Справа № 2а-3606/09/1470
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2014 року м. Київ
К/9991/66052/11

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів: Костенка М.І.

Островича С.Е.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва на постанову
Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.10.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011

у справі № 2-а-3606/09/1470

за позовом Державної податкової
інспекції у Заводському районі м.
Миколаєва

до Приватного підприємства "Вюрс"

про визнання недійсним запису про
проведення державної реєстрації та
припинення юридичної особи

ВСТАНОВИВ:

Державна податкова інспекція у
Заводському районі м. Миколаєва
звернулась до Миколаївського
окружного адміністративного суду з
позовом до Приватного підприємства
"Вюрс" про визнання недійсним запису
про проведення державної реєстрації та
припинення юридичної особи.

Постановою Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.10.2009 у
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.10.2009
залишено без змін.

Не погоджуючись з зазначеним рішеннями
суду першої та апеляційної інстанції,
позивач оскаржив їх в касаційному
порядку. В скарзі просить скасувати
оскаржувані рішення, ухвалити нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Касаційна скарга вмотивована тим, що
судами першої та апеляційної інстанцій
при вирішення спору по даній справі
порушено норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
розглянувши надані письмові докази в
їх сукупності, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач просить визнати недійсним
запис про проведення державної
реєстрації відповідача посилаючись на
те, що підприємство було зареєстровано
на особу, яка не має жодного відношення
до діяльності підприємства, а саме
підприємство використовувалося іншими
особами з метою прикриття незаконної
господарської діяльності, ухилення від
сплати податків, легалізації коштів та
іншого.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідач
зареєстрований як суб'єкт
господарювання Миколаївської
міськрадою та з 19.07.2002 перебуває на
обліку у Державній податковій
інспекції.

Разом з тим, судами встановлено, що
відповідач не звітує до податкового
органу з 09.01.2007.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 10 Закону України
від "Про державну податкову службу в
Україні" № 509-XII до функцій органів
державної податкової служби належить
контроль за своєчасністю подання
платниками податків податкових звітів,
декларацій, розрахунків та інших
документів, пов'язаних з обчисленням
податків, інших платежів.

У відповідності до п. 17 ст. 11
вказаного Закону органи державної
податкової служби мають право
звертатися у передбачених законом
випадках до судових органів із
позовною заявою про скасування
державної реєстрації суб'єкта
підприємницької діяльності. Це
повноваження з врахуванням норм Закону
України від 15.05.2003 № 755-IV "Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців", який є спеціальним
законом з питань державної реєстрації,
припинення суб'єктів підприємницької
діяльності, слід розуміти як
повноваження на звернення до
адміністративного суду з позовом про
припинення юридичної особи чи
підприємницької діяльності фізичної
особи - підприємця.

Згідно п. 8 ст.19 Господарського
кодексу України, усі суб'єкти
господарювання зобов'язані
здійснювати первинний (оперативний) та
бухгалтерський облік результатів
своєї роботи, складати статистичну
інформацію, а також надавати
відповідно до вимог закону фінансову
звітність та статистичну інформацію
щодо своєї господарської діяльності,
інші дані, визначені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців", підставами про
постановлення судом рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, зокрема є неподання протягом
року органам державної податкової
служби податкових декларацій,
документів фінансової звітності
відповідно до закону.

Враховуючи наведене, встановлений
факт ненадання відповідачем до
державної податкової інспекції
документів фінансової звітності
більше року, що є порушенням
встановлених законодавчими актами
правил здійснення господарської
діяльності та є підставою для
припинення такого суб'єкта
господарювання, також приймаючи до
уваги право органів державної
податкової служби звертатися до суду з
позовом про припинення юридичної
особи, суди попередніх інстанцій
дійшли вірного висновку, що позовні
вимоги про припинення Приватного
підприємства "Вюрс" є обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Щодо вимог органу податкової
служби про визнання недійсним запису
державної реєстрації Приватного
підприємства "Вюрс" через
недостовірність даних щодо
засновників та власників, оскільки
згідно пояснень, наданих гр. ОСОБА_3,
який відповідно до реєстраційних
документів приватного підприємства є
засновником та керівником, але
господарською діяльністю не займався,
слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 5 Закону № 755-IV
державна реєстрація юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
проводиться державним реєстратором
виключно у виконавчому комітеті
міської ради міста обласного значення
або у районній, районній у містах Києві
та Севастополі державній
адміністрації за місцезнаходженням
юридичної особи або за місцем
проживання фізичної особи - підприємця.

Порядок проведення державної
реєстрації юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців визначений
вищевказаним законом та включає,
зокрема: перевірку комплектності
документів, які подаються державному
реєстратору для проведення державної
реєстрації, та повноти відомостей, що
вказані в реєстраційній картці, та
перевірку документів, які подаються
державному реєстратору, на відсутність
підстав для відмови у проведенні
державної реєстрації.

За відсутності підстав для
відмови у проведенні державної
реєстрації юридичної особи державний
реєстратор повинен внести до
реєстраційної картки на проведення
державної реєстрації юридичної особи
ідентифікаційний код заявника
відповідно до вимог Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України та внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
юридичної особи на підставі відомостей
цієї реєстраційної картки (ч. 3 ст. 25
цього ж Закону).

Перелік підстав для відмови у
проведенні державної реєстрації
юридичної особи є вичерпним,
розширеному тлумаченню не підлягає та
будь-якого обов'язку державного
реєстратора засвідчуватися у
справжності наміру засновників
займатися підприємницькою діяльністю
та сплачувати податки не містить. Запис
про проведення державної реєстрації
юридичної особи може бути визнаний
недійсним у випадках наступного
усування обставин, що згідно зі ст. 27
Закону були підставою для відмови у
державній реєстрації, тобто підстави,
які унеможливлюють засвідчення факту
створення юридичної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону № 755-IV
юридична особа припиняється в
результаті передання всього свого
майна, прав та обов'язків іншим
юридичним особам - правонаступникам у
результаті злиття, приєднання, поділу,
перетворення (реорганізації) або в
результаті ліквідації за рішенням,
прийнятим засновниками (учасниками)
юридичної особи або уповноваженим ними
органом, за судовим рішенням або за
рішенням органу державної влади,
прийнятим у випадках, передбачених
законом.

Частиною 2 ст. 38 Закону України №
755-IV передбачені підстави для
постановлення судового рішення щодо
припинення юридичної особи, що не
пов'язано з банкрутством юридичної
особи, а саме: визнання недійсним
запису про проведення державної
реєстрації через порушення закону,
допущені при створенні юридичної
особи, які не можна усунути;
провадження діяльності, що суперечить
установчим документам, або такої, що
заборонена законом; невідповідність
мінімального розміру статутного фонду
юридичної особи вимогам закону;
неподання протягом року органам
державної податкової служби
податкових декларацій, документів
фінансової звітності відповідно до
закону; наявність в Єдиному державному
реєстрі запису про відсутність
юридичної особи за вказаним
місцезнаходженням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 110
Цивільного кодексу України юридична
особа ліквідується за рішенням суду
про визнання судом недійсною державної
реєстрації юридичної особи через
допущені при її створенні порушення,
які не можна усунути, а також в інших
випадках, встановлених законом.

Абзацом 1 ч. 2 ст. 110 Цивільного
кодексу України визначено, що вимога
про ліквідацію юридичної особи на
підставах, зазначених у пункті 2
частини першої цієї статті, може бути
пред'явлена до суду органом, що
здійснює державну реєстрацію,
учасником юридичної особи, а щодо
акціонерних товариств - також
Державною комісією з цінних паперів та
фондового ринку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові та службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

Як вбачається з матеріалів справи,
податковий орган як на підставу
позовних вимог про визнання недійсним
запису про державну реєстрацію
посилався на те, що при створенні
юридичної особи були порушені вимоги
закону, які не можна усунути, а саме -
реєстрація на підставну особу.

Судами під час розгляду справи не
було встановлено порушень закону при
здійсненні державної реєстрації
Приватного підприємства "Вюрс", які не
можуть бути усунуті. Належні та
допустимі докази (вирок суду щодо
встановлення фіктивності
підприємства, висновки експертизи
тощо) позивачем не надано.

Крім того, Законом України "Про
державну податкову службу в Україні", а
також іншими законодавчими актами, не
передбачено право органів державної
податкової служби на звернення із
позовами про визнання недійсним запису
про державну реєстрацію з будь-яких
підстав.

За таких обставин, а також зважаючи
на положення наведених вище правових
норм, суд касаційної інстанції
погоджується з висновками судів
попередніх інстанцій про відсутність у
податкового органу права на звернення
до суду з позовними вимогами про
визнання недійсним запису про державну
реєстрацію.

Рішення судів першої та
апеляційної інстанцій постановлені з
додержанням норм процесуального та
матеріального права, правова оцінка
обставинам у справі дана вірно, а
доводи касаційної скарги висновок суду
не спростовують, підстави для
призначення справи до розгляду в
судовому засіданні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Заводському районі м. Миколаєва на
постанову Миколаївського окружного
адміністративного суду від 20.10.2009 та
ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 у
справі № 2-а-3606/09/1470 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Заводському
районі м. Миколаєва відхилити.

Постанову Миколаївського
окружного адміністративного суду від
20.10.2009 та ухвалу Одеського апеляційного
адміністративного суду від 14.09.2011 у
справі № 2-а-3606/09/1470 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та в порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді М.І.
Костенко С.Е. Острович