Справа № 802/2431/14-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 серпня 2014 р.
Справа № 802/2431/14-а

Вінницький окружний адміністративний
суд у складі головуючого судді Комара
Павла Анатолійовича, розглянувши в
порядку письмового провадження
матеріали адміністративної справи

за позовом: Козятинської об'єднаної
державної податкової інспекції

до: ТОВ "Охоронна фірма "Глад"

про: зупинення видаткових операцій та
зобов'язання до вчинення дій

ВСТАНОВИВ:

В червні 2014 року до Вінницького
окружного адміністративного суду
звернулась Козятинська об`єднана
державна податкова інспекція (далі -
Козятинська ОДПІ, позивач) з
адміністративним позовом до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Охоронна фірма "Глад"
(далі - ТОВ "Охоронна фірма "Глад",
відповідач) про зупинення видаткових
операцій на рахунках платника
податків, заборону відчуження
боржником майна та допуск податкового
керуючого до опису майна у податкову
заставу.

В обґрунтування позовних вимог
зазначали, що станом на 25.06.2014 року за
відповідачем рахується податковий
борг у розмірі 1189025,00 грн.
Заборгованість виникла внаслідок
несплати відповідачем узгоджених
грошових зобов'язань. 07.11.2013 року
відповідачу виставлено податкову
вимогу № 167-17. У зв'язку із несплатою у
визначені строки податкового боргу,
призначено податкового керуючого. З
метою опису майна ТОВ "Охоронна фірма
"Глад" у податкову заставу, позивачем
23.05.2014р. направлено ТОВ "Охоронна фірма
"Глад" лист застереження № 1680/10/2500 про
необхідність визначення та надання до
31.05.2014р. переліку майна, яке може бути
використано для опису у податкову
заставу як джерело погашення
податкового боргу. Однак відповідачем
не було надано такий перелік, на
підставі чого, податковим керуючим
складено акт відмови платника податків
від опису майна в податкову заставу від
11.06.2014р. № 13.

На підставі викладеного, позивач
просить, у відповідності до п.89.4 ст.89 ПК
України, зупинити видаткові операції
на рахунках платника податків ТОВ
"Охоронна фірма "Глад" на 2 місяці,
заборонити відчуження майна ТОВ
"Охоронна фірма "Глад" та зобов'язати
відповідача допустити податкового
керуючого до опису майна у податкову
заставу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, надав суду заяву
про розгляд справи без його участі.

Представник відповідач у судове
засідання не з'явився, проте на адресу
суду повернувся конверт із зазначенням
відділу поштового зв'язку причин
невручення: "за зазначеною адресою не
знаходиться".

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців" якщо
відомості, які підлягають внесенню
до Єдиного державного реєстру, були
внесені до нього, то такі відомості
вважаються достовірними і можуть
бути використані в спорі з третьою
особою, доки до них не внесено
відповідних змін.

Положеннями частини 11 статті 35 КАС
України передбачено, що у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Отже, суд вважає, що ним вжито достатніх
заходів для належного повідомлення
відповідача про час, дату та місце
судового розгляду справи.

Частиною 4 ст. 122 КАС України,
передбачено, що особа, яка бере участь у
справі, має право заявити клопотання
про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, згідно ч. 6 ст. 128 КАС України,
якщо немає перешкод для розгляду
справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи те, що від представника
позивача надійшла заява про розгляд
справи без його участі, а відповідач у
судове засідання не з'явився, хоча
належним чином повідомлявся про місце
і час розгляду справи, та відсутності
потреби заслуховувати свідка чи
експерта, суд вирішив розглянути
справу в порядку письмового
провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази, в їх сукупності, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері
справляння податків і зборів, зокрема,
визначення вичерпного переліку
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства зборів,
регулює Податковий кодекс України
(далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1. ст.14
Податкового кодексу України сума
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності),
самостійно узгодженого платником
податків або узгодженого в порядку
оскарження, але не сплаченого у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, вважається
податковим боргом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України
визначено, що у разі визначення
грошового зобов'язання контролюючим
органом за підставами, зазначеними у
підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, платник податків
зобов'язаний сплатити нараховану суму
грошового зобов'язання протягом 10
календарних днів, що настають за днем
отримання податкового
повідомлення-рішення, крім випадків,
коли протягом такого строку такий
платник податків розпочинає процедуру
оскарження рішення контролюючого
органу.

У разі оскарження рішення
контролюючого органу про нараховану
суму грошового зобов'язання платник
податків зобов'язаний самостійно
погасити узгоджену суму, а також пеню
та штрафні санкції за їх наявності
протягом 10 календарних днів, наступних
за днем такого узгодження.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК
України у разі коли платник податків не
сплачує узгодженої суми грошового
зобов'язання в установлені
законодавством строки, орган державної
податкової служби надсилає (вручає)
йому податкову вимогу в порядку,
визначеному для надсилання (вручення)
податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пунктом 59.3 статті 59
Податкового кодексу України податкова
вимога надсилається не раніше першого
робочого дня після закінчення
граничного строку сплати суми
грошового зобов'язання та повинна
містити відомості про факт виникнення
грошового зобов'язання та права
податкової застави, розмір податкового
боргу, який забезпечується податковою
заставою, обов'язок погасити
податковий борг та можливі наслідки
його непогашення в установлений строк,
попередження про опис активів, які
відповідно до законодавства можуть
бути предметом податкової застави, а
також про можливі дату та час
проведення публічних торгів з їх
продажу.

Судом встановлено, що за відповідачем
рахується узгоджений податковий борг у
розмірі 1189025,00 грн.

Розмір вказаної заборгованості
підтверджується наявною в матеріалах
справи обліковою карткою платника
податків.

Судом також встановлено, що 07.11.2013 року
позивачем виставлено податкову вимогу
№ 167-17, відповідно до якої товариству
доведено про існування податкового
боргу платника податків за узгодженими
грошовими зобов'язаннями.

У зв'язку з несплатою податкового
боргу, у визначені строки, Вінницькою
ОДПІ 23.05.2014р. направлено ТОВ "Охоронна
фірма "Глад" лист застереження № 1680/10/2500
про необхідність визначення та надання
до 31.05.2014р. переліку майна, яке може бути
використано для опису у податкову
заставу як джерело погашення
податкового боргу.

11.06.2014 року, в зв`язку з ненаданням
переліку майна, яке може бути
використано для опису у податкову
заставу як джерело погашення
податкового боргу, податковим керуючим
- Панчук Г.Р., складений акт № 13, у якому
зафіксовано факт відмови ТОВ "Охоронна
фірма "Глад" за наявності законодавчих
підстав у здійснені опису майна в
податкову заставу та/або ненадання
документів, необхідних для такого
опису.

Відповідно до пункту 87.2. статті 87
Податкового кодексу України, джерелами
погашення податкового боргу платника
податків є будь-яке майно такого
платника податків з урахуванням
обмежень, визначених цим Кодексом, а
також іншими законодавчими актами.

З метою забезпечення виконання
платником податків своїх обов'язків,
визначених цим Кодексом, майно
платника податків, який має податковий
борг, передається у податкову заставу
(пункт 88.1 статті 88 Податкового кодексу
України).

Пунктом 89.2 статті 89 Податкового
кодексу України визначено, що право
податкової застави виникає у разі:
несплати у строки, встановлені цим
Кодексом, суми грошового зобов'язання,
самостійно визначеної платником
податків у податковій декларації, - з
дня, що настає за останнім днем
зазначеного строку та у строки,
встановлені цим Кодексом, суми
грошового зобов'язання, самостійно
визначеної контролюючим органом, - з
дня виникнення податкового боргу.

У разі збільшення суми податкового
боргу складається акт опису до суми,
відповідної сумі податкового боргу
платника податків, у порядку,
передбаченому цією статтею.

Так, за приписами пункту 91.3 статті 91
Податкового кодексу України,
податковий керуючий описує майно
платника податків, що має податковий
борг, в податкову заставу, здійснює
перевірку стану збереження майна, яке
перебуває у податковій заставі,
проводить опис майна, на яке
поширюється право податкової застави,
для його продажу у випадках,
передбачених цим Кодексом, одержує від
боржника інформацію про операції із
заставленим майном, а в разі його
відчуження без згоди органу державної
податкової служби (за умови, коли
наявність такої згоди має бути
обов'язковою згідно з вимогами цього
Кодексу) вимагає пояснення від
платника податків або його службових
(посадових) осіб. У разі продажу в
рахунок погашення податкового боргу
майна платника податків, на яке
поширюється право податкової застави,
податковий керуючий має право
отримувати від такого платника
податків документи, що засвідчують
право власності на зазначене майно.

Крім того, відповідно до пункту 91.4
статті 91 Податкового кодексу України у
разі якщо платник податків, що має
податковий борг, перешкоджає виконанню
податковим керуючим повноважень,
визначених цим Кодексом, такий
податковий керуючий складає акт про
перешкоджання платником податків
виконанню таких повноважень у порядку
та за формою, що встановлюються
центральним органом державної
податкової служби. Орган державної
податкової служби звертається до суду
щодо зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків та
зобов'язання такого платника податків
виконати законні вимоги податкового
керуючого, передбачені цим Кодексом.

Також, пунктом 89.4 статті 89 Податкового
кодексу України передбачено, що у разі
якщо платник податків не допускає
податкового керуючого для здійснення
опису майна такого платника податків у
податкову заставу та/або не подає
документів, необхідних для такого
опису, податковий керуючий складає акт
відмови платника податків від опису
майна у податкову заставу. Орган
державної податкової служби
звертається до суду щодо зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків, заборону відчуження
таким платником податків майна та
зобов'язання такого платника податків
допустити податкового керуючого для
опису майна у податкову заставу.

Згідно підпункту 20.1.16. пункту 20.1. статті
20 ПК України органи державної
податкової служби мають право
звертатися до суду, у разі якщо платник
податків перешкоджає виконанню
податковим керуючим повноважень,
визначених цим Кодексом, щодо
зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків шляхом
накладення арешту на кошти та інші
цінності такого платника податків, що
знаходяться в банку, та зобов'язання
такого платника податків виконати
законні вимоги податкового керуючого,
передбачені цим Кодексом.

З аналізу вищевказаних норм
вбачається, що законодавцем
встановлені дві підстави для складання
податковим керуючим акту відмови
платника податків від опису майна у
податкову заставу та які у подальшому
можуть слугувати підставами для
звернення контролюючого органу до суду
із позовом про зупинення видаткових
операцій на рахунках платника
податків, а саме: платник податків не
допускає податкового керуючого для
здійснення опису майна такого платника
податків у податкову заставу; та/або
платник податків не подає документів,
необхідних для такого опису.

Суд зауважує, що вказані підстави
можуть існувати одночасно або окремо і
для складання вказаного акту або
звернення до суду із відповідним
позовом достатньо наявності хоча б
однієї з них.

З огляду на вищевказані норми права у
сукупності з обставинами справи, судом
встановлено наявність законодавчо
встановлених підстав для зупинення
видаткових операцій платника податку,
зокрема, неподання відповідачем
документів, необхідних для опису майна.

З аналізу норм Податкового кодексу
України вбачається, що зупинення
видаткових операцій платника податку є
виключним засобом забезпечення
виконання обов'язків податковим
керуючим щодо опису майна такого
платника у податкову заставу з метою
забезпечення погашення податкового
боргу в повному обсязі.

Водночас суд зауважує, що у
відповідності до пункту 89.4 статті 89
Податкового кодексу України, зупинення
видаткових операцій на рахунках
платника податків та заборона
відчуження таким платником податків
майна діють до дня складення акта опису
майна платника податків у податкову
заставу податковим керуючим або акта
про відсутність майна, що може бути
описано у податкову заставу, або
погашення податкового боргу в повному
обсязі. Податковий керуючий не пізніше
робочого дня, що настає за днем
складення зазначених у цьому пункті
актів, зобов'язаний надіслати банкам та
іншим фінансовим установам рішення про
складення таких актів. Таке рішення є
підставою для поновлення видаткових
операцій на рахунках платника
податків.

При цьому, згідно абзаців 2, 3 пункту 91.4
статті 91 Податкового кодексу України,
строк, на який можуть бути зупинені
видаткові операції, визначається
судом, але не більше двох місяців.
Зупинення видаткових операцій на
рахунках платника податків може бути
достроково скасовано за рішенням
податкового керуючого або суду.

З огляду на викладене, суд погоджується
щодо обґрунтованості позовних вимог за
вказаних дій платника податків щодо не
допуску до опису майна в податкову
заставу.

Відповідно до статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і доведенні перед судом їх
переконливості. В силу положень статті
71 Кодексу адміністративного
судочинства України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

За таких обставин, виходячи з меж
заявлених позовних вимог, системного
аналізу положень чинного
законодавства України та матеріалів
справи, беручи до уваги ту обставину, що
докази, надані позивачем на
підтвердження існування у відповідача
податкового боргу, а також не надання
відповідачем доказів допуску на
підприємство для виконання податковим
керуючим його обов'язків, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню.

Оскільки спір вирішено на користь
суб'єкта владних повноважень,
звільненого від сплати судового збору,
а також за відсутності витрат позивача
- суб'єкта владних повноважень,
пов'язаних із залученням свідків та
проведенням судових експертиз, судові
витрати (судовий збір) стягненню з
відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163,
167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
повністю.

Зупинити видаткові операції на
рахунках товариства з обмеженою
відповідальністю "Охоронна фірма "Глад"
(вул. Островського, 68, м. Калинівка,
Вінницька область, 22400, )
строком на 2 (два) місяці.

Заборонити товариству з обмеженою
відповідальністю "Охоронна фірма "Глад"
(вул. Островського, 68, м. Калинівка,
Вінницька область, 22400, )
відчужувати майно.

Зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю "Охоронна фірма "Глад"
(вул. Островського, 68, м. Калинівка,
Вінницька область, 22400, )
допустити податкового керуючого для
опису майна у податкову заставу.

Постанова набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України
апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович