Справа № 2а-10421/09/0470
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

03 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/73000/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

провівши попередній розгляд
адміністративної справи за позовом ВАТ
по газопостачанню та газифікації
«Дніпрогаз» до Державної інспекції з
енергозбереження, третя особа -
Територіальне управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області про
скасування постанови № 18-5/3.22-83 від
30.12.2008, за касаційною скаргою
Державного агентства з
енергоефективності та
енергозбереження України на постанову
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 9 березня 2011
року,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2009 року ВАТ по газопостачанню
та газифікації «Дніпрогаз» звернулось
до суду з вказаним позовом, у якому
просило скасувати постанову
Територіального управління Державної
інспекції з енергозбереження по
Дніпропетровській області № 18-5/3.22-83
від 30.12.2008.

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від 27
січня 2010 року у задоволенні позову
відмовлено.

Постаново Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 березня 2011 року постанову суду
першої інстанції скасовано та ухвалено
нове судове рішення про задоволення
позову. Скасовано постанову Державної
інспекції з енергозбереження, третя
особа - Територіальне управління
Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області про скасування постанови №
18-5/3.22-83 від 30.12.2008.

У касаційній скарзі Державне агентство
з енергоефективності та
енергозбереження України, посилаючись
на порушення судом норм матеріального
і процесуального права, просить
скасувати постанову суду апеляційної
інстанції та залишити в силі постанову
суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ПАТ
«Дніпрогаз», посилаючись на законність
судового рішення суду апеляційної
інстанції, просить залишити його без
змін.

З`ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову у
задоволенні касаційної скарги з таких
підстав.

Встановлено, що на підставі Закону
України «Про енергозбереження» та
Положення «Про Державну інспекцію з
енергозбереження», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
№ 1039 від 29.06.2000 та затвердженим планом
проведення перевірок ефективності
використання паливно-енергетичних
ресурсів на підприємствах, в установах
та організаціях на 2008 рік, в період з
15.12.2008 по 30.12.2008 територіальним
управлінням Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області було проведено планову
перевірку раціонального використання
паливно-енергетичних ресурсів на ВАТ
по газопостачанню та газифікації
«Дніпрогаз».

За результатами перевірки був
складений акт № 18-5/3.1.26-103 від 30.12.2008, у
якому зафіксовано виявлені факти
нераціонального (неефективного)
використання позивачем
паливно-енергетичних ресурсів: -
перевитрати природного газу при роботі
котла «НИИСТУ-5» № 3 з зниженим ККД - 3,89
тис. м3; - перевитрати електроенергії за
рахунок відхилення коефіцієнту
потужності по мережах головних споруд
ВАТ «Дніпрогаз» від величини
нормативного значення у розмірі 6,558
тис. кВт.г/рік.

На цій підставі відповідачем складено
спірну у цій справі постанову № 18-5/3.22-83
від 30.12.2008 про сплату підвищеної плати
за нераціональне використання газу та
інших паливно-енергетичних ресурсів,
якою до позивача застосовані
економічні заходи у розмірі 14677,92 грн.,
в зв'язку недотриманням технологічної
дисципліни: перевитратою природного
газу та електроенергії.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з того, що
виявлені за результатом перевірки
факти перевитрат позивачем
паливно-енергетичних ресурсів
відповідають дійсності, а відтак суд
дійшов висновку про обґрунтованість та
законність прийнятої Територіальним
управлінням Державної інспекції з
енергозбереження по Дніпропетровській
області постанови № 18-5/3.22-83 від 30.12.2008
про застосування до ВАТ по
газопостачанню та газифікації
«Дніпрогаз» економічних санкцій.

Скасовуючи постанову суду першої
інстанції та ухвалюючи нове судове
рішення про задоволення позову,
апеляційний суд виходив з наступного.

Правові, економічні, соціальні та
екологічні основи енергозбереження
для всіх підприємств, об'єднань та
організацій, розташованих на території
України, а також для громадян, визначає
Закон України «Про енергозбереження»
№ 74/94-ВР від 01.07.1994 (далі - Закон України
№ 74/94-ВР).

Згідно з пунктом є) статті 11 Закону
України № 74/94-ВР, у редакції на час
спірних правовідносин, економічні
заходи для забезпечення
енергозбереження передбачають
застосування економічних санкцій за
марнотратне витрачання палива та
енергії внаслідок безгосподарної або
некомпетентної діяльності працюючих.

У преамбулі згаданого Закону, у
редакції на час спірних правовідносин,
визначено поняття нераціонального
(неефективного) використання
паливно-енергетичних ресурсів - це
прямі втрати паливно-енергетичних
ресурсів, їх марнотратне витрачання та
використання паливно-енергетичних
ресурсів понад показники питомих
витрат, визначених системою
стандартів, а до введення в дію системи
стандартів - нормами питомих витрат
палива та енергії.

Згідно зі статтею 17 Закону України №
74/94-ВР, у редакції на час спірних
правовідносин, економічні санкції
накладаються на юридичних та фізичних
осіб за:

а) марнотратне витрачання та прямі
втрати паливно-енергетичних ресурсів;

б) несвоєчасне проведення експертного
обстеження використання
паливно-енергетичних ресурсів, за їх
споживання понад показники питомих
витрат, визначених системою
стандартів, а до введення системи
стандартів у дію - нормами питомих
витрат енергоресурсів, а також за
невідповідність показників
когенераційних установок
кваліфікаційним показникам;

в) невиконання чи несвоєчасне
виконання приписів органів державного
управління енергозбереженням щодо
усунення фактів марнотратного
витрачання паливно-енергетичних
ресурсів.

За перевитрати паливно-енергетичних
ресурсів понад встановлені показники
норм питомих витрат суб'єкти
господарювання сплачують збір за
перевитрати паливно-енергетичних
ресурсів (енергетичний збір) у розмірі
200 відсотків вартості перевитрачених
ресурсів. До обсягу перевитрат
паливно-енергетичних ресурсів, на які
нараховується енергетичний збір, не
включається обсяг видів палива та
паливно-енергетичних ресурсів,
отриманих суб'єктом господарювання з
альтернативних джерел енергії.

У Розділі 2 Постанови Кабінету
Міністрів України «Про заходи щодо
ефективного використання газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів в
народному господарстві» № 699 від 02.09.1993,
у редакції на час спірних
правовідносин, визначено, що за
перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
внаслідок неефективного його
використання, виявлені органами
Державної інспекції з
енергозбереження, сплачується
підвищена плата.

Якщо перевитрати газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів
викликані недодержанням технологічної
дисципліни (незадовільний стан
устаткування, відсутність або
недотримання роботи устаткування за
режимними або технологічними картками,
відсутність теплоутилізаційного
устаткування, систем автоматики),
споживач сплачує за річний обсяг
перевитрат газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів у
двократному розмірі встановленої на
них ціни. Плата вноситься одразу після
обстеження підприємства Державною
інспекцією з енергозбереження.

З урахуванням того, що перевитрати ВАТ
по газопостачанню та газифікації
«Дніпрогаз» викликані недодержанням
технологічної дисципліни, апеляційний
суд дійшов висновку, що суб'єкт
господарювання паливно-енергетичних
ресурсів сплачує за річний обсяг
перевитрат газу та інших
паливно-енергетичних ресурсів у
двократному розмірі встановленої на
них ціни, а тому застосування до
позивача спірною постановою
економічних санкцій, є незаконним.

Колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
погоджується з таким висновком судів
попередніх інстанцій і доводи
касаційної скарги його не
спростовують.

Відповідно до частини 3 статті 220-1
Кодексу адміністративного суду
України суд касаційної інстанції
відхиляє касаційну скаргу і залишає
рішення без змін, якщо відсутні
підстави для скасування судового
рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу Державного агентства
з енергоефективності та
енергозбереження України - відхилити, а
постанову Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 9 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і може бути переглянута з
підстав, у строк та у порядку,
визначених ст.ст. 235 - 244-2 КАС України.

Судді: