Справа № 468/1580/14-а
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2014-09-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/1580/14-а
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.09.2014 року Баштанський районний суд
Миколаївської області в складі
головуючого - судді Муругова В.В, при
секретарі Фельчину Р.Р., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Баштанка справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
інспектора ДПС роти ДПС ДАІ з
обслуговування адміністративної
території м. Миколаєва УДАІ УМВС
України в Миколаївській області
прапорщика міліції Коби Валерія
Леонідовича та Управління ДАІ УМВС
України в Миколаївській області про
скасування постанови про накладення
адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідачів про скасування постанови
інспектора ДПС роти ДПС ДАІ з
обслуговування адміністративної
території м. Миколаєва УДАІ УМВС
України в Миколаївській області
прапорщика міліції Коби В.Л. по
накладенню на нього адміністративного
стягнення в виді штрафу в розмірі 340
грн. за вчинення правопорушення,
передбаченого ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність дій
працівника ДПС щодо доведення доказами
наявності в його діях складу
адміністративного правопорушення та
щодо дослідження усіх істотних
обставин справи, позивач просив
скасувати постанову серії ПС1 № 687257 від
10.08.2014 року. Позивач при цьому заперечив
вчинення з його боку правопорушення
10.08.2014 року та вказав на незаконність
складення інспектором постанови про
притягнення його до адміністративної
відповідальності, оскільки була
порушена процедура складення та
розгляду протоколу, не були надані
дозвільні документи на прилад, яким
здійснювалась фіксація, інспектор не
долучив до постанови доказів вчинення
позивачем вказаного правопорушення та
не дослідив всіх суттєвих обставин
справи, а позивач вказав, що не
порушував ПДР, оскільки не перевищував
максимально дозволені ліміти
швидкості руху та інспектором не
доведено, що виміряна швидкість
належить його автомобілю.

В судовому засіданні позивач підтримав
позов та просив його задовольнити.

Відповідач - інспектор Коба В.Л. до суду
не з'явився, від нього надійшла заява
про розгляд справи за його відсутності
та заперечення на позов, в яких
відповідач вказав на законність
постанови про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності за
перевищення швидкості руху в
населеному пункті.

Відповідач - УДАІ УМВС України в
Миколаївській області не забезпечив
явку свого представника до суду. Про
день, час та місце розгляду
повідомлений вчасно та належним чином,
про причини неявки суд не повідомив.
Від відповідача не надійшло заперечень
на позов.

Вислухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи (протокол
про адміністративне правопорушення
серії АБ2 №565791 від 10.08.2014 року;
постанову серії ПС1 №687257 по справі про
адміністративне правопорушення від
10.08.2014 року про притягнення ОСОБА_1 до
адміністративної відповідальності за
ст. 122 ч.1 КУпАП; фотозображення
дорожньої обстановки та фото
автомобіля), суд приходить до висновку
про обґрунтованість позову.

Відповідно до ч.2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує
адміністративний позов. Це означає, що
ч.2 ст. 71 КАС України встановлює
презумпцію вини суб'єкта владних
повноважень, рішення, дії чи
бездіяльність якого оскаржуються, а
повідомлені позивачем обставини
справи відповідають дійсності, доки
відповідач їх не спростує.

Крім того, ч.4 ст. 71 КАС України
зобов'язує суб'єкта владних
повноважень надати всі наявні у нього
документи та матеріали, які можуть бути
використані як докази, тим більше, що
такі вимоги (про надання документів)
вказані в ухвалі суду.

Отже, в адміністративних справах щодо
оскарження рішень та дій суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його вини. Така презумпція
вини покладає на суб'єкта владних
повноважень обов'язок аргументовано,
посилаючись на докази, довести
правомірність свого рішення та
спростувати твердження позивача про
порушення його прав, свобод чи
інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 10
серпня 2014 року позивач був зупинений
відповідачем - інспектором ДПС, який
відносно позивача склав протокол про
адміністративне правопорушення, за
порушення позивачем ПДР. Після цього
інспектор виніс відносно нього
постанову про притягнення останнього
до адміністративної відповідальності
за ст. 122 ч. 1 КУпАП. В тексті постанови
інспектор вказав, що 10.08.2014 року біля 12.25
год. ОСОБА_1, керуючи транспортним
засобом Рено Логан, н.з.НОМЕР_1, в
населеному пункті м. Миколаїв по пр-ту
Героїв Сталінграду, 113А, їхав зі
швидкістю 88 км/год, чим перевищив
швидкість руху на 28 км/год., порушивши п.
12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалась
приладом "Трукам ТС 000702".

У зв'язку з вказаним інспектор
призначив позивачу адміністративне
стягнення у виді штрафу в розмірі 340
грн.

При цьому, в позові позивач вказав, що
не вчиняв викладеного в постанові
правопорушення, та при складенні
протоколу про адміністративне
правопорушення інспектором не зібрано
докази протилежного, а позивач рухався
в потоці машин та вважає, що вказана на
приладі швидкість руху була виміряна
відносно іншого транспортного засобу.
Крім того, події відбувались на в'їзді
до м. Миколаєва та швидкість могла бути
виміряна до початку населеного пункту.

Проте, інспектором ДПС при вирішенні
питання про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності не
були зібрані належні та допустимі
докази, які б могли підтвердити факт
порушення позивачем правил дорожнього
руху та невідповідність його пояснень
дійсним обставинам справи та покази
приладу "Трукам ТС 000702", на які
містяться посилання в постанові, - на
матеріальному носієві зафіксовані
таким чином, що через неякісність
зображення з них не можливо зробити
однозначний висновок - швидкість якого
транспортного засобу виміряна та на
якому саме відрізку шляху і перевірити
їх відповідність дійсності неможливо,
друге ж фотозображення з номерним
знаком автомобіля не містить будь-якої
прив'язки до першого фотозображення з
дорожньою обстановкою. Крім того,
обидві фотографії не містять прив'язки
до місцевості, що в даному випадку є
суттєвим, оскільки події відбувались
на в'їзді до м. Миколаєва і рух
транспортного засобу позивача в межах
населеного пункту має бути доведений,
при цьому позивач заперечив, що їхав з
подібною швидкістю в межах населеного
пункту (а на фото відсутні відповідні
дорожні знаки, що б вказували на
початок населеного пункту). При цьому, з
наданих відповідачами фотозображень
можливо лише зробити висновок про те,
що за адресою проспект Героїв
Сталінграду 113Азнаходився саме
інспектор з приладом «Трукам», а точка,
з якої знімались показники швидкості,
була попереду на відстані 324,5 м., що
також може вказувати на те, що
швидкість руху була виміряна за межами
населеного пункту.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП
доказами в справі про адміністративне
правопорушення, є будь-які фактичні
дані, на основі яких у визначеному
законом порядку орган (посадова особа)
встановлює наявність чи відсутність
адміністративного правопорушення,
винність даної особи в його вчиненні та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються протоколом про
адміністративне правопорушення,
поясненнями особи, яка притягається до
адміністративної відповідальності,
потерпілих, свідків, висновком
експерта, речовими доказами,
показаннями технічних приладів та
технічних засобів, що мають функції
фото- і кінозйомки, відеозапису чи
засобів фото- і кінозйомки,
відеозапису, які використовуються при
нагляді за виконанням правил, норм і
стандартів, що стосуються забезпечення
безпеки дорожнього руху, протоколом
про вилучення речей і документів, а
також іншими документами.

При цьому, долучені до постанови
фотознімки не є підтвердженням вини
позивача в порушенні швидкісного
режиму руху, оскільки зображення на
одному з них з зображенням обстановки є
абсолютно нечітким та обидва
фотознімки жодної прив'язки один до
одного не мають, не містять додаткових
пояснювальних записів та підписів
осіб, які таку зйомку проводили і не
мають прив'язки до місцевості, що є
суттєвим в даному випадку, тому такі
зображення не є достатніми доказами в
контексті ст. 251 КУпАП для спростування
пояснень позивача.

Тобто, на підтвердження дійсної
наявності фактів, викладених в
постанові про притягнення позивача до
адміністративної відповідальності
відповідачами на розгляд суду не було
надано достатніх та допустимих
доказів, натомість, пояснення позивача,
що він рухався в межах населеного
пункту зі швидкістю, яка не
перевищувала максимальну дозволену
швидкість руху більш ніж на 20 км/год. та
що зафіксована швидкість руху могла
належати іншому транспортному засобу,
або могла відбутись до в'їзду в
населений пункт - відповідачами не
спростовано.

Оскільки згідно зі ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідачів, які в даному випадку не
надали до суду допустимих достатніх
фактичних даних на підтвердження
правомірності дій, які оскаржуються
фізичною особою, тому зібрані
інспектором матеріали відносно
позивача не є достатньою підставою для
притягнення водія до
адмінвідповідальності за ст. 122 ч.1
КУпАП і доказом вини позивача у
вчиненні вказаного правопорушення, за
яке його було притягнуто оскаржуваною
постановою, оскільки цей висновок не
підтверджується сукупністю достатніх
допустимих доказів, а навпаки
спростовується поясненнями позивача,
а, отже, не відповідає вимозі їхньої
достатності, що свідчить про
недоведеність складу
адміністративного правопорушення,
інкримінованого позивачеві.

Згідно з конституційним принципом,
закріпленим в ст. 62 Конституції
України, усі сумніви щодо доведеності
вини особи тлумачаться на її користь.

Вказане відповідно до п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП
є безумовною підставою для закриття
провадження у справі про
адміністративне правопорушення у
зв'язку з відсутністю в діях позивача
складу адміністративного
правопорушення.

На підставі викладеного, та керуючись
ст.ст. 70-73, 86, 159-161, 163, 167 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову по справі про
адміністративне правопорушення серії
ПС1 №687257 від 10.08.2014 року про притягнення
ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності за ст. 122 ч. 1 КУпАП.

Провадження в справі про
адміністративне правопорушення
відносно ОСОБА_1 за ст. 122 ч.1 КУпАП -
закрити.

Відповідно до ч.2 ст. 171-2 КАС України
постанова місцевого загального суду як
адміністративного суду у справах з
приводу рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень щодо
притягнення до адміністративної
відповідальності є остаточною і
оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: