Справа № 826/10967/14
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 вересня 2014 року 09:00 №
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Кузьменко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомОСОБА_1до третя
особаДержавної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міндоходів у місті Києві
Головне управління Державної
казначейської служби України у місті
Києвіпро визнання незаконними дій
та бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії, В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
звернувся до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Дарницькому
районі Головного управління
Міністерства доходів і зборів України
у місті Києві (далі по тексту -
відповідач, ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві), третя особа -
Головне управління Державної
казначейської служби України у місті
Києві (далі по тексту - третя особа, ГУ
ДКСУ у м. Києві), в якому просить:
1) визнати протиправною бездіяльність
відповідача, яка виражена у не наданні
позивачу податкової знижки по
результатам 2013 року з підстав, не
передбачених діючим законодавством;
2) визнати протиправним рішення
відповідача про відсутність підстав
для реалізації права на податкову
знижку для позивача по наслідкам 2013
3) зобов'язати відповідача у
встановлені законодавством строки
підготувати висновок про повернення
сум надміру сплаченого податку з
доходів фізичної особи з Державного
бюджету України у розмірі 5825,97 грн. на
користь ОСОБА_1 по наслідкам 2013 року та
подати цей висновок для виконання
відповідному органу Державної
казначейської служби України.
Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 01 серпня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 13 серпня 2014
У судовому засіданні 13 серпня 2014 року
позивач позовні вимоги підтримав.
Представники відповідача та третьої
особи у судове засідання не з'явилися,
про день, час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, причини
неявки суду не повідомили.
Частиною 4 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що у разі неприбуття
відповідача, належним чином
повідомленого про дату, час і місце
судового розгляду, без поважних причин
розгляд справи може не відкладатися і
справу може бути вирішено на підставі
наявних у ній доказів.
Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
Враховуючи положення частин 4 та 6
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, беручи до уваги
відсутність потреби заслухати свідка
чи експерта, в судовому засіданні 13
серпня 2014 року суд ухвалив перейти до
розгляду справи в письмовому
14 серпня 2014 року через канцелярію суду
надійшли письмові заперечення
відповідача, в яких зазначено про
відсутність підстав для задоволення
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Окружний адміністративний суд
міста Києва встановив наступне.
12 червня 2014 року ОСОБА_1 поштою направив
до ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві податкову
декларацію про доходи, одержані з 1
січня по 31 грудня 2013 року, додаток до
декларації №6, довідку про нараховану
заробітну плату за період 2013 року,
копії договору кредиту, іпотечного
договору, договору купівлі - продажу,
меморіальних ордерів, паспорту та
заяву, в якій просив повернути йому з
бюджету 5825,97 грн. від суми сплаченого
податку з доходів фізичних осіб у
зв'язку із застосуванням податкової
знижки зі сплати відсотків за
іпотечним кредитом та вчинити
необхідні дії по визначенню його
За результатами розгляду звернення
позивача ДПІ у Дарницькому районі ГУ
Міндоходів у м. Києві листом від 08 липня
2014 року №4919/Т/26-51-17-03-20 повідомила про
відсутність підстав для нарахування та
повернення податкового кредиту по
процентах за іпотечним кредитом,
оскільки згідно наданих
підтверджуючих документів, зокрема
паспорту, встановлено, що ОСОБА_1
зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4, а
не за адресою квартири, яка знаходиться
в іпотеці (АДРЕСА_1).
Позивач вважає протиправною
бездіяльність відповідача щодо не
надання права на податкову знижку за
результатами 2013 року, виходячи з того,
що законодавством не передбачено права
податкового органу відмовляти в
реалізації права на податкову знижку
тільки на тій підставі, що згідно даних
паспорта платник податку не
зареєстрований в основному місці
проживання, без врахування інших
обставин, що підтверджують фактичне
проживання за відповідною адресою.
Крім того, факт постійного проживання
підтверджений у судовому порядку.
Відповідач у письмовому заперечені
зазначив про відсутність підстав для
нарахування податкової знижки на
частину процентів за користування
іпотечним кредитом, оскільки позивач
повинен подавати податкову декларацію
за своєю податковою адресою, тобто за
місцем реєстрації згідно з паспортними
Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45
Податкового кодексу України платник
податків - фізична особа зобов'язаний
визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків -
фізичної особи визнається місце її
проживання, за яким вона береться на
облік як платник податків у
контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може
мати одночасно не більше однієї
За правилами пунктів 49.1, 49.8 статті 49
Податкового кодексу України податкова
декларація подається за звітний період
в установлені цим Кодексом строки
контролюючому органу, в якому
перебуває на обліку платник податків.
Прийняття податкової декларації є
обов'язком контролюючого органу. Під
час прийняття податкової декларації
уповноважена посадова особа
контролюючого органу, в якому
перебуває на обліку платник податків,
зобов'язана перевірити наявність та
достовірність заповнення всіх
обов'язкових реквізитів, передбачених
пунктами 48.3 та48.4 статті 48 цього
Кодексу. Інші показники, зазначені в
податковій декларації платника
податків, до її прийняття перевірці не
Відповідно до пункту 3 розділу І
Інструкції щодо заповнення податкової
декларації про майновий стан і доходи,
затвердженої наказом Міністерства
07 листопада 2011 року №1395, фізична особа -
платник податку подає декларацію за
звітний податковий період в
установлені Кодексом строки до органу
державної податкової служби за своєю
податковою адресою (місцем проживання
фізичної особи, за яким вона береться
на облік як платник податку в органі
державної податкової служби).
Наведені норми законодавства вказують,
що фізична особа - платник податку
подає податкову декларацію за звітний
період до контролюючого органу за
своєю податковою адресою; у свою чергу,
податкова адреса платника податків - це
місце його проживання, за яким він
береться на облік як платник податків у
контролюючому органі (місцем
проживання фізичної особи, за яким вона
береться на облік як платник податку в
органі державної податкової служби).
При цьому суд звертає увагу, що
податковою адресою платника податків -
фізичної особи є місце проживання, яке
не обов'язкового збігається із місцем
реєстрації, зазначеним у паспорті.
Як встановлено у постановах Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 травня 2012 року в адміністративній
справі №2а-4191/12/2670 та від 27 червня 2013
року в адміністративній справі
№826/7832/13-а, які набрали законної сили,
податковою адресою ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1.
Частина 1 статті 72 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначає, що обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.
Таким чином, за відсутності в
матеріалах справи доказів на
спростування обставин, встановлених у
постановах Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25 травня 2012 року в адміністративній
справі №2а-4191/12/2670 та від 27 червня 2013
року в адміністративній справі
№826/7832/13-а, суд вважає доведеним той
факт, що податковою адресою ОСОБА_1 є
АДРЕСА_1, тому позивач повинен подавати
податкову декларацію за своєю
податковою адресою саме до ДПІ у
Дарницькому районі ГУ Міндоходів у м.
Києві, а остання зобов'язання прийняти
вказану податкову декларацію.

Відповідно до пунктів 166.1, 166.2 статті 162
Податкового кодексу України платник
податку має право на податкову знижку
за наслідками звітного податкового
року.

Підстави для нарахування податкової
знижки із зазначенням конкретних сум
відображаються платником податку у
річній податковій декларації, яка
подається по 31 грудня включно
наступного за звітним податкового
року.

До податкової знижки включаються
фактично здійснені протягом звітного
податкового року платником податку
витрати, підтверджені відповідними
платіжними та розрахунковими
документами, зокрема квитанціями,
фіскальними або товарними чеками,
прибутковими касовими ордерами,
копіями договорів, що ідентифікують
продавця товарів (робіт, послуг) і їх
покупця (отримувача). У зазначених
документах обов'язково повинно бути
відображено вартість таких товарів
(робіт, послуг) і строк їх продажу
(виконання, надання). Оригінали
зазначених у підпункті 166.2.1 цього
пункту документів не надсилаються
контролюючому органу, але підлягають
зберіганню платником податку протягом
строку давності, встановленого цим
Кодексом.

Підпункт 166.3.1 пункту 166.3 статті 166
Податкового кодексу України
передбачає, що платник податку має
право включити до податкової знижки у
зменшення оподатковуваного доходу
платника податку за наслідками
звітного податкового року, визначеного
з урахуванням положень пункту 164.6
статті 164 цього Кодексу, частину суми
процентів, сплачених таким платником
податку за користування іпотечним
житловим кредитом, що визначається
відповідно до статті 175 цього Кодексу.

Згідно приписів статті 175 Податкового
кодексу України платник податку -
резидент має право включити до
податкової знижки частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом, наданим
позичальнику в національній або
іноземній валютах, фактично сплачених
протягом звітного податкового року.

При сплаті процентів за іпотечним
житловим кредитом в іноземній валюті
сума платежів за такими процентами,
здійснених в іноземній валюті,
перераховується у гривні за офіційним
валютним (обмінним) курсом
Національного банку України, що діє на
день сплати таких процентів.

Таке право виникає в разі якщо за
рахунок іпотечного житлового кредиту
будується чи купується житловий
будинок (квартира, кімната), визначений
платником податку як основне місце
його проживання, зокрема згідно з
позначкою в паспорті про реєстрацію за
місцезнаходженням такого житла.

У разі якщо будинок (квартира, кімната)
купується за рахунок іпотечного
житлового кредиту, частина суми
процентів, що включається до
податкової знижки платника податку -
позичальника іпотечного житлового
кредиту, дорівнює добутку суми
процентів, фактично сплачених
платником податку протягом звітного
податкового року в рахунок його
погашення, і коефіцієнта, що враховує
мінімальну площу житла для визначення
податкової знижки, розрахованого
відповідно до пункту 175.3 цієї статті.

Коефіцієнт, що враховує мінімальну
площу житла для визначення податкової
знижки на суму процентів за іпотечним
житловим кредитом, обчислюється за
такою формулою:

К = МП / ФП,

де К - коефіцієнт;

МП - мінімальна загальна площа житла, що
дорівнює 100 квадратним метрам;

ФП - фактична загальна площа житла, що
будується (придбавається) платником
податку за рахунок іпотечного кредиту.

У разі якщо цей коефіцієнт більший ніж
одиниця, до податкової знижки
включається сума фактично сплачених
процентів за іпотечним кредитом без
застосування такого коефіцієнта.

Право на включення до податкової
знижки суми, розрахованої згідно з цією
статтею, надається платнику податку за
одним іпотечним кредитом протягом 10
послідовних календарних років
починаючи з року, в якому: об'єкт
житлової іпотеки придбавається;
збудований об'єкт житлової іпотеки
переходить у власність платника
податку та починає використовуватися
як основне місце проживання.

З аналізу наведених правових норм суд
приходить до висновку, що в даному
випадку необхідними та достатніми
умовами для надання позивачу
податкової знижки на частину суми
процентів за користування іпотечним
житловим кредитом є: фактична сплата
ним протягом звітного року частини
суми процентів за іпотечним житловим
кредитом; підтвердження відповідними
платіжними та розрахунковими
документами; придбання за рахунок
такого іпотечного житлового кредиту
житла, визначеного як основне місце
проживання.

Матеріали справи підтверджують, що
згідно з договором кредиту від 26 травня
2006 року №44.05-537/1, іпотечним договором
від 26 травня 2006 року №44.02-702/1 та
договором купівлі-продажу квартири від
26 травня 2014 року, ОСОБА_1 на умовах
іпотечного житлового кредиту придбав
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 58 кв.
м., яка визначена ним як основне місце
проживання.

Таким чином, на думку суду, позивач має
право на податкову знижку за
наслідками 2013 року з частини суми
процентів, сплачених ним за
користування іпотечним житловим
кредитом.

Відповідно до меморіальних ордерів,
копії яких містяться в матеріалах
справи, протягом 2013 року позивач
сплатив суми процентів за користування
іпотечним житловим кредитом всього у
розмірі 34266,90 грн. При цьому, з
урахуванням площі придбаної квартири,
судом встановлено, що коефіцієнт, який
враховує мінімальну площу житла для
визначення податкової знижки, більший
ніж одиниця (100/58=1,724), а тому до
податкової знижки позивач правомірно
включив суму фактично сплачених
процентів за іпотечним кредитом без
застосування такого коефіцієнта.

У податковій декларації позивачем
визначено суму загального річного
оподатковуваного доходу у розмірі
204367,99 грн., суму сплаченого податку на
рівні 37815,73 грн., суму податку, на яку
зменшуються податкові зобов'язання у
зв'язку з використанням податкової
знижки у розмірі 5825,97 грн., та суму, що
підлягає поверненню з бюджету у зв'язку
із застосування податкової знижки -
5825,97 грн.

Алгоритм визначення та розмір
задекларованої позивачем суми, що
підлягає поверненню з бюджету за
наслідками 2013 року у зв'язку із
застосування податкової знижки, на
рівні 5825,97 грн. відповідачем не
заперечується.

Відповідно до пункту 43.3 статті 43
Податкового кодексу України
обов'язковою умовою для здійснення
повернення сум грошового зобов'язання
є подання платником податків заяви про
таке повернення (крім повернення
надміру утриманих (сплачених) сум
податку з доходів фізичних осіб, які
розраховуються контролюючим органом
на підставі поданої платником податків
податкової декларації за звітний
календарний рік шляхом проведення
перерахунку за загальним річним
оподатковуваним доходом платника
податку) протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

Як передбачає пункт 43.5 статті 43
Податкового кодексу України,
контролюючий орган не пізніше ніж за
п'ять робочих днів до закінчення
двадцятиденного строку з дня подання
платником податків заяви готує
висновок про повернення відповідних
сум коштів з відповідного бюджету та
подає його для виконання відповідному
органові, що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган,
що здійснює казначейське
обслуговування бюджетних коштів,
протягом п'яти робочих днів здійснює
повернення помилково та/або надміру
сплачених грошових зобов'язань
платникам податків у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику.

Таким чином, подана позивачем
податкова декларація із зазначенням
суми, що підлягає поверненню з бюджету,
є умовою для здійснення повернення
надміру сплаченої суми грошового
зобов'язання та підставою для
підготовки відповідачем висновку про
повернення 5825,97 грн. з відповідного
бюджету та подання його для виконання
відповідному органові Державної
казначейської служби України.

Враховуючи викладене, з метою захисту
прав та інтересів позивача, суд вважає
за необхідне визнати протиправною
бездіяльність ДПІ у Дарницькому районі
ГУ Міндоходів у м. Києві щодо не надання
ОСОБА_1 податкової знижки за
результатами 2013 року, зобов'язати
відповідача підготувати висновок про
повернення суми надміру сплаченого
податку на доходи фізичних осіб з
відповідного бюджету у розмірі 5825,97
грн. на користь ОСОБА_1 та подати цей
висновок для виконання відповідному
органу Державної казначейської служби
України, і задовольнити позовні вимоги
у відповідній частині.

Відповідно до частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного
суду міста Києва, ДПІ у Дарницькому
районі ГУ Міндоходів у м. Києві не
доведено правомірності та
обґрунтованості своїх дій та
бездіяльності з урахуванням вимог
встановлених частиною другою статті 19
Конституції України та частиною
третьою статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, системного аналізу положень
законодавства України та доказів,
наявних у матеріалах справи,
адміністративний позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, якщо судове рішення
ухвалене на користь сторони, яка не є
суб'єктом владних повноважень, суд
присуджує всі здійснені нею
документально підтверджені судові
витрати з Державного бюджету України.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 94, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправними висновки
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві про
відсутність у ОСОБА_1 підстав для
реалізації права на податкову знижку
по результатам 2013 року, викладеного у
листі від 08 липня 2014 року №4919/Т/26-51-17-03-20.

3. Визнати протиправною бездіяльність
Державної податкової інспекції у
Дарницькому районі Головного
управління Міністерства доходів і
зборів України у місті Києві щодо не
надання ОСОБА_1 податкової знижки за
наслідками 2013 року.

4. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Дарницькому районі
Головного управління Міністерства
доходів і зборів України у місті Києві
підготувати висновок про повернення
суми надміру сплаченого податку на
доходи фізичних осіб у розмірі 5825 (п'ять
тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 97
коп. на користь ОСОБА_1 та подати такий
висновок для виконання відповідному
органу Державної казначейської служби
України.

5. Присудити з Державного бюджету
України на користь ОСОБА_1 (02095, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1)
понесені ним витрати по сплаті
судового збору у розмірі 73 (сімдесят
три) грн. 08 коп.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Кузьменко