Справа № 2а-1641/11/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/85272/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Бухтіярової І.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва на постанову Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.04.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 10.11.2011

у справі № 2а-1641/11/2670

за позовом Відкритого
акціонерного товариства
„Південьзахіделектромережбуд"

до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києві

про визнання скасування
податкових повідомлень - рішень

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство
„Південьзахіделектромережбуд"
звернулось до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Святошинському районі м.
Києва про скасування податкових
повідомлень - рішень.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
06.04.2011 в позовні вимоги задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.04.2011 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем проведено
документальну невиїзну перевірку
позивача з питань своєчасності подання
платіжних доручень до установ банку за
період з 01.12.2009 по 29.04.2010 та складено акт
№1653/15-310 від 27.04.2010.

За результатами перевірки
відповідачем прийнято податкові
повідомлення-рішення: №/0 від
27.04.2010, яким позивачу нараховані
штрафні (фінансові) санкції у сумі 8 887, 17
грн.; №/0 від 27.04.2010, яким позивачу
нараховані штрафні (фінансові) санкції
у сумі 7 356,37.

Перевіркою встановлено порушення
позивачем строків сплати узгоджених
сум податкових зобов'язань з орендної
плати за землю.

Відповідно до пунктом 5.1 статті 5
Закону України від 21 грудня 2000 року N
2181-III „Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами" встановлено, що податкове
зобов'язання, самостійно визначене
платником податків у податковій
декларації, вважається узгодженим з
дня подання такої податкової
декларації. Зазначене податкове
зобов'язання не може бути оскаржене
платником податків в
адміністративному або судовому
порядку.

Підпунктом 6.2.1 пункту 6.2 статті 6
Закону України N 2181-III визначено, що у
разі коли платник податків не сплачує
узгоджену суму податкового
зобов'язання в установлені строки,
податковий орган надсилає такому
платнику податків податкові вимоги.

Відповідно до підпункту 6.2.4
пункту 6.2 статті 6 вищевказаного Закону
податкова вимога вважається
надісланою (врученою) юридичній особі,
якщо її передано посадовій особі такої
юридичної особи під розписку або
надіслано з листом повідомлення про
вручення. Податкова вимога
вважається надісланою (врученою)
фізичній особі, якщо її вручено
особисто такій фізичній особі або її
законному представникові чи надіслано
листом на її адресу за місцем
проживання або останнього відомого
місця її знаходження із повідомленням
про вручення.

У такому самому порядку
надсилаються податкові повідомлення.

У разі коли податковий орган або
пошта не може вручити платнику
податків податкове повідомлення або
податкові вимоги у зв'язку з
незнаходженням посадових осіб, їх
відмовою прийняти податкове
повідомлення або податкову вимогу,
незнаходженням фактичного місця
розташування (місцезнаходження)
платника податків, податковий орган
розміщує податкове повідомлення або
податкові вимоги на дошці податкових
оголошень, встановленій на вільному
для огляду місці біля входу до
приміщення податкового органу. При
цьому день розміщення такої податкової
вимоги вважається днем її вручення.

Порядок встановлення дощок
податкових повідомлень визначається
центральним податковим органом.

Податкові повідомлення або
податкові вимоги, розміщені з
порушенням правил, установлених цим
підпунктом, вважаються такими, що не
були врученими (надісланими) платнику
податків.

Водночас Законом установлені
спеціальні правові наслідки
неможливості вручення податкової
вимоги платнику податків або
податковим органом (у разі
використання такого способу
надіслання податкової вимоги як її
безпосереднє вручення платнику
податків), або поштою (в разі
використання надіслання податкової
вимоги шляхом надіслання листа із
повідомленням про вручення).

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що податкові
повідомлення-рішення направлені
позивачу не за його юридичною адресою.

Також судами встановлено, що
податкові повідомлення-рішення
отримано позивачем факсом 14.04.2010
та сплачено платіжним дорученням від
27.04.2010 №1430.

Із платіжних доручень від 26.01.2010
№1244 та від 26.02.2010 №1131 вбачається, що
податкові зобов'язання із орендної
плати за землю за грудень 2009 року,
січень 2010 року сплачено позивачем
своєчасно.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Святошинському районі м. Києва на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.04.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011 у
справі № 2а-1641/11/2670 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Святошинському
районі м. Києва відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 06.04.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.11.2011 у
справі № 2а-1641/11/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович І.О. Бухтіярова