матеріалах справи відсутні докази
звернення ОСОБА_4 із даною заявою для
отримання одноразової компенсації.
Даний факт Позивачем не заперечується.

За таких обставин, колегія суддів
погоджується з висновком Подільського
районного суду м. Києва про
правомірність дій Управління щодо
відмови у призначенні, нарахування та
виплаті ОСОБА_4 одноразової
компенсації відповідно до ч. 1 ст. 48
Закону.

Крім того, судова колегія погоджується
з висновком суду першої інстанції про
неможливість задоволення позовних
вимог про зобов'язання Відповідача
здійснювати перерахунок та виплату
грошової допомоги у подальшому,
оскільки з системного аналізу приписів
КАС України вбачається, що судове
рішення може бути прийнято лише за
результатами правовідносин, які вже
виникли. Покладати на суб'єкта владних
повноважень обов'язок вчинити певні
дії у майбутньому суд не вправі.

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції
вважає необґрунтованим твердження
Апелянта про необхідність
застосування до даних правовідносин
положень підпункту «і» пункту «а» ч. 1
ст. VI Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року, приписами якої встановлено
тридцятирічний строк позовної
давності для відшкодування шкоди,
спричиненої смертю або тілесним
ушкодженням, оскільки допомога,
визначена положеннями ч. 4 ст. 48 Закону,
має характер соціальної виплати, що
здійснюється на постійній основі
особам різних категорій, які зазнали
різного роду впливу наслідків
Чорнобильської катастрофи та не
відноситься до сфери правового
регулювання відповідної норми
Конвенції.

Відповідно до статті 198 КАС України за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції суд апеляційної інстанції
має право, зокрема, залишити апеляційну
скаргу без задоволення, а постанову
суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України
суд апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними
висновками суду першої інстанції
погодилась, оскільки вони знайшли своє
підтвердження в ході апеляційного
розгляду справи. Судом було вірно
встановлено фактичні обставини справи,
надано належну оцінку дослідженим
доказам, прийнято законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права. У зв'язку з цим
колегія суддів вважає необхідним
апеляційну скаргу - залишити без
задоволення, а постанову суду - без
змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без
задоволення, а постанову Подільського
районного суду м. Києва від 27.05.2014 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_4 до Управління праці та
соціального захисту населення
Подільської районної в м. Києві
державної адміністрації про визнання
дій протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації, щорічної
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" - залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі. Касаційна скарга на
судові рішення подається у порядку та
строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС
України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.