Справа № 2-а-1870/10/0270
Суддя: Карась О.В.
Дата ухвалення: 2014-07-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2014 року м.
Київ К-33118/10

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Карася О.В. (головуючого), Голубєвої
Г.К., Ланченко Л.В.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_4 на постанову
Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.07.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2010 по
справі № 2а-1870/10/0270

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4

до Тростянецької об'єднаної
державної податкової інспекції
Вінницької

області

про визнання протиправним та
скасування податкового

повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Підприємцем до суду оскаржено
податкове повідомлення-рішення від
20.04.2010 № /3, яким позивачеві
державним податковим органом
визначено податкове зобов'язання з
податку з доходів фізичних осіб у сумі
16 562,00 грн. за порушення вимог Закону
України "Про податок з доходів фізичних
осіб" та Декрету Кабінету міністрів
України "Про прибутковий податок з
громадян".

Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю з боку позивача порушень
вимог названих законодавчих актів.

Постановою суду першої інстанції,
залишеною без змін ухвалою
апеляційного суду, у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із судовими рішеннями,
позивач до Вищого адміністративного
суду України подав касаційну скаргу, де
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить зазначені судові рішення
скасувати, а матеріали справи
направити на новий розгляд до суду
першої інстанції.

У поданих запереченнях на скаргу
відповідач просить її відхилити з
мотивів необґрунтованості.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідь судді, перевіривши
повноту встановлених обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки
судами, Вищий адміністративний суд
України не вбачає підстав для
задоволення касаційної скарги.

Судами першої і апеляційної інстанцій
встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що Державною
податковою інспекцією проведена
документальна планова перевірка
Підприємця з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 29.05.2007 по
30.09.2009, у ході якої було встановлено ряд
порушень у позивача, в тому числі і
порушення п. 9.12 ст. 9, п. 19.1 ст. 19 Закону
України від 22.05.2003 № 889-ІУ "Про податок з
доходів фізичних осіб" (у редакції,
чинній на час виникнення спірних
відносин; далі - Закон № 889-ІУ) та ст. 13
Декрету Кабінету Міністрів України від
26.12.1992 № 13-92 "Про прибутковий податок з
громадян" (у редакції, чинній на час
виникнення спірних відносин; далі -
Декрет № 13-32), що полягало у віднесенні
до складу валових витрат одного
кварталу повної річної вартості на
підписку періодичних видань та плату
за одержання ліцензії на право
роздрібної торгівлі алкогольними та
тютюновими виробами на суму 2 448,75 грн.
без пропорційного розділення
останньої по звітних періодах протягом
року. Також перевіркою встановлено
віднесення позивачем до валових витрат
вартість придбаних, але не
реалізованих товарів, що підтверджено
книгою обліку доходів та валових
витрат та пред'явлених Z-звітів РРО.

За підсумками вказаної перевірки
складено акт від 23.12.2009, на підставі
якого та за наслідками неодноразового
адміністративного оскарження
первісного податкового повідомлення -
рішення від 23.12.2009 № /3 Державна
податкова інспекція прийняла
оспорюване позивачем податкове
повідомлення-рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з
думкою якого погодився апеляційний
суд, зробив правильний висновок, що для
Підприємця, який застосовує загальну
систему оподаткування, згідно з
нормами Декрету № 13-92 та ст. 5 Закону
України від 28.12.1994 № 334/94-ВР "Про
оподаткування прибутку підприємств"
оподатковуваним доходом вважається
сукупний чистий доход від
господарської діяльності, тобто
різниця між валовим доходом (виручкою у
грошовій та натуральній формі) і
документально підтвердженими
витратами, безпосередньо пов'язаними з
одержанням такого доходу.

Таким чином, віднесення позивачем до
складу валових витрат вартості
придбаних товарів за фактом
оприбуткування здійснено у порушення
вимог вказаних положень податкового
законодавства. З цих же підстав
безпідставно віднесено до складу
валових витрат плата за одержання
ліцензії на право роздрібної торгівлі
алкогольними та тютюновими виробами,
оскільки остання відповідно ст. 1
Закону України "Про ліцензування
певних видів господарської діяльності"
є документом державного зразка, який
засвідчує право ліцензіата на
провадження зазначеного в ньому виду
господарської діяльності протягом
визначеного строку за умови виконання
ліцензійних умов.

Також цілком правомірною є позиція
судів попередніх інстанцій щодо
завищення позивачем валових витрат,
сформованих одразу за наслідками
підписки на періодичні видання,
зокрема, журнал "Пожежна безпека",
газета "Мить істини", газета "Все про
бухгалтерський облік".

Відповідно до абз. 2 пп. 5.4.2 Закону №
334/94-ВР до складу валових витрат
відносяться витрати на придбання
літератури для інформаційного
забезпечення господарської діяльності
платника податку, у тому числі з питань
законодавства, і передплату
спеціалізованих періодичних видань.
Датою збільшення валових витрат при
здійсненні операцій з нерезидентами є
дата оприбуткування платником податку
товарів (пп. 11.2.3 цього Закону). Тобто
валові витрати у платника податків
повинні збільшуватися за датою
отримання періодичного видання у сумі
вартості однієї одиниці видання.

При цьому судами правомірно відхилено
посилання позивача на завищення
останнім валових витрат через факт
віднесення до їх складу сплаченої суми
ПДВ до бюджету, що не було встановлено
під час перевірки.

Відповідно до пп. 5.3.3 Закону № 334/94-ВР до
складу валових витрат платника, який є
платником ПДВ, не відносяться суми ПДВ,
сплачені у ціні придбання товарів,
послуг.

За таких обставин переглянуті судові
рішення першої та апеляційної
інстанцій у справі відповідають
приписам чинного законодавства, а
доводи касаційної скарги визнаються
непереконливими.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 210 - 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_4 відхилити.

Постанову Вінницького окружного
адміністративного суду від 05.07.2010 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 30.09.2010 по
справі № 2-а-1870/10/0270 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення і оскарженню не підлягає,
крім як з підстав, у строк та в порядку,
визначеними ст. ст. 237-2391 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
О.В. Карась

Судді
Г.К. Голубєва

Л.В. Ланченко