Справа № 817/2226/14
Суддя: Кравчук Т.О.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 817/2226/14

26 серпня 2014 року м. Рівне

Рівненський окружний адміністративний
суд у складі судді Кравчук Т.О., при
секретарі судового засідання Цвіркун
О.О. за участю:

представника позивача: Аліксійчук О.А.,

представника відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Рівне
доКомунального теплопостачального
підприємства "Комуненергія"
Рівненської міської ради
простягнення капіталізованих
платежів,

ВСТАНОВИВ :

До Рівненського окружного
адміністративного суду звернулось
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у місті Рівне з позовом до
Комунального теплопостачального
підприємства "Комуненергія"
Рівненської міської ради про стягнення
капіталізованих платежів у сумі 705550,46
грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначено,
що відповідачем передано позивачу
чотири справи потерпілих, а саме по
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які
отримали виробничу травму під час
роботи в Комунальному
теплопостачальному підприємстві
"Комуненергія" Рівненської міської
ради. Проте, у зв'язку з тим, що
підприємство припиняє свою діяльність
як юридична особа без правонаступника,
повинна бути проведена капіталізація
платежів для продовження страхових
виплат даним особам. Позивач звертався
до відповідача із заявою про визнання
кредитором на суму капіталізованих
платежів за страховими виплатами
потерпілим, однак відповіді не отримав.
На забезпечення проведення
відповідних страхових виплат у
порядку, встановленому законом,
відділення Фонду звернулось до суду.

Ухвалою суду від 08.08.2014 року відкрито
провадження в адміністративній справі,
судовий розгляд справи призначено на
26.08.2014 року.

Про дату, час та місце судового
розгляду сторони були повідомлені
належним чином.

У призначений день і час сторони до
суду з'явився представник позивача.

Відповідач про причини неявки свого
представника суд не повідомив,
повістку про виклик до суду отримав
14.08.2014 року, що підтверджується
доказами в матеріалах справи.

За таких обставин суд, заслухавши думку
представника позивача щодо можливості
розгляду справи без участі
представника відповідача, постановив
про розгляд справи за відсутності
представника відповідача.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити в повному
обсязі, посилаючись на обставини,
викладені в позовній заяві.

Відповідач заперечень проти позову,
будь-яких пояснень, заяв чи клопотань
до суду не надіслав.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що Комунальне
теплопостачальне підприємство
"Комуненергія" Рівненської міської
ради зареєстроване у Відділенні
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Рівне як платник
страхових внесків.

Як вбачається з матеріалів справи
підприємством було передано до
відділення Фонду у місті Рівне чотири
особових справи потерпілих на
виробництві, а саме по ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, які на підставі Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності"
№1105-14 від 23.09.1999 року продовжують
отримувати страхові виплати.

Висновками МСЕК цим співробітникам
визначені ступені втрати професійної
працездатності.

Постановами про призначення
потерпілим перерахованої щомісячної
страхової виплати позивач призначив
потерпілим щомісячні страхові виплати
з 01.03.2013 року.

Як стало відомо позивачу, рішенням
Рівненської міської ради №3839 від 06.03.2014
року вирішено припинити Комунальне
теплопостачальне підприємство
"Комуненергія", тому позивач звернувся
до відповідача з заявою про визнання
кредитором за вих. №453/01-10 від 24.04.2014
року, в якій просив визнати грошові
вимоги Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань у місті Рівне
на суму капіталізованих платежів у
розмірі 705550,46 грн. та внести ї до
реєстру вимог кредиторів.

Сума капіталізованих платежів була
розрахована на підставі інформації
Державної служби статистики України
щодо середньої очікуваної тривалості
життя чоловіків та жінок в Україні у 2011
році, оскільки згідно плану
статистичних спостережень показник
фактичної середньої тривалості життя
чоловіків та жінок Державною службою
статистики не розраховується.

На момент розгляду справи у суді за
відомостями з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Комунальне
теплопостачальне підприємство
"Комуненергія" Рівненської міської
ради з 12.03.2014 року перебуває у стані
припинення.

На забезпечення отримання суми
капіталізованих платежів, які
підлягатимуть виплаті потерпілим від
нещасних випадків на виробництві
особам, позивач звернувся до суду.

Надаючи правової оцінки відносинам між
сторонами суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" №1105-14 від 23.09.1999 року
фінансування Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві здійснюється за рахунок,
зокрема, капіталізованих платежів, що
надійшли у випадках ліквідації
страхувальників у порядку, визначеному
Кабінетом Міністрів України.

Зазначеною нормою законодавець
зобов'язує страхувальника проводити
капіталізацію страхових виплат у всіх
випадках ліквідації (не лише у випадку
ліквідації підприємства-банкрута, але
й за інших підстав, передбачених
законодавством), із застосуванням
порядку, який передбачений постановою
Кабінету Міністрів України №765 від 6
травня 2000 року "Про порядок
капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства - банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю".

Відповідно до статті 36 Закону України
"Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців"
№755-IV від 15.05.2003 року для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації голова ліквідаційної
комісії, уповноважена ним особа або
ліквідатор після закінчення процедури
ліквідації, передбаченої законом, але
не раніше закінчення строку заявлення
вимог кредиторами повинен подати
(надіслати рекомендованим листом з
описом вкладення) державному
реєстраторові певні документи, в тому
числі, зокрема, довідку відповідного
органу про відсутність заборгованості
із сплати страхових коштів фондів
соціального страхування.

Отже, статтею 46 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" №1105-14 від 23.09.1999 року
законодавець зобов'язав
страхувальника проводити
капіталізацію страхових виплат у
порядку, визначеному Кабінетом
Міністрів України, у всіх випадках
ліквідації страхувальника, не залежно
від підстави такої ліквідації.

Статтею 1205 Цивільного Кодексу України
передбачено, що у разі ліквідації
юридичної особи платежі, належні
потерпілому або особам, визначеним
статтею 1200 цього Кодексу, мають бути
капіталізовані для виплати їх
потерпілому або цим особам у порядку,
встановленому законом або іншими
нормативно-правовими актами.

Оскільки, відсутній механізм
капіталізації платежів для
задоволення вимог, виниклих із
зобов'язань підприємства, яке
ліквідується на підставі рішення
засновників та дані відносини подібні
між собою у своїх рисах та ознаках,
тобто вирішуються однаково і необхідно
застосовувати закон, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону).

Така правова позиція зазначена в
постанові від 26.06.2012 року Верховного
суду України, в якій визначено, що
вимоги Порядку поширюються на
правовідносини щодо стягнення
заборгованості по капіталізації
платежів з підприємств, які
ліквідуються поза процедурою
банкрутства.

У відповідності до вимог частини 2
статті 161 Кодексу адміністративного
судочинства України при виборі
правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення.

Згідно частини 1 статті 244-2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права та для всіх судів
України. Суди зобов'язані привести свою
судову практику у відповідність з
рішенням Верховного Суду України.

За таких обставин, до спірних
правовідносин слід застосовувати
положення Постанови Кабінету
Міністрів України №765 від 06.05.2000 року.

Положеннями пункту 5-1 Порядку,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України від 06 травня 2000 року №765
передбачено, що у вимогах відповідного
Фонду до боржника, щодо якого порушено
справу про банкрутства, зазначається
сума, визначена з урахуванням кожного
платежу, що підлягає капіталізації. При
цьому, суми платежів, капіталізованих
відповідно до зазначених вимог у
процесі ліквідації
підприємства-банкрута,
перераховуються ліквідатором робочому
органу виконавчої дирекції Фонду, у
якому підприємство перебуває на
обліку.

Отже, для покриття витрат Фонду
потерпілим на виробництві, які
працювали на підприємствах, що
ліквідовані, кошти до Фонду
сплачуються страхувальником, згідно з
Порядком капіталізації платежів для
задоволення вимог, що виникли із
зобов'язань підприємства-банкрута
перед громадянами внаслідок
заподіяння шкоди їх життю і здоров'ю,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.05.2000 року №765
(далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку,
капіталізація платежів здійснюється
щодо кожної особи з урахуванням
заборгованості за попередні роки та
необхідності виплати майбутніх
платежів.

Пункт 2 Порядку визначає порядок
розрахунку щодо кожного платежу, що
підлягає капіталізації.

У відповідності до вимог пункту 3
Порядку капіталізація платежів,
передбачених підпунктами 1 - 5 пункту 2
цього Порядку, розраховується на
період, що визначається як різниця між
середньою тривалістю життя для
чоловіків і жінок у країні та їх віком
на момент здійснення капіталізації.

Іншого нормативно-правового акту, який
визначав би порядок капіталізації
платежів, Кабінетом Міністрів України
прийнято не було.

Сума платежів, яка підлягає
капіталізації підтверджується
розрахунком потреби в капіталізації
коштів, долученим до матеріалів справи.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає
вимоги позивача про стягнення з
відповідача сум капіталізованих
платежів правомірними.

Оскільки капіталізовані платежі
сплачені не були, тому вони підлягають
стягненню з відповідача в судовому
порядку.

Аналогічна правова позиція
неодноразово висловлювалася в
рішеннях Вищого адміністративного
суду України, зокрема, в ухвалах від
04.11.2010 року в справі №К-6533/08, від 20.04.2011
року в справі № К/9991/1045/11, від 09.06.2011 року
в справі №К-25422/10.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюється
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, а частиною 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України зазначено, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідачем не надано жодних належних
доказів щодо сплати заборгованості до
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Рівне як і
доказів, що спростовують викладені в
позовній заяві обставини.

З матеріалів справи вбачається, що
обов'язок по відшкодуванню платежів, що
підлягають капіталізації відповідачем
виконаний не був.

За таких обставин, позовні вимоги
Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України у місті Рівне до
Комунального теплопостачального
підприємства "Комуненергія"
Рівненської міської ради про стягнення
платежів що підлягають капіталізації є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до частини 4 статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України, у справах, в яких позивачем є
суб'єкт владних повноважень, а
відповідачем фізична чи юридична
особа, судові витрати, здійснені
позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162,
163, 167, 255, 257 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Комунального
теплопостачального підприємства
"Комуненергія" Рівненської міської
ради на користь Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у місті Рівне
капіталізацію платежів в сумі 705550,46
грн. (сімсот п'ять тисяч п'ятсот
п'ятдесят гривень 46 коп.).

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через Рівненський окружний
адміністративний суд протягом десяти
днів з дня її проголошення, а в разі
проголошення лише вступної та
резолютивної частини постанови або
прийняття постанови у письмовому
провадженні, - протягом десяти днів з
дня отримання копії постанови.

Суддя
Кравчук Т.О.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 01 вересня 2014 року.

Постанова не набрала законної сили

Згідно з оригіналом

Помічник судді
Приходько О.Г.