Справа № 826/10795/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Саніна Б.В., при секретарі судового засідання Борисовій Т. М. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

до

Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві

про

визнання протиправним та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Державного підприємства “Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (надалі – Позивач/ДП «НАЕК «Енергоатом») до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (надалі – Відповідач/ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві №40486041 від 15.07.2014 р. про арешт коштів ДП «НАЕК «Енергоатом» при примусовому виконанні наказу Господарського суду м. Києва №21/20 від 07.05.2008 р. про стягнення боргу в сумі 1 651 474,90 грн. на користь СУНП «Та.Ма.Ка.So» (надалі – Постанова від 15.07.2014 р.) .

Після усунення недоліків адміністративного позову Позивачем, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.08.2014 р. провадження по справі було відрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання з’явився представник Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить адміністративний позов задовольнити, зокрема зазначає про порушення Відповідачем положень Бюджетного кодексу України (надалі – БК України), Закону України «Про виконавче провадження» (надалі – Закон №606) під час винесення Постанови від 15.07.2014 р., а саме Відповідачем накладено арешт на рахунки Позивача, на яких обліковуються захищені видатки.

В судове засідання з’явився представник Відповідача, який щодо позовних вимог заперечує, зазначає про правомірність винесення оскаржуваної постанови, та зазначає що в Постанові від 15.07.2014 р. було чітко вказано не накладати арешти на рахунки, які захищені відповідно до вимог ст.55 БК України.

На підставі ч.4 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд дійшов висновку про можливість перейти до розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Розглянувши наявні в матеріалах докази, заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позов, оцінивши докази які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наступне.

Суд встановив, що на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 07.05.2008 №21/20 про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь СУНП «Ta.Ma.Ka.So.» боргу в сумі 1 651 474,90 грн. та на підставі заяви СУНП «Та.Ма.Ка.So.» №73 від 14.07.2008 р. Відповідачем було відкрито виконавче провадження, про що винесено постанову від 16.07.2008 р.

Постановою Відповідача від 18.10.2013 р. виконавче провадження №40486041 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №3983211.

15.07.2014 р. Відповідачем було винесено Постанову про арешт коштів, якою на підставі ст.11, ст.52 Закону №606 та ст.59 Закону України «Про банки та банківську діяльність» постановлено накласти арешт на всі рахунки боржника (крім рахунків, які захищені відповідно до вимог ст.55 БК України), що відкриті в банківських установах та належать боржнику.

Позивач, не погоджуючись з винесеною постановою Відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, та просить звільнити всі рахунки Позивача на які накладена арешт.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону №606 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Основною функцією державної виконавчої служби є задоволення вимог виконавчого документа, забезпечення дотримання при цьому прав та законних інтересів громадян та юридичних осіб, сприяння їм у реалізації своїх процесуальних прав.

Пунктом 5 ч.3 ст.11 Закону №606 державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження надано право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.4 ст.52 Закону №606 звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

В ч.1 та ч.2 ст.57 Закону №606 визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Таким чином, до повноважень Відповідача належить право накладення арешту на рахунки боржника, з метою примусового виконання рішення.

В ч.1 ст.59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (надалі – Закон №2121) визначено, що арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

В ч.2 та ч.3 ст.59 Закону №2121 визначено, що зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму». Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми. Забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

В судовому засіданні Позивачем вказано про арешт рахунків, які мають спеціальний режим використання коштів.

Водночас, в п.10.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України №22 від 21.02.2004 р. (надалі – Інструкція №22) Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку/ах, відповідно до ст. 1074 Цивільного кодексу України не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком/ами за рішенням суду або в інших випадках, установлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Виконання банком арешту коштів, що зберігаються на рахунку клієнта, здійснюється за постановою державного виконавця чи рішенням суду (у тому числі ухвалою, постановою, наказом, виконавчим листом суду) про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, установленому законом. Банк приймає до виконання постанову державного виконавця та/або рішення суду, які доставлені до банку самостійно державним виконавцем, слідчим, представником суду, органу державної податкової служби або які надійшли рекомендованим або цінним листом, відправником якого є суд, державний виконавець, слідчий, орган державної податкової служби.

В п.10.2 Інструкції №22 передбачено, що арешт за постановою державного виконавця або за рішенням суду накладається на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими клієнтами в банку, відповідно до нормативно-правових актів Національного банку, що регулюють порядок відкриття та використання рахунків.

Таким чином, як вбачається із даних положень, арешт на кошти накладає державний виконавець, а банківська установа приймає дану постанову до виконання та здійснює зупинення видаткових операцій у відповідності до винесеної постанови.

Водночас, як вбачається із змісту оскаржуваної Постанови від 15.07.2014 р. Відповідач наклав арешт на всі банківські рахунки Позивача, крім рахунків, які захищені відповідно до вимог ст.55 БК України.

Відповідно до положень ст.55 БК України захищеними видатками бюджету визнаються видатки загального фонду бюджету, обсяг яких не може змінюватися при здійсненні скорочення затверджених бюджетних призначень. Захищеними видатками Державного бюджету України визначаються видатки загального фонду на: оплату праці працівників бюджетних установ; нарахування на заробітну плату; придбання медикаментів та перев'язувальних матеріалів; забезпечення продуктами харчування; оплату комунальних послуг та енергоносіїв; обслуговування державного боргу; поточні трансферти населенню; поточні трансферти місцевим бюджетам; підготовку кадрів вищими навчальними закладами I - IV рівнів акредитації; забезпечення інвалідів технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення для індивідуального користування; фундаментальні дослідження, прикладні наукові та науково-технічні розробки; роботи та заходи, що здійснюються на виконання Загальнодержавної програми зняття з експлуатації Чорнобильської АЕС та перетворення об'єкта «Укриття» на екологічно безпечну систему, та роботи з посилення бар'єрних функцій зони відчуження; компенсацію процентів, сплачуваних банкам та/або іншим фінансовим установам за кредитами, отриманими громадянами на будівництво (реконструкцію) чи придбання житла.

Таким чином, суд приймає доводи Відповідача, що оскаржувана Постанова від 17.05.2014 р. на захищені рахунки Позивача арешт не накладала.

При цьому, суд звертає увагу, що Позивачем, в порушення положень ст.11, ст.69, ст.70 КАС України, не надано підтверджуючих доказів проведення банківськими установами блокування рахунків які мають спеціальний режим використання коштів.

Натомість, суд акцентує увагу, що в матеріалах справи наявні два платіжні доручення про сплату судового збору, із яких вбачається безперешкодне перерахування коштів Позивача із рахунку, який відкритий в банківській установі (АТ «Ощадбанк»). При цьому, відповідно до Постанови від 17.05.2014 р. на рахунки відкриті в даній банківській установі також накладено арешт.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Статтею 159 КАС України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення. Ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім того, відповідно до ст.94 КАС України та ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягненню із Позивача в частині суми судового збору, що не був сплачений під час подання адміністративного позову, а саме 4 384,80 грн. підлягає стягненню з Відповідача

Керуючись положеннями ст.2, ст.11, ст.69, ст.71, ст.86, ст.158-163, ст.167, ст.254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст.254 КАС України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя Б. В. Санін