Справа № 2а-14326/11/1370
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
Справа №
9104/135193/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника відповідача
Лукіної К.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року у справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
,,Оптик-Україна" до державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова про
скасування податкових
повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

21 грудня 2012 року товариство з обмеженою
відповідальністю (ТзОВ) ,,Оптик-Україна"
звернулось до суду з адміністративним
позовом, в якому просило скасувати
податкові повідомлення-рішення
державної податкової інспекції (ДПІ) у
Шевченківському районі м. Львова від 22
листопада 2011 року за № /29479 та №
/29478.

Постановою від 08 червня 2012 року
Львівський окружний адміністративний
суд позов задовольнив в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ДПІ у
Шевченківському районі м. Львова
подала апеляційну скаргу, оскільки
вважає, що постанова прийнята з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, при неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи, що призвело до
неправильного вирішення спору.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не звернув належної
уваги на пояснення свідка ОСОБА_2, який
працює у позивача на посаді оператора
різальної машини та пояснив, що він
одноособово розвантажує товар (один
рулон паперу вагою 500 кг).

Також до перевірки не було надано
супроводжуючих документів (ТТН, актів
виконаних робіт) на транспортування
товарів від ТзОВ „Ельверіс" до
підприємства позивача, інформації та
її документального підтвердження хто
проводив
розвантажувально-навантажувальні
роботи, зважаючи, що поставка ТМЦ
відбувалась в значних об'ємах, а
кількість працівників на підприємстві
3 особи (директор, головний бухгалтер,
різчик паперу).

Таким чином, на думку відповідача,
відсутність сертифікатів
відповідності товарів,
товарно-транспортних накладних на
транспортування товару підтверджує
неможливість фактичного отримання,
відвантаження і доставки від ТзОВ
„Ельверіс" товарів.

Відповідач також вважає, що
господарські операції, які відображені
ТзОВ ,,Оптик-Україна" в досліджених
документах, не мають достатньої
доказовості, оскільки фактичного
здійснення господарських операцій не
було, а тому така діяльність була
спрямована лише на створення умов для
отримання права на формування
податкового кредиту.

За таких обставин, податковий орган
визнає правомірними податкові
повідомлення-рішення, а тому просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник податкового органу в
судовому засіданні апеляційного суду
підтримав вимоги апеляційної скарги та
просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, що у
відповідності до приписів ч.4 ст.196 КАС
України не перешкоджає судовому
розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що за
висновками позапланової виїзної
документальної перевірки ТзОВ
,,Оптик-Україна" з питань показників
декларації з податку на додану
вартість за серпень 2011 року, оформленої
актом № 2902/244/23-1/33533629 від 08.11.2011 року, ДПІ
у Шевченківському районі м. Львова 28
листопада 2011 року прийняла податкові
повідомлення-рішення: № /29478, яким
збільшила позивачу грошове
зобов'язання з податку на додану
вартість на суму 8112,00 грн. основного
платежу та застосувала штрафні
(фінансові) санкції в розмірі 4056,00 грн.;

№ /29479, яким зменшила позивачу
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у серпні 2011
року на 144639,00 грн. та застосувала
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
72319,50 грн..

Висновки податкового органу базуються
на тому, що підприємство позивача на
порушення вимог п.198.3, п.198.4, п. 198.6 ст. 198,
п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України
завищило залишок від'ємного значення у
рядку 24 декларації за серпень 2011 року в
сумі 144639,00 грн. та допустило заниження
податку на додану вартість в сумі 8112,00
грн. за серпень 2011 року.

Таких висновків відповідач дійшов на
підставі акту перевірки, в якому
зафіксовано, що товари у ТзОВ
,,Ельверіс" позивачем не придбавались з
огляду на відсутність у нього
сертифікатів відповідності товарів,
товарно-транспортних накладних на
транспортування товару, відсутність
засобів для
навантажувально-розвантажувальних
робіт.

Задовольняючи позовні вимоги та
скасовуючи оскаржені податкові
повідомлення-рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що операції з
придбання підприємством позивача у
контрагента товарів мали реальний
характер, а тому позивач правомірно
відніс до складу податкового кредиту
суми ПДВ по вказаних господарських
операціях.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним обставинам справи, нормам
матеріального і процесуального права
та є вірними.

Так, з матеріалів справи апеляційний
суд вбачає, що 01 серпня 2011 року ТзОВ
,,Оптик-Україна" (покупець) та ТзОВ
,,Ельверіс" (продавець) уклали договір
купівлі продажу за № ДГ 7-32, згідно
якого продавець зобов'язався продати, а
покупець - прийняти та оплатити товар
згідно рахунків.

Згідно видаткових накладних № 80102 від 01
серпня 2011 року, № 80805 від 08 серпня 2011
року, № 81505 від 15 серпня 2011 року, № 82601
від 26 серпня 2011 року, № 83111 від 31 серпня
2011 року та рахунків-фактур 010811 від 01
серпня 2011 року, № 080811 від 08 серпня 2011
року, № 150811 від 15 серпня 2011 року, № 260811
від 26 серпня 2011 року, 310811 від 31 серпня 2011
року ТзОВ ,,Ельверіс" відпустило, а ТзОВ
,,Оптик-Україна" прийняло відповідно
ножі висічні, фарбу, папір в кількості
1176 кг, фольгу в кількості 83252,8 кв.м. на
загальну суму 270589,54 грн., в т.ч. ПДВ в
сумі 45098,26 грн.: лінійки ріжучі, лінійку
бігувальну, профіль гумовий на суму
8551,20 грн., в т.ч. ПДВ в сумі 1425,20 грн.;
фольгу в кількості 94218,397 кв.м. на
загальну суму 245285,93 грн., в т.ч. ПДВ в
сумі 40880,99 грн.; папір в кількості 1764 кг,
фольгу в кількості 36420,66 кв.м. на
загальну суму 166288,13 грн., в т.ч. ПДВ в
сумі 27714,69 грн.; папір в кількості 13158 кг
на загальну суму 225792,00 грн., в т.ч. ПДВ в
сумі 37632,00 грн..

Оплату придбаних товарів позивач
провів по безготівкову перерахунку
коштів в повному обсязі на рахунок
продавця, що підтверджується
банківськими виписками та не
заперечується відповідачем.

На підставі виданих ТзОВ ,,Ельверіс"
податкових накладних за № 80102 від 01.08.2011
року, № 80805 від 08.08.2011 року, № 81505 від
15.08.2011 року, № 82601 від 26.08.2011 року, № 83111
від 31.08.2011 року ТзОВ ,,Оптик-Україна"
віднесло до складу податкового кредиту
за серпень 2011 року ПДВ по вказаних
господарських операціях в загальній
сумі 152751,17 грн..

Придбаний товар позивач використав у
власній господарській діяльності,
реалізувавши його в подальшому ТзОВ
,,Прем'єр груп", ПП ,,Софітек" та ТзОВ
,,Прем'єр Ексім", що підтверджується
відповідними бухгалтерськими
документами, податковими накладними та
не заперечується податковим органом.

Суми ПДВ по вказаних господарських
операціях ТзОВ ,,Оптик-Україна"
віднесло до своїх податкових
зобов'язань відповідних звітних
періодів.

Крім того, позивач надав виписку з
Журналу-ордеру і відомості по рахунку з
вітчизняними постачальниками за
період з 01.08.2011 року по 31.05.2012 року, що
підтверджує факт розрахунку за
придбаний товар.

Частиною 2 статті 19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14
Податкового кодексу (ПК) України
визначено, що податковим кредитом є
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Статтею 198 ПК України встановлено, що
право на віднесення сум податку до
податкового кредиту виникає у разі
здійснення операцій з: а) придбання або
виготовлення товарів (у тому числі в
разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг; б) придбання
(будівництво, спорудження, створення)
необоротних активів, у тому числі при
їх ввезенні на митну територію України
(у тому числі у зв'язку з придбанням
та/або ввезенням таких активів як
внесок до статутного фонду та/або при
передачі таких активів на баланс
платника податку, уповноваженого вести
облік результатів спільної діяльності
(пункт 198.1).

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною
(пункт 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду (пункт 198.3).

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними або оформлені з порушенням
вимог чи не підтверджені митними
деклараціями (іншими подібними
документами згідно з пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу) (пункт 198.6).

Відповідно п. 201.10 ст.201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, право на нарахування
податкового кредиту обумовлюється
наявністю факту придбання платником
податку товарів, робіт, послуг,
основних фондів, нематеріальних
активів, в ціні яких платником
податку-покупцем сплачений
(нарахований) податок на додану
вартість, та їх використання у власній
господарській діяльності.

Статтею 1 Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" визначено, що
первинний документ - це документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення,
господарською операцією є дія або
подія, яка викликає зміни в структурі
активів та зобов'язань, власному
капіталі підприємства.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 Закону
України ,,Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення.

З огляду на викладене апеляційний суд
дійшов висновку, що будь-які документи
(у тому числі, договори, накладні,
рахунки тощо) мають силу первинних
документів лише в разі фактичного
здійснення господарської операції.
Якщо ж фактичного здійснення
господарської операції не було,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені чинним законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.

Таким чином, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, яка призводить
до руху активів (майна, коштів тощо)
платників податків у процесі її
здійснення.

Суд першої інстанції належним дослідив
надані сторонами докази та дійшов
обґрунтованого висновку щодо
правомірності формування позивачем
податкового кредиту у серпні 2011 року,
оскільки факт реального характеру
господарських операцій між ТзОВ
,,Оптик-Україна" та його контрагентом
ТзОВ ,,Ельверіс" підтверджується
належним чином оформленими первинними
документами бухгалтерського та
податкового обліку: договором
купівлі-продажу, видатковими
накладними, рахунками-фактурами,
податковими накладними, витягами з
банківських рахунків, актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(надання послуг).

Відповідність вказаних документів
вимогам Закону України ,,Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", а податкових
накладних - вимогам п. 201.1 ст. 201
Податкового кодексу України
податковим органом не спростовується.

Доводи податкового органу апеляційний
суд визнає безпідставними, оскільки
відсутність документів на
транспортування товару не є
беззаперечною підставою для визнання
господарських операцій з поставки
товарів нікчемними. Інших доказів на
підтвердження даного факту податковий
орган не надав.

Крім того, факт реалізації позивачем
придбаного у ТзОВ ,,Ельверіс" товару
іншим контрагентам та відображення цих
операцій у своїх податкових
зобов'язаннях податковий орган не
заперечує.

При цьому відповідач не надав жодного
доказу на підтвердження факту
придбання позивачем вказаного товару в
інших господарюючих суб'єктів крім
ТзОВ ,,Ельверіс".

Також податковий орган не надав
доказів відсутності в податкових
зобов'язаннях по ПДВ ТзОВ ,,Ельверіс"
господарської операції з реалізації
товарів ТзОВ ,,Оптик-Україна".

Наведені обставини спростовують
доводи апеляційної скарги про
невідповідність постанови суду першої
інстанції нормам матеріального та
процесуального права, а тому
апеляційний суд не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги,.

Статтею 159 КАС України визначено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160 ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Львова
залишити без задоволення, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2012
року у справі № 2а-14326/11/1370 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 22
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.О. Большакова