Справа № П/811/1023/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-07-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2014 року
Справа № П/811/1023/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., розглянувши у письмовому
провадженні адміністративну справу за
позовом державного підприємства
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" до Державної
екологічної інспекції у
Кіровоградській області про
встановлення відсутності повноважень,
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство "Дирекція
Криворізького гірничо-збагачувального
комбінату окислених руд" (надалі - ДП
"Дирекція КГЗКОР") звернулося до суду з
позовом до Державної екологічної
інспекції у Кіровоградській області
(надалі - Держекоінспекція у
Кіровоградській області) про
встановлення відсутності повноважень,
зобов'язання утриматися від вчинення
певних дій.

Позов мотивовано тим, що в період 09-11.12.13
Держекоінспекцією у Кіровоградській
області проведено позапланову
перевірку дотримання ДП "Дирекція
КГЗКОР" вимог природоохоронного
законодавства України, за результатами
якої складено акт перевірки №9/11/13 від
10.12.13 та 26.12.13 пред'явлено претензію про
відшкодування збитків, заподіяних
навколишньому природному середовищу
внаслідок самовільного забору
поверхневих вод за період з 13.06.13 по
18.09.13 на суму 9987820,48 грн. Позивач
зазначає, що під час цієї позапланової
перевірки всупереч ст. 6 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" з'ясовувалися питання,
відносно яких не складався припис із
зазначенням строку на усунення саме
цих порушень, зокрема за результатами
попередньо проведеної у травні 2013 року
планової перевірки. Також позивач
заперечує вину підприємства у заборі
поверхневих вод у період з 13.06.13 по 18.09.13
за відсутності дозволу на спеціальне
водокористування, оскільки затримка в
оформленні нового дозволу сталася з
незалежних від ДП "Дирекція КГЗКОР"
поважних причин, а саме у зв'язку з
реорганізацією відповідних дозвільних
органів. Посилаючись на протиправність
дій відповідача при приведенні
позапланової перевірки, не
погоджуючись з його вимогою про
відшкодування збитків, позивач, з
урахування поданих уточнень, просить
суд:

- встановити відсутність повноважень
відповідача на проведення
позапланової перевірки на ДП "Дирекція
КГЗКОР" 9-11 грудня 2013 року;

- зобов'язати відповідача утриматися
від вчинення певних дій, пов'язаних з
пред'явленням претензії №08-8/4084 від
26.12.13 та зі складання розрахунку
розміру відшкодування збитків на суму 9
987 820,48 грн. до претензії №08-8/4084 від 26.12.13.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримала в
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи.

Представник відповідача у письмових
запереченнях та у судовому засіданні
позовні вимоги не визнала, стверджуючи,
що позапланова перевірка дотримання
вимог природоохоронного законодавства
ДП "Дирекція КГЗКОР" здійснена
правомірно, на підставі наказу №786 від
09.12.13 та направлення №1708/13 від 09.12.13. У
ході перевірки установлено, що в період
з 13.06.13 по 18.06.13 ДП "Дирекція КГЗКОР"
здійснювало забір поверхневих вод без
дозволу на спеціальне
водокористування, що є порушенням
вимог ст.40 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
п.9 ст.44, ст.ст. 48, 110, 111 Водного кодексу
України та призвело до заподіяння
збитків у сумі 9 987 820,48 грн., які
розраховані відповідно до Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від 20.07.09
№389. Щодо претензії №08-8/4084 від 26.12.13 про
відшкодування збитків, направленої
позивачу в межах досудового
врегулювання спору, стверджувала, що
юрисдикція адміністративних судів не
поширюється на спори про визнання
протиправною та скасування претензії,
тому просила суд у задоволенні позову
відмовити.

Представник позивача у судове
засідання 25.07.14 не прибув, подав заяву
про розгляд справи без його участі.
Представник відповідача у судове
засідання 25.07.14 повторно не з'явився та
не надав документів, витребуваних
ухвалою суду від 15.07.14.

Згідно з частинами 4, 6 статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Розглянувши справу у порядку
письмового провадження за наявними у
ній матеріалами, суд встановив такі
обставини та дійшов до таких висновків.

Державне підприємство "Дирекція
Криворізького гірничо-збагачувального
комбінату окислених руд" з 17.11.93
зареєстровано як юридична особа.

Державним інспектором з охорони
навколишнього природного середовища
Кіровоградської області в період
09-11.12.13 у ДП "Дирекція КГЗКОР" проведено
позапланову перевірку дотримання
вимог природоохоронного
законодавства, якою установлено
порушення вимог ст. 48 Водного кодексу
України - здійснення забору води на
господарсько-питні та виробничі
потреби у період з 13.06.13 по 18.09.13 без
дозволу на спецводокористування, про
що складено акт перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами №9/11/13 від 10.12.13
(а.с.37-50).

Крім того, державним інспектором з
охорони навколишнього природного
середовища Кіровоградської області за
наслідками перевірки 25.12.13 складено
розрахунок збитків, заподіяних
навколишньому природному середовищу
внаслідок самовільного забору
поверхневих вод, згідно з яким сума
збитків склала 9 987 820,48 грн. (а.с.33).

Вказаний розрахунок направлений
Держекоінспекцією у Кіровоградській
області позивачу разом з претензією
№08-8/4084 від 26.12.13 про відшкодування
заподіяних збитків та отримані ним
30.12.13. (а.с.32)

Не погоджуючись з діями відповідача
щодо проведення перевірки та
заперечуючи факт заподіяння збитків,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Вирішуючи спір, суд прийшов до таких
висновків.

Статтею 2 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що відносини у галузі
охорони навколишнього природного
середовища в Україні регулюються цим
Законом, а також розроблюваними
відповідно до нього земельним, водним,
лісовим законодавством,
законодавством про надра, про охорону
атмосферного повітря, про охорону і
використання рослинного і тваринного
світу та іншим спеціальним
законодавством.

Відповідно до статті 34 цього Закону
завдання контролю у галузі охорони
навколишнього природного середовища
полягають у забезпеченні додержання
вимог законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
всіма державними органами,
підприємствами, установами та
організаціями, незалежно від форм
власності і підпорядкування, а також
громадянами.

Згідно зі статтею 35 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" державний контроль у сфері
охорони навколишнього природного
середовища, раціонального
використання, відтворення і охорони
природних ресурсів здійснюється
центральним органом виконавчої влади,
що реалізує державну політику із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Державному контролю підлягають
використання і охорона земель, надр,
поверхневих і підземних вод,
атмосферного повітря, лісів та іншої
рослинності, тваринного світу,
морського середовища та природних
ресурсів територіальних вод,
континентального шельфу та виключної
(морської) економічної зони України,
природних територій та об'єктів, що
підлягають особливій охороні, стан
навколишнього природного середовища, а
також дотримання заходів біологічної і
генетичної безпеки щодо біологічних
об'єктів навколишнього природного
середовища при створенні, дослідженні
та практичному використанні генетично
модифікованих організмів у відкритій
системі.

Порядок здійснення державного
контролю за охороною навколишнього
природного середовища та
використанням природних ресурсів
визначається цим Законом та іншими
законами України.

Указом Президента України від 13.04.11
№454/2011 затверджено Положення про
Державну екологічну інспекцію України,
яким передбачено, що Державна
екологічна інспекція України
(Держекоінспекція України) є
центральним органом виконавчої влади,
діяльність якого спрямовується і
координується Кабінетом Міністрів
України через Міністра екології та
природних ресурсів України.
Держекоінспекція України входить до
системи органів виконавчої влади та
утворюється для забезпечення
реалізації державної політики із
здійснення державного нагляду
(контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів. Держекоінспекція України
здійснює свої повноваження
безпосередньо та через свої
територіальні органи в Автономній
Республіці Крим, областях, містах Києві
та Севастополі, морські екологічні
інспекції.

Згідно з пунктами 1, 3 Положення про
державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 04.11.11 №429, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.11.11 за
№1347/20085, державна екологічна інспекція
в Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі (далі -
Держекоінспекція) є територіальним
органом Державної екологічної
інспекції України, який діє у складі
Держекоінспекції України і їй
підпорядковується. Основними
завданнями Держекоінспекції є
реалізація повноважень
Держекоінспекції України у межах
відповідної території.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності".

За визначенням, наведеним у частині 1
статті 1 цього Закону, заходи
державного нагляду (контролю) - планові
та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Порядок проведення позапланових
заходів зі здійснення державного
нагляду (контролю) унормований статтею
6 Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності".

Так, згідно з частиною 1 цієї статті
підставами для здійснення
позапланових заходів є: подання
суб'єктом господарювання письмової
заяви до відповідного органу
державного нагляду (контролю) про
здійснення заходу державного нагляду
(контролю) за його бажанням; виявлення
та підтвердження недостовірності
даних, заявлених у документах
обов'язкової звітності, поданих
суб'єктом господарювання; перевірка
виконання суб'єктом господарювання
приписів, розпоряджень або інших
розпорядчих документів щодо усунення
порушень вимог законодавства, виданих
за результатами проведення планових
заходів органом державного нагляду
(контролю); звернення фізичних та
юридичних осіб про порушення суб'єктом
господарювання вимог законодавства.
Позаплановий захід у цьому разі
здійснюється тільки за наявності згоди
центрального органу виконавчої влади
на його проведення; неподання у
встановлений термін суб'єктом
господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів; настання аварії,
смерті потерпілого внаслідок
нещасного випадку або професійного
захворювання, що було пов'язано з
діяльністю суб'єкта господарювання.

Під час проведення позапланового
заходу з'ясовуються лише ті питання,
необхідність перевірки яких стала
підставою для здійснення цього заходу,
з обов'язковим зазначенням цих питань у
посвідченні (направленні) на
проведення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до частин 2, 3 статті 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" проведення
позапланових заходів з інших підстав,
крім передбачених цією статтею,
забороняється, якщо інше не
передбачається законом або
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України.

Суб'єкт господарювання повинен
ознайомитися з підставою проведення
позапланового заходу з наданням йому
копії відповідного документа.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 7
Закону України "Про основні засади
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності" для
здійснення планового або
позапланового заходу орган державного
нагляду (контролю) видає наказ, який має
містити найменування суб'єкта
господарювання, щодо якого буде
здійснюватися захід, та предмет
перевірки.

На підставі наказу оформляється
посвідчення (направлення) на
проведення заходу, яке підписується
керівником або заступником керівника
органу державного нагляду (контролю)
(із зазначенням прізвища, ім'я та по
батькові) і засвідчується печаткою.

Перед початком здійснення заходу
посадові особи органу державного
нагляду (контролю) зобов'язані
пред'явити керівнику суб'єкта
господарювання або уповноваженій ним
особі посвідчення (направлення) та
службове посвідчення, що засвідчує
посадову особу органу державного
нагляду (контролю), і надати суб'єкту
господарювання копію посвідчення
(направлення).

Посадова особа органу державного
нагляду (контролю) без посвідчення
(направлення) на здійснення заходу та
службового посвідчення не має права
здійснювати державний нагляд
(контроль) суб'єкта господарювання.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 10.09.08 №464, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 15.01.09 за
№18/16034, затверджено Порядок
організації та проведення перевірок
суб'єктів господарювання щодо
дотримання вимог природоохоронного
законодавства (далі - Порядок №464). Цей
Порядок розроблено відповідно до
Законів України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", Положення про
Міністерство охорони навколишнього
природного середовища України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 02.11.06 №1524,
Положення про Державну екологічну
інспекцію, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17.11.01
№1520. Цей Порядок визначає процедуру
проведення перевірок з питань
здійснення державного контролю у сфері
охорони навколишнього природного
середовища та оформлення їх
результатів.

Згідно з пунктами 2.2, 2.3 Порядку №464 для
здійснення перевірки керівником
відповідно органу Держекоінспекції
або його заступником видається наказ
про проведення перевірки, який має
містити: найменування суб'єкта
господарювання, підстава перевірки та
предмет перевірки; період, за який буде
здійснюватись перевірка; визначення
виконавців перевірки із залученням, у
разі потреби, спеціалістів інших
органів виконавчої влади, підприємств,
установ, організацій (за погодженням з
їх керівниками).

На підставі наказу оформляється
направлення на проведення перевірки
(додаток 1), яке підписується керівником
або заступником керівника органу
Держекоінспекції (із зазначенням
прізвища, ім'я та по батькові) і
засвідчується печаткою.

Пунктом 3.6 Порядку №4646 передбачено, що
позапланова перевірка проводиться за
наявності таких обставин:

- подання суб'єктом господарювання
письмової заяви до відповідного органу
Держекоінспекції про здійснення
заходу державного нагляду (контролю) на
його бажання;

- виявлення та підтвердження
недостовірності даних, заявлених у
документах обов'язкової звітності,
поданих суб'єктом господарювання;

- перевірка виконання суб'єктом
господарювання приписів, розпоряджень
або інших розпорядчих документів щодо
усунення порушень вимог законодавства,
виданих за результатами проведення
планових заходів органом
Держекоінспекції;

- звернення фізичних та юридичних осіб
про порушення суб'єктом господарювання
вимог законодавства. Позаплановий
захід у цьому разі здійснюється тільки
за наявності згоди центрального органу
виконавчої влади на його проведення;

- неподання у встановлений термін
суб'єктом господарювання документів
обов'язкової звітності без поважних
причин, а також письмових пояснень про
причини, які перешкоджали поданню
таких документів.

Відповідно до пунктів 3.7, 3.8 Порядку №464
під час проведення позапланової
перевірки державні інспектори
перевіряють питання, необхідність
висвітлення яких стала підставою для
її проведення, з обов'язковим
зазначенням цих питань у направленні
на проведення перевірки.

Позапланова перевірка проводиться за
наказом органу Держекоінспекції та
направленням на проведення перевірки
керівника органу Держекоінспекції або
його заступника.

Відтак, чинне законодавство передбачає
виключні підстави для проведення
позапланових заходів зі здійснення
державного нагляду (контролю), зокрема
у сфері охорони навколишнього
природного середовища, та процедуру,
дотримання якої є обов'язком органу
державного нагляду (контролю).

Перевіряючи дотримання порядку
призначення позапланової перевірки,
суд установив, що згідно з виданим
відповідачем направленням №1208/13 від
09.12.13 на проведення у ДП "Дирекція
КГЗКОР" позапланової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, підставою її здійснення
вказано виконання припису
Держекоінспекції у Кіровоградській
області, предметом перевірки -
дотримання вимог природоохоронного
законодавства, попередню перевірку
проведено 22.05.13. (а.с. 36)

Між тим, на вимогу суду відповідачем не
надано наказ №786 від 09.12.13, на підставі
якого оформлено це направлення та у
якому було б указано підставу для
проведення позапланової перевірки, а
також не надано припис, виданий за
результатами проведення планових
заходів, перевірка виконання якого
стала підставою для призначення
позапланової перевірки.

Як вбачається з акту позапланової
перевірки №9/11/13 від 10.12.13, проведеної
відповідачем на підставі цього
направлення, вимоги приписів про
усунення виявлених порушень виконано в
установлені терміни (п.1.3 акту). Крім
цього перевірено питання у галузі
охорони і раціонального використання
вод та відтворення водних ресурсів,
порушень при виконанні яких не
установлено (п.3.1 - 3.34 акту). Воднораз,
згідно з висновками акту щодо порушень
вимог законодавства, виявлених під час
заходу державного нагляду (контролю),
установлено порушення ст. 48 Водного
кодексу України - здійснення забору
води на господарсько-питні та
виробничі потреби за період з 13.06.13 по
18.09.13 без дозволу на
спецводокористування. Згідно довідки
№02-08 від 12.12.13 ДП "Дирекція КГЗКОР"
забрано води 209 696 куб.м. (а.с. 37 - 50).

Однак, під час судового розгляду справи
відповідачем не було надано доказів
того, що позапланова перевірка
позивача, у ході якої з'ясовувалися
питання дотримання ним вимог
законодавства у галузі охорони і
раціонального використання вод та
відтворення водних ресурсів, проведена
відповідачем за наявності підстав,
передбачених частиною 1 статті 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності", та ці
підстави обумовлювали проведення
перевірки саме з цих питань, як того
вимагає абзац 8 частини 1, частина 2
статті 6 згаданого Закону.

Як установлено судом, попередня
перевірка ДП "Дирекція КГЗКОР" з питань
дотримання вимог природоохоронного
законодавства проводилася
відповідачем у період з 13 по 31.05.13. (а.с.
10, 11). За наслідками цієї планової
перевірки складено акт №9/11/13 від 22.05.13
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства в
галузі охорони атмосферного повітря,
водних і земельних ресурсів щодо
поводження з відходами та небезпечними
хімічними речовинами, яким установлено
порушення ст.ст.17, 33 Закону України "Про
відходи" - не в повному обсязі ведеться
журнал обліку відходів та пакувальних
матеріалів і тари по формі - ВТ,
неякісне ведення журналів первинної
облікової документації по формах ПОД-1,
ПОД-2 (а.с. 51-56). Про усунення цих порушень
позивач повідомив відповідача листом
№02-08/1070 від 14.06.13 (а.с. 17).

У ході цієї перевірки порушень дії та
умов дозволу на спеціальне
водокористування не установлено (п.3.2
акту перевірки №9/11/13 від 22.05.13), а припис
чи інший розпорядчий документ з цих чи
інших питань позивачу у порядку,
установленому ч.9 ст.7 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", не направлявся.

Щодо наявного у матеріалах справи
припису Держекоінспекції у
Кіровоградській області від 12.06.13,
виданого з метою усунення порушень
природоохоронного законодавства,
виявлених під час перевірки,
проведеної 12.06.13, у якому приписано
усунути виявлені порушення статті 44
Водного кодексу України - по випуску
господарсько-побутових та поверхневих
стічних вод вжити заходів для усунення
причин, що призводять до перевищень
нормативів ГДС забруднюючих речовин із
зворотними водами в об'єкт довкілля
(а.с.18), представник позивача пояснила,
що ДП "Дирекція КГЗКОР" отримало цей
припис 27.06.13. Про його виконання
Держекоінспекція у Кіровоградській
області була повідомлена листом
№03-08/1443 від 14.08.13 (а.с.12 - 16). Воднораз,
представник позивача заперечила
проведення 12.06.13 у ДП "Дирекція КГЗКОР"
планової/позапланової перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
охорони навколишнього природного
середовища.

На вимогу суду відповідач не надав акт
перевірки, на підставі якого винесено
цей припис, та інших доказів на
підтвердження здійснення
планового/позапланового заходу зі
здійснення державного нагляду
(контролю), за результатами якого
видавався цей припис.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач здійснював забір води на питні,
господарсько-побутові та виробничі
потреби на підставі Дозволу на
спеціальне водокористування №10108,
виданого 27.06.08 Державним управлінням
охорони навколишнього природного
середовища в Кіровоградській області,
який був дійсним з 29.06.08 по 12.06.13 (а.с. 62 -
65), а також на підставі Дозволу на
спеціальне водокористування №3,
виданого 19.09.13 Департаментом екології
та природних ресурсів Кіровоградської
обласної державної адміністрації, який
дійсний до 19.09.16. (а.с. 66 - 69).

Саме на відсутності у позивача у період
з 13.06.13 по 18.09.13 дозволу на
спецводокористування та здійснення
ним у цей період забору води на
господарсько-питні та виробничі
потреби у кількості 209 696 куб. м.,
підтвердженій довідкою ДП "Дирекція
КГЗКОР" №02-08/2081 від 12.12.13, наданою на
вимогу відповідача (а.с. 148, 149),
ґрунтуються його висновки про
порушення позивачем ст. 48 Водного
кодексу України, викладені в акті
позапланової перевірки №9/11/13 від 10.12.13.

Між тим, судом установлено, що при
проведенні цієї позапланової
перевірки відповідачем всупереч
вимогам частин 1, 2, 3 статті 6 Закону
України "Про основні засади державного
нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності"
з'ясовувалися питання дії дозволу на
спеціальне водокористування,
необхідність перевірки яких не була
підставою для її призначення та
відносно яких не складався припис із
зазначенням строку на усунення саме
цих порушень, зокрема за результатами
попередньо проведеної у травні 2013 року
планової перевірки.

Статтею 10 Закону України "Про основні
засади державного нагляду (контролю) у
сфері господарської діяльності"
передбачено, що суб'єкт господарювання
під час здійснення державного нагляду
(контролю) має право: вимагати від
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) додержання вимог
законодавства; перевіряти наявність у
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) службового
посвідчення і одержувати копії
посвідчення (направлення) на
проведення планового або
позапланового заходу; не допускати
посадових осіб органу державного
нагляду (контролю) до здійснення
державного нагляду (контролю), якщо: він
здійснюється з порушенням вимог щодо
періодичності проведення заходів
державного нагляду (контролю),
передбачених законом; посадова особа
органу державного нагляду (контролю) не
надала копії документів, передбачених
цим Законом, або якщо надані документи
не відповідають вимогам цього Закону;
оскаржувати в установленому законом
порядку неправомірні дії органів
державного нагляду (контролю) та їх
посадових осіб.

Відповідно до частин 1, 2 статті 2 КАС
України завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; 2) з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; 3) обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); 4) безсторонньо
(неупереджено); 5) добросовісно; 6)
розсудливо; 7) з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації; 8)
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); 9) з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення; 10)
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Пунктом 3 частини 2 статті 17 КАС України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори між суб'єктами
владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері
управління, у тому числі делегованих
повноважень.

Відповідно до положень пункту 6 частини
4 статті 105 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги про встановлення наявності чи
відсутності компетенції (повноважень)
суб'єкта владних повноважень.

Під компетенційними спорами розуміють
спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління
(публічної адміністрації), у тому числі
делегованих повноважень. Особливістю
таких спорів є те, що сторонами у них -
як позивачем, так і відповідачем - є
суб'єкти владних повноважень.
Позивачем у компетенційних спорах є
суб'єкт владних повноважень, якщо він
вважає, що інший суб'єкт владних
повноважень - відповідач своїм
рішенням або діями втрутився у його
компетенцію або що прийняття такого
рішення чи вчинення дій є його
прерогативою.

З наведеного випливає, що вимога про
визнання наявності чи відсутності
компетенції (повноважень) суб'єкта
владних повноважень відноситься до
юрисдикції адміністративного суду у
випадку наявності спору між суб'єктами
владних повноважень з приводу
реалізації їхньої компетенції у сфері
управління, у тому числі делегованих
повноважень.

Оскільки позивач не є суб'єктом владних
повноважень, тому позовна вимога про
встановлення відсутності повноважень
у відповідача на проведення
позапланової перевірки задоволенню не
підлягає.

Частиною 2 статті 11 КАС України
установлено, що суд розглядає
адміністративні справи не інакше як за
позовною заявою, поданою відповідно до
цього Кодексу, і не може виходити за
межі позовних вимог. Суд може вийти за
межі позовних вимог тільки в разі, якщо
це необхідно для повного захисту прав,
свобод та інтересів сторін чи третіх
осіб, про захист яких вони просять.

Як передбачено частинами 1, 2 статті 162
КАС України, при вирішенні справи по
суті суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково. У
разі задоволення адміністративного
позову суд може прийняти постанову про
визнання протиправними рішення
суб'єкта владних повноважень чи
окремих його положень, дій чи
бездіяльності і про скасування або
визнання нечинним рішення чи окремих
його положень. Суд може прийняти іншу
постанову, яка б гарантувала
дотримання і захист прав, свобод,
інтересів людини і громадянина, інших
суб'єктів у сфері публічно-правових
відносин від порушень з боку суб'єктів
владних повноважень.

У ході судового розгляду встановлено
порушення відповідачем порядку
призначення та проведення
позапланової перевірки, що призвело до
порушення прав позивача під час
здійснення державного нагляду
(контролю). Дії відповідача при
призначенні та проведенні перевірки,
результати якої оформлено актом №9/11/13
від 10.12.13, не відповідають принципам
управлінської діяльності, зазначеним у
ч.3 ст.2 КАС України, при цьому
відповідачем правомірність цих дій, як
того вимагає ч.2 ст.71 КАС України, не
доведена.

Відтак суд, дійшовши до висновку про
неправомірність дій відповідача щодо
проведення у період з 9 до 11 грудня 2013
року позапланової перевірки
дотримання позивачем вимог
природоохоронного законодавства, за
відсутності підстав та з перевищенням
меж, передбачених ч.1 ст.6 Закону України
"Про основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності", з метою повного захисту
прав та інтересів позивача - суб'єкта
господарювання, задовольняє позов у
спосіб, який відповідає фактичним
обставинам справи і відновлює порушене
право позивача, а саме шляхом визнання
цих дій протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
дій, пов'язаних з пред'явленням
претензії №08-8/4084 від 26.12.13 та зі
складання розрахунку розміру
відшкодування збитків на суму 9 987 820,48
грн. до претензії №08-8/4084 від 26.12.13, яку
позивач мотивував незаконністю цього
розрахунку, суд дійшов до таких
висновків.

Відповідно до пункту "ґ" частини 1
статті 20-2 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
до компетенції центрального органу
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, у сфері охорони
навколишнього природного середовища
належить пред'явлення претензії про
відшкодування збитків і втрат,
заподіяних державі в результаті
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища.

Наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 20.07.09 №389, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 14.08.09 за
№767/16783, затверджено Методику
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів. Ця Методика застосовується
державними інспекторами України з
охорони навколишнього природного
середовища та державними інспекторами
з охорони навколишнього природного
середовища відповідних територій при
розрахунку розмірів збитків,
заподіяних державі внаслідок
порушення законодавства про охорону та
раціональне використання водних
ресурсів, які виявлені за результатами
державного контролю за додержанням
вимог суб'єктами господарювання
природоохоронного законодавства та
встановлює порядок визначення
розмірів відшкодування збитків,
обумовлених самовільним використанням
водних ресурсів при відсутності
дозвільних документів (дозволу на
спеціальне водокористування та/або
спеціального дозволу на користування
надрами (підземні води)).

Статтею 109 Водного кодексу України
передбачено порядок розгляду спорів з
питань використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів.
Відповідно до вказаної норми спори з
питань використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів
розглядаються центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері розвитку водного
господарства, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері геологічного вивчення
та раціонального використання надр,
місцевими радами, судом або
третейським судом у порядку,
встановленому законодавством.

Позивачі - центральний орган
виконавчої влади, що реалізує державну
політику із здійснення державного
нагляду (контролю) у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів, центральний орган виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері розвитку водного господарства,
звільняються від сплати державного
мита у справах про стягнення коштів на
відшкодування збитків, завданих
порушеннями водного законодавства.

Згідно з пп. 6.11, 6.17 п.6 Положення про
державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 04.11.11 №429, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.11.11 за
№1347/20085, Держекоінспекція для
виконання покладених на неї завдань
має право розраховувати розмір
збитків, заподіяних державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, та пред'являти
претензії; вживати в установленому
порядку заходів досудового
врегулювання спорів, виступати
позивачем та відповідачем у судах.

Згідно з частиною 2 статті 222
Господарського кодексу України у разі
необхідності відшкодування збитків
або застосування інших санкцій суб'єкт
господарювання чи інша юридична особа -
учасник господарських відносин, чиї
права або законні інтереси порушено, з
метою безпосереднього врегулювання
спору з порушником цих прав або
інтересів має право звернутися до
нього з письмовою претензією, якщо інше
не встановлено законом.

Відповідно до частин 3-8 статті 222 ГК
України у претензії зазначаються:
повне найменування і поштові реквізити
заявника претензії та особи (осіб), якій
претензія пред'являється; дата
пред'явлення і номер претензії;
обставини, на підставі яких пред'явлено
претензію; докази, що підтверджують ці
обставини; вимоги заявника з
посиланням на нормативні акти; сума
претензії та її розрахунок, якщо
претензія підлягає грошовій оцінці;
платіжні реквізити заявника претензії;
перелік документів, що додаються до
претензії.

Документи, що підтверджують вимоги
заявника, додаються в оригіналах чи
належним чином засвідчених копіях.
Документи, які є у другої сторони,
можуть не додаватися до претензії.

Претензія підписується повноважною
особою заявника претензії або його
представником та надсилається
адресатові рекомендованим або цінним
листом або вручається адресатові під
розписку.

Претензія розглядається в місячний
строк з дня її одержання, якщо інший
строк не встановлено цим Кодексом або
іншими законодавчими актами.
Обґрунтовані вимоги заявника
одержувач претензії зобов'язаний
задовольнити.

При розгляді претензії сторони у разі
необхідності повинні звірити
розрахунки, провести експертизу або
вчинити інші дії для забезпечення
досудового врегулювання спору.

Про результати розгляду претензії
заявник має бути повідомлений
письмово. Відповідь на претензію
підписується повноважною особою або
представником одержувача претензії та
надсилається заявникові
рекомендованим або цінним листом або
вручається йому під розписку.

Аналіз норм чинного законодавства
свідчить, що державні інспектори з
охорони навколишнього природного
середовища вправі за результатами
державного контролю за додержанням
суб'єктами господарювання вимог
природоохоронного законодавства
визначати розмір відшкодування
збитків, зокрема обумовлених
самовільним використанням водних
ресурсів при відсутності дозвільних
документів, складаючи відповідні
розрахунки. Такі розрахунки є
службовими документами, носять
інформативний характер та містять
арифметичні розрахунки за формулою та
коефіцієнтами, передбаченими
відповідною Методикою. Претензія є
формою досудової реалізації
господарсько-правової
відповідальності та передує зверненню
Держекоінспекції з позовом до суду про
стягнення заподіяних битків.

Розрахунок розміру збитків та
претензія не підпадають під ознаки
розпорядчого документу органів
державного нагляду (контролю) у
розумінні ч.9 ст.7 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" та не є рішеннями органів
державного нагляду (контролю), які
можуть бути оскаржені до суду
відповідно до статті 21 цього Закону.

Розрахунок розміру збитків та
претензія не є актами індивідуальної
дії, оскільки не носять обов'язкового
характеру для виконання позивачем та
не тягнуть за собою безспірне
стягнення вказаних у них сум збитків.

За таких обставин, суд прийшов до
висновку, що розрахунок та претензія не
створюють та не припиняють прав чи
обов'язків позивача, жодних
управлінських висновків не містять,
вчинити будь-які обов'язкові дії вони
не приписують та не встановлюють для
позивача відповідальності за їх
невиконання, а тому вказані документи
не є рішеннями суб'єкта владних
повноважень у розумінні пункту 1
частини 2 статті 17 КАС України, та не
можуть оспорюватися в
адміністративному суді. Водночас, такі
документи підлягають оцінці судом під
час вирішення спорів з питань
використання і охорони вод та
відтворення водних ресурсів, зокрема,
щодо стягнення заподіяних збитків.
Позивач не позбавлений права надавати
заперечення проти такого розрахунку
при розгляді справи щодо стягнення
збитків.

Доводи позивача про відсутність його
вини у недотримані умов дозволу та
порушення правил спеціального
водокористування та відсутність
збитків не мають правового значення
для вирішення даного спору, оскільки не
стосуються спірних публічно-правових
відносин, які виникли між позивачем та
відповідачем з приводу виконання
останнім повноважень у сфері
державного контролю у сфері охорони
навколишнього природного середовища,
раціонального використання,
відтворення і охорони природних
ресурсів.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до адміністративного суду,
якщо вважає, що рішенням, дією чи
бездіяльністю суб'єкта владних
повноважень порушені її права, свободи
або інтереси.

Тобто, право на судовий захист має лише
та особа, яка є суб'єктом (носієм)
порушених прав, свобод чи інтересів.

У разі визнання судом неправомірними
дій чи бездіяльності відповідача суд
відповідно до частини 2 статті 162 КАС
України може зобов'язати його вчинити
чи утриматися від вчинення певних дій,
у спосіб, визначений чинним
законодавством, яким може бути
захищено/відновлено порушене право.

Визнавши у даній справі протиправними
дії відповідача щодо проведення
позапланової перевірки, яка мала місце
у період з 9 до 11 грудня 2013 року, суд не
вдавався в дослідження правомірності
подальших дій відповідача, зокрема
складання 25 грудня 2013 року розрахунку
розміру збитків та направлення 26
грудня 2013 року позивачу претензії про
їх відшкодування.

Відтак, оскільки у даній справі не
визнавалися протиправними дії
відповідача, пов'язані зі складанням
розрахунку та пред'явленням претензії,
тому правових підстав для зобов'язання
відповідача утриматися від вчинення
таких дій у майбутньому суд не вбачає.
Тому у задоволенні позову у цій частині
належить відмовити.

Відповідно до частини 1, 3 статті 94 КАС
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа). Якщо адміністративний
позов задоволено частково, судові
витрати, здійснені позивачем,
присуджуються йому відповідно до
задоволених вимог, а відповідачу -
відповідно до тієї частини вимог, у
задоволенні яких позивачеві
відмовлено.

З огляду на часткове задоволення
позовних вимог, суд вважає за необхідне
присудити позивачу з Державного
бюджету України понесені ним судові
витрати пропорційно до задоволених
позовних вимог, у розмірі 73,08 грн. (а.с. 2,
122). Відповідачем судові витрати,
передбачені ч.2 ст.94 КАС України, не
понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов державного
підприємства "Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної
екологічної інспекції у
Кіровоградській області щодо
проведення у період з 9 по 11 грудня 2013
року позапланової перевірки
дотримання вимог природоохоронного
законодавства державним підприємством
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд", за відсутності підстав
та з перевищенням меж, передбачених
частиною 1 статті 6 Закону України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності".

В решті позовних вимог відмовити.

Присудити державному підприємству
"Дирекція Криворізького
гірничо-збагачувального комбінату
окислених руд" з Державного бюджету
України судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду

О.А. Черниш