Справа № 813/4635/13-а
Суддя: Дякович В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
Справа № 876/15450/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Дяковича В.П.,

суддів:
Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

за участі секретаря судового засідання
Мартинишина Р.С.,

представника позивача
Венглевського Б.Б.,

представника відповідача
Боднар Л.Б.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Приватного
транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція" на
постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року по справі № 813/4635/13-а за позовом
Приватного транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція" до
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області про скасування
податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

13.06.2013 року Приватне
транспортно-експедиційне підприємство
"Автотрансекспедиція" (далі - ПТЕП
"Автотрансекспедиція") звернулося до
суду з адміністративним позовом, яким
просило скасувати податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м. Львова № від 30.05.2013 року.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року в задоволенні
адміністративного позову відмовлено.

Приватне транспортно-експедиційне
підприємство"Автотрансекспедиція"
постанову суду першої інстанції
оскаржило, подало апеляційну скаргу,
зазначивши, що оскаржувана постанова
винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Просить постанову суду скасувати та
прийняти нову, якою позов задоволити
повністю.

В апеляційній скарзі покликається на
те, що не погоджується з висновком суду
першої інстанції про те, що
представлена товарно-транспортна
накладна від 18.05.2012 року не може
підтверджувати реальність спірних
операцій, оскільки в даній накладні
замовником вантажу зазначено ТзОВ
«Агролайф корми», а не ПТЕП
«Автотрансекспедиція». Підприємство
не зобов'язане нести відповідальність
за помилки, допущені його контрагентом
при оформленні первинного документу,
оскільки оформлення вказаної
товарно-транспортної накладної
відбувалося ТзОВ «Агролайф корми».
Крім того, помилки в оформленні
товарно-транспортних накладних не
можуть бути підставою для зменшення
позивачу суми податкового кредиту та
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість, за
наявності в матеріалах справи інших
доказів, які підтверджують реальність
господарської операції.

В судовому засіданні представник
позивача надав пояснення та підтримав
доводи апеляційної скарги, а
представник відповідача заперечила
проти них.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 202 КАС України суд
апеляційної інстанції скасовує
постанову суду першої інстанції, та
приймає нову постанову, якщо визнає, що
суд першої інстанції неповно з'ясував
обставини справи, що мають значення для
справи, порушив норми матеріального
права, що призвели до неправильного
вирішення справи.

Судом встановлено, що працівниками
податкової інспекції проведено
позапланову невиїзну документальну
перевірку ПТЕП "Автотрансекспедиція" з
питань підтвердження відображення у
податковій декларації з податку на
додану вартість податкового
зобов'язання та податкового кредиту по
взаємовідносинах з ТзОВ
"Укртранссервіс ЛТД" за період з 01.05.2012
року по 31.05.2012 року, за результатами
якої складено акт перевірки
№2332/15-40/25544907 від 15 травня 2013 року.

Згідно висновків вищенаведеного Акту
перевірки, відповідачем встановлено не
підтвердження реальності здійснення
господарських відносин із ТзОВ
"Укртранссервіс ЛТД" за період з 01.05.2012
року по 31.05.2012 року у зв'язку з
порушенням п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, ст.200
Податкового кодексу України від 02.12.2010
року №2755-VІ (із змінами та
доповненнями), ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні», від 16.07.1999 року
№996-ХІV (із змінами та доповненнями),
Наказу Міністерства фінансів України
«Про затвердження Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 року
№88; завищення суми податкового кредиту
в Декларації з ПДВ за травень 2012 року в
сумі 1 483,33 грн., що призвело до заниження
суми податку на додану вартість, яка
підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет за підсумками поточного
звітного (податкового) періоду з
урахуванням залишку від'ємного
значення попереднього звітного
періоду за травень 2012 року в сумі 1 483,33
грн.; порушення порядку ведення
податкового обліку, а саме: п.198.2, п.198.3,
п.198.6 ст.198, ст.200 Податкового кодексу
України від 02.12.2010 року №2755-VІ (із
змінами та доповненнями), ст.9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні», від
16.07.1999 року №996-ХІV (із змінами та
доповненнями), Наказу Міністерства
фінансів України «Про затвердження
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку» від 24.05.1995 року
№88.

Відповідач на підтвердження
обґрунтованості висновків перевірки
та правомірності винесення
оскаржуваного податкового
повідомлення-рішення посилається на
те, що перевіркою встановлено, що
згідно детальної інформації даних АРМ
"Система автоматизованого
співставлення податкових зобов'язань
та податкового кредиту в розрізі
контрагентів на рівні ДПС України по
платнику ПТЕТ "Автотрансекспедиція"
встановлено наявність розбіжностей
(завищення податкового кредиту) по
взаєморозрахунках з контрагентом ТзОВ
"Укртранссервіс ЛТД". При перевірці
контрагента встановлено, що
підприємство не знаходиться за
юридичною адресою та в нього відсутні
власні виробничі потужності та трудові
ресурси, що виключає можливість
виконання своїх зобов'язань згідно
укладених договорів.

На підставі Акту перевірки
відповідачем винесено податкове
повідомлення-рішення № від 30
травня 2013 року, яким позивачу збільшено
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 2 224,50 грн., в тому числі за
основним платежем - 1 483,00 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями
(штрафами) - 741,50 грн.

Відповідно до пп. 14.1.181 п.14.1 ст. 4 ПК
України, податковий кредит - це сума, на
яку платник податку на додану вартість
має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно розділу V
цього Кодексу. Порядок формування
податкового кредиту, підстави його
виникнення та порядок визначення сум
податку на додану вартість, що
підлягають відшкодуванню з Державного
бюджету України, встановлено статтею 198
Податкового кодексу України.

Податковий кредит звітного періоду,
згідно із п.198.3 ст. 198 ПК України,
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Пунктом 198.6 статті 198 ПК України
передбачено, що не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як встановлено п. 200.1 ст. 200 ПК України,
сума податку, що підлягає сплаті
(перерахуванню) до Державного бюджету
України або бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При цьому, при позитивному значенні
суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1
цієї статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом, а при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду (п.200.2
статті 200 ПК України).

За приписами п. 201.1 ст. 201 ПК України,
платник податку зобов'язаний надати
покупцю (утримувачу) на його вимогу
підписану уповноваженою платником
особою та скріплену печаткою податкову
накладну, у якій зазначаються, зокрема,
в окремих рядках місцезнаходження
юридичної особи - продавця або
податкова адреса фізичної особи -
продавця, зареєстрованої як платник
податку.

Відповідно до п. 201.6 ст. 201 ПК України,
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях і реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Органи державної податкової служби за
даними реєстрів виданих та отриманих
податкових накладних, наданих в
електронному вигляді, повідомляють
платника податку про наявність у
такому реєстрі розбіжностей з даними
контрагентів. При цьому платник
податку протягом 10 днів після
отримання такого повідомлення має
право уточнити податкові зобов'язання
без застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із п. 201.10 ст. 201 ПК України,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

У листі від 02.06.2011 року №742/11/13 -11 Вищий
адміністративний суд України звернув
увагу на те, що будь-які документи (у
тому числі договори, накладні, рахунки
тощо) мають силу первинних документів
лише в разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавством. З врахуванням
викладеного, для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції. Водночас, за
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на додану
вартість навіть за наявності формально
складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Виходячи з вимог Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» обґрунтування
відображення господарських операцій в
податковому обліку здійснюється на
підставі даних бухгалтерського обліку.

Статтею 2 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» передбачено, що
сфера дії Закону поширюється на всіх
юридичних осіб, створених відповідно
до законодавства України, незалежно
від їх організаційно-правових форм і
форм власності, а також на
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності (далі -
підприємства), які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством.

Частиною 2 статті 3 вказаного Закону
зазначено, що бухгалтерський облік є
обов'язковим видом обліку, який
ведеться підприємством. Фінансова,
податкова, статистична та інші види
звітності, що використовують грошовий
вимірник, ґрунтуються на даних
бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Зазначене відображення в обліку може
бути здійснене на підставі відповідних
видаткових накладних постачальника,
актів приймання-передачі, товарними
накладними, податковими накладними,
які є первинними документами у
розумінні ст. 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні».

Позивачем на підтвердження здійснення
господарських операцій представлено
суду договір про надання транспортних
послуг №3458-12-Т від 18.05.2012 року,
укладеного з ТзОВ "Укртранссервіс ЛТД»;
товарно-транспортну накладну №ТН603 від
18.05.202 року; договір про надання
транспортно-експедиційних послуг
№3458-12 від 18.05.2012 року, податкову
накладну №8 від 21.05.2012 року; акт
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
№ОУ-0000162 від 21.05.2012 року; акт прийому
виконаних робіт №430-05.12АТЕ від 21.05.2012
року; платіжне доручення №1675 від 19.06.2012
року.

Колегія суддів не погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що представлена позивачем
товарно-транспортна накладна від 18.05.2012
року №ТН603 не може підтверджувати
реальність спірних операцій, оскільки
в даній накладні замовником вантажу
зазначено ТзОВ «Агролайф корми», а не
ПТЕП «Автотрансекспедиція» з
наступних підстав.

ПТЕП "Автотрансекспедиція" не
зобов'язане нести відповідальність за
помилки, допущені його контрагентом
при оформленні первинного документу,
оскільки оформлення вказаної
товарно-транспортної накладної
відбувалося ТзОВ «Агролайф корми».
Крім того, перевага повинна надаватися
змісту документа порівняно з його
зовнішньою формою. Таке правило
застосовується також і при здійсненні
оцінки належності первинних
документів, податкових накладних,
документів податкової звітності, що
подаються платниками податків тощо.

Таким чином, помилки в оформленні
товарно-транспортних накладних не
можуть бути підставою для зменшення
позивачу суми податкового кредиту та
суми бюджетного відшкодування з
податку на додану вартість, за
наявності в матеріалах справи інших
доказів, які підтверджують реальність
господарської операції (дана позиція
висловлена в ухвалі Вищого
адміністративного суду України від
15.10.2010 року у справі №К/9991/54131/12).

Колегія суддів вважає, що
товарно-транспортна накладна від 18.05.2012
року №ТН603 підтверджує реальний
характер надання ТзОВ "Укртранссервіс
ЛТД» послуг з перевезення вантажу ПТЕП
"Автотрансекспедиція" на виконання
договору транспортного експедирування
із ТзОВ «Зооветгарант», оскільки: факт
відправки та одержання вантажу в
пункті призначення підтверджується
печаткою вантажовідправника та
вантажоодержувача; відомості про
вантаж ідентичні відомостям про вантаж
зазначеним у договорі №3458-12 про
надання транспортно-експедиційних
послуг від 18.05.2012 року та договорі
№3458-12-Т про надання транспортних
послуг; відомості про автомобіль
ідентичні відомостям про автомобіль,
зазначеним в договорі №3458-12-Т про
надання транспортних послуг та акті
№430-05.12АТЕ прийому виконуваних робіт
від 21.05.2012 року.

Посилання в рішенні суду на акт ДПІ у
Ленінському районі м. Дніпропетровська
№715/226/24437428 від 22.02.2013 року «Про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТзОВ «Укртранссервіс ЛТД» щодо
документального підтвердження
господарських відносин, із платниками
податків їх реальності та повноти
відображення в обліку за
серпень-жовтень 2011 року,
березень-серпень 2012 року» до уваги
колегією суддів не береться з огляду на
наступне.

Вказаним вище актом перевірки не
встановлено жодних порушень вимог
цивільного, податкового законодавства
ПТЕП "Автотрансекспедиція" у
здійсненні господарських операцій між
ТзОВ «Укртранссервіс ЛТД» та ПТЕП
"Автотрансекспедиція" у період з 01.05.2012
року по 31.05.2012 року.

Актом перевірки від 22.02.2013 року
закріплено лише той факт, що станом на
22.02.2013 року ТзОВ «Укртранссервіс ЛТД»
відсутнє за своїм зареєстрованим
місцезнаходженням (за юридичною
адресою).

Крім того, акт перевірки від 22.02.2013 року
є неправомірним також на тій підставі,
що перевірка ТзОВ «Укртранссервіс ЛТД»
проведена з порушенням законодавства.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних перевірок, затвердженого
постановою КМУ від 27.12.2010 року №1232,
зустрічні звірки проводяться у
суб'єктів господарювання, щодо
здійснення операцій з якими під час
перевірки платника податків та зборів
виникають сумніви стосовно факту
здійснення таких операцій або якщо
існують розбіжності задекларованих у
деклараціях з податку на додану
вартість показників податкового
кредиту та податкових зобов'язань.

Пунктами 3, 4 та 7 вказаного Порядку
передбачено, що з метою проведення
зустрічної звірки орган державної
податкової служби (ініціатор) надсилає
органу державної податкової служби
(виконавцю), на обліку в якому перебуває
суб'єкт господарювання, запит про
проведення зустрічної звірки для
підтвердження отриманих від платника
податків та зборів даних.

Орган державної податкової служби
(виконавець), який проводить зустрічну
звірку, складає довідку за наявності
інформації, для отримання якої
надіслано запит органом державної
податкової служби (ініціатором), та її
документального підтвердження. У разі
відсутності запитуваної органом
державної податкової служби
(ініціатором) інформації орган
державної податкової служби
(виконавець) надсилає завірений
печаткою запит про подання інформації
та її документального підтвердження
суб'єкту господарювання за його
адресою (місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом з
повідомленням про вручення чи особисто
вручає суб'єкту господарювання або
його законному чи уповноваженому
представникові під розписку.

За результатами проведеної зустрічної
звірки складається довідка, яка
підписується суб'єктом господарювання
(законним чи уповноваженим
представником) і посадовими особами
органу державної податкової служби та
особисто вручається суб'єкту
господарювання або його законному чи
уповноваженому представникові під
розписку або надсилається суб'єкту
господарювання за його адресою
(місцезнаходженням, податковою
адресою) рекомендованим листом із
повідомленням про вручення.

Таким чином, зустрічна перевірка ТзОВ
«Укртранссервіс ЛТД» щодо
підтвердження господарських відносин
за травень 2012 року могла бути проведена
ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська виключно на
виконання запиту ДПІ у Залізничному
районі м. Львова про проведення
зустрічної звірки, який міг бути
наданий виключно в ході проведення
перевірки позивача.

Оскільки, ДПІ у Залізничному районі м.
Львова не проводила в лютому 2013 року
перевірки позивача за період травень
2012 року, то і не могла скерувати запити
в ДПІ у Ленінському районі м.
Дніпропетровська про проведення
зустрічної звірки ТзОВ
«Укртранссервіс ЛТД».

Кріт того, за результатами зустрічної
звірки складається довідка, а не акт,
яка може містити висновки про
підтвердження чи не підтвердження
господарських операцій первинними
документами, і не може містити
висновків про порушення вимог
податкового законодавства чи
нікчемність правочинів.

Отже, акт перевірки від 22.02.2013 року
складено з порушенням норм Податкового
кодексу України та Порядку проведення
органами державної податкової служби
зустрічних перевірок, затвердженого
постановою КМУ від 27.12.2010 року №1232, тому
такий акт не має жодної доказаної сили
і не може оцінюватись як доказ в даній
справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
задоволення позову та скасування
податкового повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Залізничному районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській області від 30 травня 2013 року
№.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дір
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що судом першої інстанції
допущено порушення норм матеріального
та процесуального права, а тому
постанова суду підлягає скасуванню з
постановленням нової, якою позов
задоволити повністю.

Керуючись ст.ст. 94, 100, 160, 195, ст. 196, п. 3 ч.1
ст.198, п. 4 ст. 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного
транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція"
задовольнити.

Постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 06 листопада
2013 року по справі № 813/4635/13-а - скасувати
та прийняту нову, якою
адміністративний позов Приватного
транспортно-експедиційного
підприємства "Автотрансекспедиція"
задовольнити.

Скасувати податкове повідомлення -
рішення Державної податкової
інспекції у Залізничному районі м.
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області від 30
травня 2013 року №.

Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена протягом двадцяти днів
шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий суддя В.П. Дякович

Судді Р.В. Кухтей

Т.В. Онишкевич