Справа № 2а/2570/2760/11
Суддя: Рибченко А.О.
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/11120/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Рибченка А.О.

суддів:
Голубєвої Г.К.

Карася О.В.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3

на постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року

та ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року

у справі № 2а/2570/2760/2011

за позовом Державної податкової
інспекції у м. Чернігові

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року, залишеною без змін
ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 17 січня 2012
року, позов Державної податкової
інспекції у м. Чернігові (далі - ДПІ у м.
Чернігові; позивач) до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 (далі - ФОП
ОСОБА_3; відповідач) задоволено
повністю. Стягнуто з
ФОП ОСОБА_3 податковий борг у розмірі 161
793,31 грн.

Не погоджуючись з прийнятими судовими
рішеннями у справі, відповідач
оскаржив їх в касаційному порядку до
Вищого адміністративного суду України.

В поданій касаційній скарзі, з
посиланням на порушення судами першої
та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, ставиться
питання про скасування постанови
Чернігівського окружного
адміністративного суду від 15 червня
2011 року, ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року та прийняття
нового рішення про відмову в
задоволенні позовної заяви.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України дійшла
висновку, що касаційну скаргу слід
відхилити, виходячи з таких підстав.

Судами першої та апеляційної
інстанцій встановлено, що за
відповідачем обліковується податковий
борг з податку на додану вартість у
розмірі 160 304,50 грн. та з податку з
доходів фізичних осіб у розмірі 1 488,81
грн.

Підпунктом 5.4.1 пункту 5.4 статті 5 Закону
України від 21 грудня 2000 року №
2181-III «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» (в редакції, чинній на час
виникнення спірних правовідносин; далі
- Закон № 2181-III) передбачено, що
узгоджена сума податкового
зобов'язання, не сплачена платником
податків у строки, визначені цією
статтею, визнається сумою податкового
боргу платника податків.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2
статті 6 Закону № 2181-III у разі коли
платник податків не сплачує узгоджену
суму податкового зобов'язання в
установлені строки, податковий орган
надсилає такому платнику податків
податкові вимоги.

Підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10
Закону № 2181-III передбачено, що у разі
коли інші, передбачені цим Законом,
заходи з погашення податкового боргу
не дали позитивного результату,
податковий орган здійснює за платника
податків та на користь держави заходи
щодо залучення додаткових джерел
погашення суми податкового боргу
шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а за їх
недостатності - шляхом продажу інших
активів такого платника податків.

Згідно з підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 статті
3 Закону № 2181-III активи платника
податків можуть бути примусово
стягнені в рахунок погашення його
податкового боргу виключно за рішенням
суду.

Тотожне регулювання спірних
правовідносин встановлено підпунктом
14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пунктом 59.1
статті 59, пунктом 95.1 статті 95
Податкового кодексу України (далі - ПК
України).

З огляду на викладене та враховуючи
вжиття контролюючим органом заходів
щодо стягнення з ФОП ОСОБА_3
податкового боргу на підставі та в
черговості, встановлених Законом №
2181-III та ПК України, зокрема, щодо
направлення податкової вимоги № 1/6134
від 20 грудня 2010 року, яку відповідачем
отримано, що останнім не заперечується,
судові інстанції дійшли
обґрунтованого висновку про
задоволення позову та стягнення з
підприємця податкового боргу в розмірі
161 793,31 грн.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновків судів
попередніх інстанцій, покладених в
основу прийнятих рішень, позаяк
спрямовані на переоцінку установлених
судами обставин справи, що перебуває
поза межами перегляду справи в
касаційній інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів
Вищого адміністративного суду України
вважає постанову Чернігівського
окружного адміністративного суду від 15
червня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року такими, що прийняті
з правильним застосуванням норм
матеріального та процесуального права,
а тому суд касаційної інстанції не
знаходить підстав, які могли б
призвести до їх зміни чи скасування.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити, а
постанову Чернігівського окружного
адміністративного суду від
15 червня 2011 року та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 17 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути переглянута
Верховним Судом України з підстав і в
порядку, встановленими главою 3
розділу IV Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий
Рибченко А.О.

Судді
Голубєва Г.К.

Карась О.В.