Справа № 811/3089/13-а
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 серпня 2014 рокусправа № 811/3089/13-а

Дніпропетровський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мельника В.В.

суддів: Щербака А.А.
Малиш Н.І.

за участю секретаря: Шелепової
Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградської областіна постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі №811/3089/13-а за позовом
Державного навчального закладу
Знам'янський професійний ліцей до про
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області визнання
незаконними пунктів вимоги, -
ВСТАНОВИВ:

Державний навчальний заклад
Знам'янський професійний ліцей (далі по
тексту - позивач) звернувся до
Кіровоградського окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградській області (далі по
тексту - відповідач), в якому просив
визнати незаконними пункти 7, 9, 12 вимоги
Олександрівської об'єднаної державної
фінансової інспекції від 25 липня 2013
року №01-14/399 «Про усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
фінансових питань та притягнення
винних осіб до відповідальності».

Ухвалою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 30 вересня
2013 року відкрито провадження у
адміністративній справі №811/3089/13-а.
(а.с.1)

Позивач, посилаючись на доводи,
викладені у позовній заяві, зазначив,
що пункти 7, 9, 12 вимоги від 25 липня 2013
року №01-14/399 про усунення виявлених
ревізією фінансових порушень, що
ґрунтуються на висновках, викладених в
акті ревізії від 03 липня 2013 року 01-10/39, є
необґрунтованими та незаконними,
оскільки порушення законодавства,
викладені в розділі 2, 6, 8, 13 акту,
позивачем вчинені не були.

Постановою Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі №811/3089/13-а
адміністративний позов задоволено.
(суддя - Кравчук О.В.) (а.с.192-195)

Постанова суду першої інстанції
обґрунтована тим, що відповідач не
довів правомірності своїх рішень,
викладених у пунктах 7, 9, 12 вимоги від 25
липня 2013 року №01-14/399.

Відповідач - Державна фінансова
інспекція в Кіровоградській області,
не погодившись з вищезазначеною
постановою суду першої інстанції,
подав апеляційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі №811/3089/13-а та відмовити в
задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, відповідач зазначив, що суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що здане в оренду майно входить до
цілісного комплексу гуртожитку ліцею і
не може бути окремим майном. Також
відповідач вказує, що учням ліцею, які
проходили практику, повинна була
нараховуватись та виплачуватись
заробітна плата, мінімальний розмір
якої встановлено відповідними
законодавчими актами України. Крім
того, 50 відсотків від цієї заробітної
плати повинно було перераховуватись на
рахунок самого ліцею.

10 квітня 2014 року на адресу
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду за вх.№19761/14
надійшло клопотання відповідача про
розгляд справи без участі його
представника.

Позивач та відповідач про дату, час і
місце розгляду справи повідомлялися у
встановленому порядку, своїх
представників для участі у її розгляді
не направили.

За таких обставин, з урахуванням
заявленого відповідачем клопотання,
колегія суддів ухвалила розглянути
справу без участі представників сторін
по справі.

У судовому засіданні, перевіривши
доводи апеляційної скарги та матеріали
справи в їх сукупності, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з огляду на такі
підстави.

Відповідно до матеріалів справи, в
період з 20 травня 2013 року по 27 червня 2013
року посадовими особами
Олександрівської об'єднаної державної
фінансової інспекції була проведена
ревізія фінансово-господарської
діяльності Державного навчального
закладу Знам'янського професійного
ліцею за період з 01 жовтня 2011 року по 30
квітня 2013 року, результати якої
оформлено актом №01-10/39 від 03 липня 2013
року.

На підставі зазначеного акту
Олександрівською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією було направлено
на адресу ДНЗ Знам'янського
професійного ліцею вимогу від 25 липня
2013 року №01-14/399 «Про усунення виявлених
ревізією порушень законодавства з
фінансових питань та притягнення
винних осіб до відповідальності».

В оскаржуваному позивачем пункті 7
вимоги встановлено факт покриття
позивачем за рахунок бюджетних коштів
витрат сторонньої юридичної особи при
відсутності в обліку дебіторської
заборгованості в сумі 5465,25 грн., що є
порушенням пункту 11 Постанови Кабінету
Міністрів України від 04 жовтня 2995 року
№ 786 «Про Методику розрахунку і порядок
використання плати за оренду
державного майна», пунктів 6.1, 6.5
Інструкції з обліку коштів,
розрахунків та інших активів бюджетних
установ», затвердженої наказом
Державного казначейства України від 16
грудня 2003 року. З огляду на викладене
відповідач вимагає відобразити
дебіторську заборгованість за
юридичною особою, щодо якої здійснено
безпідставні витрати, провести
претензійно-позовну роботу з
контрагентом щодо відшкодування
коштів, в іншому випадку - стягнути з
осіб, винних у безпідставному покритті
за рахунок бюджетних коштів витрат
сторонньої юридичної особи на суму 5465,25
грн., шкоду у порядку та розмірі
встановленому статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Як вбачається з матеріалів справи,
«Сторонньою юридичною особою», у
розумінні пункту 7 вимоги, є Знам'янська
центральна районна лікарня, з якою
позивачем укладено договір оренди
нежитлового приміщення від 04 січня 2012
року.

Згідно положень вказаного договору,
позивач зобов'язався передати у
строкове платне користування
Знам'янській центральній районній
лікарні нежитлове приміщення
загальною площею 55 кв.м за адресою:
пров. Свердлова 4, м.Знам'янка, що
знаходиться на балансі ДНЗ
Знам'янський професійний ліцей. Розмір
орендної плати даним договором
встановлено 1,00 грн. на рік.

Орендарем сплачений розмір орендної
плати за користування вказаним
приміщенням, що підтверджується
відповідною квитанцією.

Судом першої інстанції встановлено, що
дане приміщення надано в оренду
Знам'янській центральній районній
лікарні з метою облаштування кабінету
безкоштовного медичного
обслуговування учнів професійного
ліцею відповідно до статті 37 Закону
України «Про професійно-технічну
освіту». Відтак, силами позивача
вказаний кабінет було забезпечено
необхідним обладнанням, а медична
допомога надавалася виключно учням
професійного ліцею.

У матеріалах справи міститься
розрахунок вартості комунальних
послуг по приміщенню, наданому в оренду
Знам'янській центральній районній
лікарні за період з січня по грудень 2012
року та січня по квітень 2013 року на
загальну суму 5465,25 грн.

Згідно частини 1 статті 19 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності.

Пунктом 1 Методики розрахунку орендної
плати за державне майно та пропорції її
розподілу, затвердженого Постановою
Кабінету Міністрів України від 4 жовтня
1995 року №786 (далі по тексту - Методика),
встановлено що її розроблено з метою
створення єдиного
організаційно-економічного механізму
справляння плати за оренду цілісного
майнового комплексу державного
підприємства, організації, їх
структурних підрозділів (філії, цеху,
дільниці) та окремого індивідуально
визначеного майна державного
підприємства, організації,
закріпленого за військовими частинами,
закладами, установами та організаціями
Збройних Сил, інших військових
формувань, органами, підрозділами,
закладами та установами
Держспецзв'язку, рухомого та
нерухомого військового майна (за
винятком озброєння, боєприпасів,
бойової та спеціальної техніки), а
також майна, що не ввійшло до
статутного фонду господарського
товариства, створеного у процесі
приватизації (корпоратизації).

Пунктом 2 вказаної Методики визначено,
що розмір орендної плати
встановлюється договором оренди між
орендодавцем та орендарем.

Згідно пукнту 3 Методики до плати за
оренду індивідуально визначеного
майна не включаються витрати на
утримання орендованого майна та плата
за послуги, які відповідно до укладених
угод зобов'язуються надавати орендарю
державне підприємство, організація,
господарське товариство, на балансі
яких перебуває це майно.

Відповідно до пункту 10 Методики розмір
річної орендної плати за оренду
нерухомого майна бюджетними
організаціями, які утримуються за
рахунок державного бюджету, державними
та комунальними закладами охорони
здоров'я, які утримуються за рахунок
державного та місцевих бюджетів,
державними та комунальними
телерадіоорганізаціями, редакціями
державних і комунальних періодичних
видань та періодичних видань,
заснованих об'єднаннями громадян,
державними науково-дослідними
установами, навчальними закладами,
трудовими і журналістськими
колективами, підприємствами зв'язку, що
їх розповсюджують, Товариством
Червоного Хреста України та його
місцевими організаціями, асоціаціями
органів місцевого самоврядування із
всеукраїнським статусом, а також
інвалідами з метою використання під
гаражі для спеціальних засобів
пересування становить 1 гривню.
Індексація річної орендної плати
проводиться один раз на рік на підставі
річних індексів інфляції у строки,
визначені договором оренди.

З огляду на викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що орендна
плата, яка справляється Знам'янською
центральною районною лікарнею за
договором оренди нежитлового
приміщення від 04 січня 2012 року, не може
перевищувати 1 гривні.

Водночас, положення вказаної Методики
не містять застережень щодо порядку
нарахування вищезазначеним суб'єктам
витрат на утримання орендованого майна
(зокрема, комунальних послуг).

Матеріали справи не містять доказів
надання позивачем в оренду нерухомого
майна іншим, крім Знам'янської
центральної районної лікарні,
орендарям.

Таким чином, з огляду на те, що позивач
у перевірений період не здавав в оренду
нерухоме майно одночасно кільком
підприємствам, висновки відповідача
про порушення позивачем пункту 11
Методики є необґрунтованими, а пункт 7
спірної вимоги протиправним.

Пунктом 9 оскаржуваної вимоги, зокрема,
зобов'язано позивача провести
претензійно-позовну роботу щодо
повернення підприємствами 50%
заробітної плати за виробничу практику
учнів в сумі 51266,86 грн., а в разі пропуску
строків позовної давності стягнути з
осіб, винних у неотриманні доходів,
шкоду у порядку та розмірі
встановленому статтями 130-136 Кодексу
законів про працю України.

Олександрівською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією встановлено, що
протягом ревізійного періоду
дирекцією ліцею укладались договори з
підприємствами для проходження
виробничої практики учнями ліцею,
відповідно до яких підприємства
зобов'язувались 50% заробітної плати за
виробничу практику учнів
перераховувати на рахунок ліцею. У
результаті невиконання умов пункту 1.6
укладених договорів про надання
робочих місць для проходження учнями
виробничої практики позивачем
недоотримано доходів на загальну суму
51266,86 грн., чим порушено вимоги пунктів
17,18 Постанови Кабінету Міністрів
України від 07 червня 1999 року №992 «Про
затвердження Порядку надання робочих
місць для проходження учнями,
слухачами професійно-технічних
навчальних заходів виробничого
навчання та виробничої практики»,
пункту 4 статті 53 Закону України «Про
освіту» від 23 травня 1991 року №1060-ХІІ (зі
змінами та доповненнями), статті 25
Закону України «Про
професійно-технічних навчальних
закладах», п.3.10 «Положення про
організацію навчально-виробничого
процесу у професійно-технічних
навчальних закладах», затвердженого
наказом Міністерства освіти і науки
України від 30 травня 2006 року №419, статті
95 Кодексу законів про працю України від
10 грудня 1971 року №322-VІІІ та статті 3
Закону України «Про оплату праці» від 24
березня 1995 року №108/95-ВР (зі змінами та
доповненнями).

Сума недоотриманих ліцеєм доходів
обрахована відповідачем із
мінімальної заробітної плати за
відповідний період.

Матеріали справи містять ряд типових
договорів про надання робочих місць
або навчально-виробничих ділянок для
проходження учнями, слухачами
професійно-технічних навчальних
закладів виробничого навчання та
виробничої практики, які укладені у
жовтні, листопаді 2012 року між ДНЗ
Знам'янським професійним ліцеєм та
підприємствами, за змістом яких
підприємство зобов'язується надати
учням, слухачам обладнані робочі місця
або навчально-виробничі ділянки для
проходження виробничого навчання та
виробничої практики згідно з
планом-графіком.

Водночас, відповідно до пункту 1.6 даних
договорів підприємство зобов'язується
забезпечити облік виконаних кожним
учнем, слухачем робіт та оплату їх
праці відповідно до законодавства; 50%
від нарахованої заробітної плати
згідно статуту професійного ліцею та
Постанови Кабінету Міністрів України
від 07 червня 1996 року №992 «Про
затвердження Порядку надання робочих
місць для проходження учнями,
слухачами професійно-технічних
навчальних заходів виробничого
навчання та виробничої практики»,
перерахувати на рахунок ліцею для
зміцнення навчально-матеріальної бази.

Згідно частини четвертої статті 53
Закону України «Про освіту», на час
виробничого навчання, практики учням і
студентам забезпечуються робочі місця,
безпечні та нешкідливі умови праці.
Порядок оплати виконаної роботи під
час виробничого навчання і практики
визначається Кабінетом Міністрів
України. П'ятдесят відсотків
заробітної плати за виробниче навчання
і виробничу практику учнів, слухачів
професійно-технічних навчальних
закладів направляється на рахунок
навчального закладу для здійснення
його статутної діяльності, зміцнення
навчально-матеріальної бази, на
соціальний захист учнів, слухачів,
проведення культурно-масової і
фізкультурно-спортивної роботи.

Пунктом 17 Порядку надання робочих
місць для проходження учнями,
слухачами професійно-технічних
навчальних заходів виробничого
навчання та виробничої практики,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України від 07 червня 1999 року
№992, встановлено, що за фактично
виконаний обсяг робіт учнями,
слухачами за період виробничого
навчання та виробничої практики
відповідно до виробничих завдань,
підприємство нараховує їм заробітну
плату згідно з установленими системами
оплати праці за нормами, розцінками,
ставками (окладами) з урахуванням
коефіцієнтів, доплат і надбавок.
Нараховані учням, слухачам кошти
переказуються для виплати на рахунок
професійно-технічного навчального
закладу або виплачуються їм
безпосередньо підприємством не
пізніше п'яти днів після виплати
заробітної плати працівникам
підприємства.

Пунктом 18 порядку встановлено, що
п'ятдесят відсотків заробітної плати,
нарахованої за час виробничого
навчання і виробничої практики учням
професійно-технічних навчальних
закладів, може бути направлено на
рахунок навчального закладу для
здійснення його статутної діяльності,
зміцнення навчально-матеріальної бази,
на соціальний захист учнів, проведення
культурно-масової і
фізкультурно-спортивної роботи.
Питання щодо направлення п'ятдесяти
відсотків заробітної плати учнів на
рахунок професійно-технічного
навчального закладу для використання у
зазначених цілях вирішуються ним разом
з підприємством, де учні проходять
виробниче навчання та виробничу
практику, в кожному конкретному
випадку з урахуванням наявності
підстав та доцільності і обумовлюються
в договорі про надання робочих місць як
додаткові зобов'язання підприємства.

З аналізу наведених норм у їх
системному зв'язку вбачається, що
обумовлені вказаними положеннями
кошти для здійснення статутної
діяльності навчального закладу
направляються такому закладу виключно
за умови нарахування заробітної плати
учням, які проходять виробничу
практику.

Однак, у спірних правовідносинах
відповідачем не доведено факт
нарахування заробітної плати учням
професійного ліцею за проходження ними
виробничої практики в окремих
суб'єктів господарювання.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає правильним висновок суду першої
інстанції стосовно безпідставності
вимоги відповідача стосовно
проведення претензійно-позовної
роботи щодо повернення підприємствами
50% заробітної плати за виробничу
практику учнів в сумі 51266,86 грн., а в разі
пропуску строків позовної давності -
стягнення з осіб, винних у неотриманні
доходів, шкоди.

Пунктом 12 оскаржуваного листа-вимоги
встановлено порушення позивачем
частин першої, п'ятої статті 2, частини
четвертої статті 40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель» від 01
червня 2010 року №2289-VI (зі змінами та
доповненнями), Державного
класифікатора продукції та послуг ДК
016-97, затвердженого наказом Державного
комітету України по стандартизації,
метрології та сертифікації від 30
грудня 1997 року №822, та вимагається від
позивача у подальшому дотримуватись
законодавства про закупівлю товарів,
робіт і послуг за державні кошти.

За змістом пункту 12 вимоги відповідач
вважає, що внаслідок невірного
визначення позивачем предмету
закупівлі (відповідно до класифікатора
роботи по посіву, збиранню врожаю,
дискуванню, культивації, внесенню
гербіцидів є послугами в рослинництві
(код 01.41) за період з 25 травня по 02 жовтня
2012 року закупівлю послуг по посіву на
суму 92600,00 грн., збиранню врожаю - 43920,00
грн., дискуванню - 20680,00 грн., культивації
- 20680,00 грн. та внесенню гербіцидів - 10340,00
грн. на загальну суму 188220,00 грн.),
відповідну закупівлю робіт ліцеєм
здійснено без застосування тендерних
процедур.

Пунктом третім частини першої статті
першої Закону України «Про здійснення
державних закупівель» від 01 червня 2010
року №2289-VI передбачено, що державна
закупівля - придбання замовником
товарів, робіт і послуг за державні
кошти у порядку, встановленому цим
Законом.

Статтею 2 вищезазначеного Закону
визначено сферу його дії, а відтак - і
передумови здійснення державних
закупівель шляхом застосування
відкритих торгів, двоступеневих
торгів, запиту цінових пропозицій,
попередньої кваліфікації учасників,
закупівлі в одного учасника,
електронного реверсивного аукціону
відповідно до частини першої статті 12
Закону.

Відповідно до приписів статті 2 Закону
України «Про здійснення державних
закупівель» його дія застосовується до
всіх замовників та закупівель товарів,
робіт та послуг, які повністю або
частково здійснюються за рахунок
державних коштів, за умови, що вартість
предмета закупівлі товару (товарів),
послуги (послуг) дорівнює або перевищує
100 тисяч гривень (у будівництві - 300
тисяч гривень), а робіт - 1 мільйон
гривень, крім закупівель за процедурою
електронного реверсивного аукціону,
умови застосування якої встановлені
розділом VIII-1 цього Закону, у тому числі
на технічне обслуговування, іншу
оплатну підтримку на майбутнє об'єкта
закупівлі чи виплат, пов'язаних з
використанням об'єктів права
інтелектуальної власності.

При цьому пункт 23 частини першої статті
1 Закону України «Про здійснення
державних закупівель» визначає
послуги як будь-який предмет закупівлі
(крім товарів і робіт), включаючи
транспортні послуги, освоєння
технологій, наукові дослідження,
науково-дослідні або
дослідно-конструкторські розробки,
медичне та побутове обслуговування,
лізинг, найм (оренду), а також фінансові
та консультаційні послуги, поточний
ремонт.

Згідно до пункту 26 зазначеного
положення Закону роботи - це
проектування, будівництво нових,
розширення, реконструкція, капітальний
ремонт та реставрація існуючих
об'єктів і споруд виробничого і
невиробничого призначення, роботи із
нормування у будівництві,
геологорозвідувальні роботи, технічне
переоснащення діючих підприємств та
супровідні роботам послуги, у тому
числі геодезичні роботи, буріння,
сейсмічні дослідження, аеро- і
супутникова фотозйомка та інші
послуги, які включаються до
кошторисної вартості робіт, якщо
вартість таких послуг не перевищує
вартості самих робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 20
вересня 2011 року між ДНЗ Знам'янським
професійним ліцеєм (замовник) та ФОП
ОСОБА_1 (виконавець) укладено договір на
виконання робіт №1, предметом якого є
надання послуг з виробничої діяльності
по виконанню технологічних операцій по
обробітку землі, збиранню врожаю
сільськогосподарських культур та
заготівлі кормів, зокрема: оранка,
культивація, сівба, збирання врожаю,
заготівля кормів, вантажні
перевезення; замовник, в свою чергу,
зобов'язується їх оплатити.

На виконання договірних зобов'язань за
вказаним договором ФОП ОСОБА_1 у жовтні
2011 року виконала обумовлені договором
роботи відповідно до погоджених
обсягів робіт, як додатку до договору.

Факт виконання робіт за вищезазначеним
договором підтверджується наявними у
матеріалах справи актами
здачі-прийняття виконаних робіт №1, 2 на
загальну суму 73340,00 грн.

У квітні, жовтні 2012 року між тими самими
сторонами були укладені аналогічні за
змістом договори №2, №6. Виконанні
роботи були погоджені відповідними
обсягами робіт. Протягом травня,
червня, липня, жовтня 2012 року ФОП ОСОБА_1
виконала погоджені з замовником
роботи, відповідно до укладених
договорів, що підтверджується актами
здачі-приймання виконаних робіт, на
загальну суму 188 220,00 грн.

З огляду на законодавче наповнення
понять «робота» та «послуга», які
містяться у статті 1 Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інтонації
стосовно того, що відповідачем
помилково зроблено висновок про те, що
вищезазначеним суб'єктом позивачеві
було надано послуги.

З огляду на те, що обсяг наданих
позивачеві ФОП ОСОБА_1 робіт не
перевищив законодавчо встановленої
межі в 1 мільйон гривень для
застосування положень Закону України
«Про здійснення державних закупівель»,
відсутні підстави для проведення у
даному випадку процедур державних
закупівель, а відтак пункту 12
оскаржуваної вимоги є необґрунтованим.

Відповідно до частини другої статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи зазначене, відповідачем, як
суб'єктом владних повноважень, не
доведено правомірності своїх рішень,
викладених у пунктах 7, 9, 12 вимоги від 25
липня 2013 року №01-14/399.

За даних обставин колегія суддів
вважає, що суд першої інстанції під час
розгляду даної справи об'єктивно,
повно, всебічно дослідив обставини, які
мають суттєве значення для вирішення
справи, застосував до правовідносин,
які виникли між сторонами у справі,
норми права які регулюють саме ці
правовідносини, зроблені судом першої
інстанції висновки відповідають
фактичним обставинам справи та
підтверджуються належними письмовими
доказами, які зібрані та досліджені
судом у судовому засіданні під час
розгляду даної адміністративної
справи, рішення суду першої інстанції у
даній справі про задоволення
адміністративного позову прийнято без
порушення норм процесуального та
матеріального права, і тому постанову
суду першої інстанції у даній
адміністративній справі від 05 грудня
2013 року необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги відповідача
спростовуються дослідженими у справі
доказами і не можуть бути підставою для
скасування постанови суду, а тому
апеляційну скаргу необхідно залишити
без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ч.3
ст. 160, ст.195,196,198,200,205,206 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в
Кіровоградській області - залишити без
задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного
адміністративного суду від 05 грудня 2013
року у справі №811/3089/13-а - залишити без
змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції, крім випадків
передбачених Кодексом
адміністративного судочинства
України, а в разі складання рішення в
повному обсязі відповідно до ст. 160
зазначеного кодексу - з дня складання
рішення в повному обсязі.

Повний текст виготовлено - 25 серпня 2014
року.

Головуючий:
В.В. Мельник

Суддя:
А.А. Щербак

Суддя:
Н.І. Малиш