Справа № 810/4710/14
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року 810/4710/14

Київський окружний адміністративний
суд у складі головуючої судді
Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку
письмового провадження
адміністративну Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд» до Київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про визнання протиправним та
скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного
адміністративного суду звернулось
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фоззі-Фуд» до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів про визнання протиправним
та скасування рішення київської
міжрегіональної митниці Міндоходів
про коригування митної вартості
товарів: 05.02.2014 року №100270004/2014/000031/2,
05.02.2014 року №100270004/2014/000032/2, 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2, 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2, 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2; стягнення з відповідача
всіх понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на
підтвердження митної вартості товару
Позивачем було надано пакет
документів, передбачений ст..335 та ч.2
Митного кодексу України, про що вказано
у митній декларації та картках відмови.
Перелік наданих документів, які подані
після винесення оскаржуваного рішення:
картка обліку особи, яка здійснює
операції з товарами; міжнародні
автомобільні накладні; прейскуранти
(прайс-листи) виробника товару;
документи, що підтверджують вартість
перевезення товару;
рахунки-фактури(інвойси); пакувальні
листи, страхові поліси,
зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, що
декларуються, та подання якого для
оформлення не супроводжується
поданням пов'язаних з ним
посередницьких зовнішньоекономічних
та/або внутрішніх) договорів,
внутрішній договір складського
зберігання, договори контракти про
перевезення, ветеринарні свідоцтва
форм Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів)
(використовуються для підтвердження
проведення ветеринарно-санітарного
контролю при митному оформленні
товару) (Держветфітослужба України),
висновок державної
санітарно-епідеміологічної
експертизи, підтвердження законності
вилучення водних біоресурсів із
середовища їх існування або
аналогічний документ, сертифікат
відповідності, декларації виробника,
інформацію про позитивні результати
здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару, резервна позиція, сертифікати
якості, міжнародні ветеринарні
сертифікати, комерційні пропозиції.

Позивачем було подано клопотання про
розгляд справи в порядку письмового
провадження.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату та час
розгляду справи був повідомлений
належним чином. Заперечень на позов не
надано. Водночас, на адресу суду
надійшло клопотання відповідача про
перенесення розгляду справи.

Суд не знаходить підстав для визнання
причини неприбуття представника
відповідача у судове засідання
поважними, оскільки поважними
визнаються обставини, які є об'єктивно
непереборними та не залежать від
волевиявлення сторони і пов'язані з
дійсними істотними перешкодами чи
труднощами для своєчасного вчинення
сторонами у справі дій. Водночас,
відповідачем взагалі не вказано
будь-яких поважних причин неприбуття у
судове засідання представника, як і не
надано належних доказів.

Відтак, неможливість прибуття у судове
засідання представника відповідача, з
невизначених причин, не є підставою для
відкладення розгляду справи.

Відповідно до приписів частини
четвертої статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин, розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає
за можливе розглядати справу в порядку
письмового провадження

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фоззі-Фуд" є
юридичною особою, що зареєстроване
02.12.2002 року, що підтверджується
Свідоцтвом про державну реєстрацію
юридичної особи Серії А00 №087657.

13 лютого 2013 року між ТОВ "Фоззі-Фуд" та
"INVERSO LLP" (Великобританія) був укладений
Контракт купівлі-продажу товарів №482.
Предметом даного контракту є
постачання рибної продукції в
асортименті, кількості та вартості,
визначеної інвойсами.

З метою митного оформлення товару,
отриманого на виконання умов
зовнішньоекономічного контракту,
позивачем протягом лютого подано до
Київської міжрегіональної митниці
Міндоходів митні декларації (далі - МД)
05.02.2014 року №100270004/2014/000031/2, 05.02.2014 року
№100270004/2014/000032/2, 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2, 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2, 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2, згідно якої було
заявлено в режимі імпорт -
свіжоморожену рибу (скумбрія, хек, філе
оселедця).

На підтвердження задекларованої
митної вартості товарів ТОВ "Сільпо
ПДВПП" надало документи, перелік яких
вказано у графах 44 вказаних МД, зокрема,
для МД від 22.10.2013 №100250000/2013/034892
позивачем надано:

- декларацію митної вартості від 22.10.2013
№100250000/2013/034892;

- контракт № 539 від 12.08.2013, укладений між
ТОВ "Сільпо ПДВПП" та "Motrellar Invest OU"
(Естонія);

- рахунок-фактуру (інвойс) від 10.10.2013 №
229;

- транспортні документи (міжнародна
автомобільна накладна CMR № 233476 від
11.10.2013, довідка про транспортні витрати
від 15.10.2013 №149, рахунок-фактура про
надання транспортно-експедиційних
послуг від 21.10.2013 № ІТз, договір
перевезення від 01.06.2013 №Л-26.

Крім того, для підтвердження митної
вартості товару разом з МД від 22.10.2013
№100250000/2013/034892 позивачем за власним
бажанням було подано додаткові
документи, а саме: прайс-лист виробника
товару від 10.10.2013 б/н; комерційну
пропозицію від 10.10.2013 б/н; експортну
митну декларацію країни відправлення
від 14.10.2013 № PL 302060.

При проведенні контролю правильності
визначення митної вартості товарів
відповідно до методичних рекомендацій
щодо роботи посадових осіб митних
органів з аналізу, виявлення та оцінки
ризиків при здійсненні контролю
правильності визначення митної
вартості товарів, які переміщуються
через митний кордон України,
затверджених наказом Держмитслужби
України від 13.07.2012 № 362, було здійснено,
окрім інших, таки заходи:

перевірку числового значення
заявленої митної вартості;

вивчення характеристик товарів, які
впливають на рівень їх митної вартості;

вивчення маршруту транспортування
товарів;

порівняння рівня заявленої митної
вартості товарів з рівнем митної
вартості ідентичних або подібних
(аналогічних) товарів, митне оформлення
яких вже здійснено;

перевірки наявності розбіжностей у
документах, які підтверджують митну
вартість товарів.

Відповідач зазначив, що в поданих до
митного оформлення документах разом з
митними деклараціями: 05.02.2014 року
№100270004/2014/000031/2, 05.02.2014 року
№100270004/2014/000032/2, 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2, 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2, 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2, виявлено розбіжності,
що унеможливлює перевірку числового
значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 2 статті 58 Митного
кодексу України, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до пункту 10 статті 58 Митного
кодексу України, при визначенні митної
вартості до ціни, що була фактично
сплачена або підлягає сплаті за
оцінювані товари, додаються такі
витрати (складові митної вартості),
якщо вони не включалися до ціни, що була
фактично сплачена або підлягає сплаті:
вартість упаковки або вартість
пакувальних матеріалів та робіт,
пов'язаних із пакуванням; відповідно до
пункту 21 статті 58 Митного кодексу
України, використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості
повинні бути об'єктивними,
піддаватися обчисленню та
підтверджуватися документально.

Як встановлено судом та не
заперечувалося відповідачем, подібні
документи подано позивачем і під час
оформлення МД по іншій оскаржуваній
поставці.

Судом встановлено, що митна вартість
товару позивачем визначена виходячи з
ціни контракту, тобто за основним
методом, який встановлено статтею 58
Митного кодексу України.

Київською регіональною митницею було
проаналізовано інформацію, що
містилась у товаросупровідних
документах, наданих до митного
оформлення за митними деклараціями від
05.02.2014 року №100270004/2014/000031/2, 05.02.2014 року
№100270004/2014/000032/2, 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2, 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2, 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2 та повідомлено позивача,
що відповідно до статті 53 Митного
кодексу України декларанту необхідно
подати додаткові документи, що
підтверджують митну вартість товару, а
саме: платіжні та бухгалтерські
документи, що підтверджують вартість
товару та містять реквізити, необхідні
для ідентифікації ввезеного товару;
інші документи (за бажанням
декларанта); виписку з бухгалтерської
документації; каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару; копію митної декларації країни
відправлення; висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

За результати розгляду пропозицій
митного органу, листом від 05.02.2014 року
вих. № 193 декларант Позивача Туренко Г.
В. на виконання вимоги Відповідача
надав додаткові документи, а саме:
прайс-лист виробника, комерційну
пропозицію виробника.

Проте, Відповідачем не враховуючи
додаткові подані документи, були
прийняті рішення про коригування
митної вартості товарів від:

- 05.02.2014 року № 100270004/2014/000031/2,

- 05.02.2014 року № 100270004/2014/000032/2,

- 12.02.2014 року № 100250002/2014/000067/2;

- 18.02.2014 року № 100250002/2014/000091/2,

- 13.02.2014 року № 100250002/2014/000076/2;

- 18.02.2014 року № 100250002/2014/000092/2;

- 21.02.2014 року № 100250002/2014/000095/2;

- 25.02.2014 року № 100250002/2014/000099/2;

- 25.02.2014 року № 100250002/2014/000097/2.

Відповідачем в оскаржуваних рішеннях
вказано, що митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) у
зв'язку з тим, що Наданні документи
містять неповні відомості (у наданих
документах містяться розбіжності);
Невідповідність обраного декларантом
методу визначення митної вартості
товару умовам наведеним у главі 9 МКУ;
Неподання додаткових документів в
повному обсязі на письмову вимогу
митного органу, а надані додаткові
документи не підтверджують числові
значення митної вартості.

Таким чином, митна вартість
товарів була збільшена і відповідно
збільшений розмір переплаченого мита
та ПДВ по даним поставкам на 315970, 93 грн.

Позивач не погоджується з рішеннями
про коригування митної вартості
товарів і просить їх скасувати, що і є
предметом розгляду даної справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що
виникли між сторонами, суд зазначає
наступне.

На підтвердження митної вартості
товару, позивачем було надано митному
органу пакет документів, передбачений
статтею 335 та частиною другою статті 53
Митного кодексу України, про що вказано
у МД та картці відмови. Перелік наданих
документів наведений у графі 44
вищезазначеної нової МД, яка подана
після винесення оскаржуваного Рішення,
картці відмови (коди документів
затверджені Наказом Мінфіну України
"Про затвердження відомчих
класифікаторів інформації з питань
державної митної справи, які
використовуються у процесі оформлення
митних декларацій" від 20.09.2012 № 1011),
зокрема:

- картку обліку особи, яка
здійснює операції з товарами;

- міжнародну автомобільну
накладну (CMR);

- рахунок-фактуру (інвойс);

- довідки про транспортні
витрати;

- пакувальний лист;

- зовнішньоекономічний договір
(контракт) купівлі-продажу, що
декларуються, та подання якого для
митного оформлення не супроводжується
поданням пов'язаних з ним
посередницьких (зовнішньоекономічних
та/або внутрішніх) договорів.

- ветеринарні свідоцтва форм
Ф-1, Ф-2 (ввезення товарів)
(використовуються для підтвердження
проведення ветеринарно-санітарного
контролю при митному оформленні
товару) (Держветфітослужба України);

- підтвердження законності
вилучення водних біоресурсів із
середовища їх існування або
аналогічний документ.

- сертифікат відповідності;

- інформацію про позитивні
результати здійснення
санітарно-епідеміологічного контролю
товару;

- резервна позиція;

- сертифікат якості.

Аналогічні документи подані і по іншим
поставкам.

Проте, відповідачем були прийняті
оскаржувані позивачем рішення, а митна
вартість товарів була збільшена і,
відповідно, збільшений розмір
переплаченого мита та ПДВ по даним
поставкам на 315970, 93 грн.

В Рішеннях митного органу
вказано, що митна вартість товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції) через:

1. Невідповідність обраного
декларантом методу визначення митної
вартості товару умовам наведеним у
главі 9 Митного кодексу України;

2. У митного органу наявна
інформація щодо числових значень
складових митної вартості та інших
умов, що могли вплинути на ціну товару,
яка призвела до виникнення сумнівів у
правильності визначення митної
вартості.

Факти, які на думку відповідача
вплинули на коригування - використані
декларантом відомості не підтверджені
документально.

Після чого, зазначено види документів,
які були витребувані митним органом у
позивача:

- зовнішньоекономічний
договір (контракт) або документ, який
його замінює, та додатки до нього у разі
їх наявності;

- якщо рахунок сплачено,
банківські платіжні документи, що
стосуються оцінюваного товару; за
наявності - інші платіжні та/або
бухгалтерські документи, що
підтверджують вартість товару та
містять реквізити, необхідні для
ідентифікації ввезеного товару.

- для підтвердження витрат на
транспортування декларантом
відповідно до частини другої статті 53
Митного кодексу України необхідно
подати транспортні (перевізні)
документи, а також документи, що
містять відомості про вартість
перевезення оцінюваних товарів (пункт
ІІІ Правил, затверджених наказом
Міністерства фінансів України від
24.05.2012 № 599);

- виписку з бухгалтерської
документації;

- копію митної декларації
країни відправлення;

- висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, та/або
інформація біржових організацій про
вартість товару або сировини.

Також, в оскаржуваних рішеннях
зазначено, що митна вартість визначена
за резервним методом. Процедура
консультацій між митним органом та
декларантом проведена.

Відповідно до частини другої статті 263
Митного кодексу України, у разі відмови
у прийнятті митної декларації або в
митному оформленні товарів, у тому
числі у зв'язку з прийняттям органом
доходів і зборів рішення про
коригування митної вартості товарів
нова митна декларація подається органу
доходів і зборів, який здійснює митне
оформлення товарів, не пізніше 10
робочих днів з дати такої відмови, якщо
товари протягом зазначеного часу не
розміщено на складі тимчасового
зберігання чи на складі органу доходів
і зборів.

З метою декларування товарів на
підставі прийнятих рішень, ТОВ
"Фоззі-Фуд" були подані нові МД.

Відповідно до частини другої
статті 55 Митного кодексу України,
прийняте органом доходів і зборів
письмове рішення про коригування
заявленої митної вартості товарів має
містити:

1) обґрунтування причин,
через які заявлену декларантом митну
вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу
інформацію (у тому числі щодо числових
значень складових митної вартості,
митної вартості ідентичних або
подібних (аналогічних) товарів, інших
умов, що могли вплинути на ціну
товарів), яка призвела до виникнення
сумнівів у правильності визначення
митної вартості та до прийняття
рішення про коригування митної
вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог
щодо надання додаткових документів,
передбачених частиною третьою статті 53
цього Кодексу, за умови надання яких
митна вартість може бути визнана
органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового
значення митної вартості товарів,
скоригованої органом доходів і зборів,
та фактів, які вплинули на таке
коригування.

Відповідачем не вказано:
обґрунтування причин, через які
заявлену декларантом митну вартість не
може бути визнано; обґрунтованого
математичного розрахунку ціни товару
за одиницю (із зазначенням конкретних
складових цього розрахунку),
визначеної митницею у спірних
рішеннях, а лише містяться посилання на
норми закону. Крім того, митним органом
не зазначено це в письмовому поясненні,
після митного оформлення товарів.

Згідно з частиною третьою статті
53 Митного кодексу України, у разі якщо
документи, зазначені у частині другій
цієї статті, містять розбіжності,
наявні ознаки підробки або не містять
всіх відомостей, що підтверджують
числові значення складових митної
вартості товарів, чи відомостей щодо
ціни, що була фактично сплачена або
підлягає сплаті за ці товари, декларант
або уповноважена ним особа на письмову
вимогу органу доходів і зборів
зобов'язані протягом 10 календарних
днів надати (за наявності) такі
додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із
третіми особами, пов'язаний з договором
(угодою, контрактом) про поставку
товарів, митна вартість яких
визначається;

2) рахунки про здійснення платежів
третім особам на користь продавця, якщо
такі платежі здійснюються за умовами,
визначеними договором (угодою,
контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних,
посередницьких послуг, пов'язаних із
виконанням умов договору (угоди,
контракту);

4) виписку з бухгалтерської
документації;

5) ліцензійний чи авторський
договір покупця, що стосується
оцінюваних товарів та є умовою продажу
оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації,
прейскуранти (прайс-листи) виробника
товару;

7) копію митної декларації країни
відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями, та/або інформація
біржових організацій про вартість
товару або сировини.

Проте, представники митного органу не
довели декларанту про те, що подані
документи містять розбіжності, наявні
ознаки підробки або не містять всіх
відомостей, що підтверджують числові
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, що
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Під час митного оформлення
товарів, за якими були винесені
оскаржувані рішення, позивачем
надавались усі необхідні основі
документи, передбачені частиною другою
статті 53 Митного кодексу України.
Будь-яких розбіжностей у зазначених
документах митним органом не було
вказано. Дане, зокрема, підтверджується
і копіями електронних листів від
митного органу про необхідність
надання додаткових документів (копії
6-ти листів по всім поставкам наявні в
матеріалах справи). При цьому, митний
орган не вказує, які саме факти чи
складові митної вартості потрібно
підтвердити запитуваними документами.
Не вказується і причини та підстави
необхідності надання таких документів,
а також не вказується про будь-які
розбіжності чи наявні ознаки підробки
в таких основних документах.

Слід врахувати, що право митниці
на витребування додаткових документів
закон тісно пов'язує з наявністю
розбіжностей чи ознак підробки у
основних документах, які повинні
доводитись митним органом при
витребовувані додаткових документів.
Однак, відповідач жодним чином не
вказує на наявність розбіжностей чи
ознак підробки в поданих документах, а
лише безпідставно витребовує
додаткові, що є явним порушенням
митного законодавства.

Крім того, зі змісту наданих
позивачем документів вбачається, що
всі відомості, необхідні для перевірки
числового значення складових митної
вартості, наявні.

У зв'язку з цим суд вважає
витребовування додаткових документів
безпідставними. При цьому, Митний
кодекс України зобов'язує надавати ці
документи лише у разі їх наявності у
декларанта.

Позивач зазначив, що на час
винесення оскаржуваних рішень, у
останнього були відсутні наступні
документи:

- висновки про якісні та
вартісні характеристики товарів,
підготовлені спеціалізованими
експертними організаціями, виписки з
бухгалтерської документації, копії
митних декларацій країн відправлення.

Листом Міндоходів України від
31.03.2014 вих. № 7420/7/99-99-24-02-04-17 "Щодо
додержання законодавства України з
питань визначення митної вартості"
передбачено, що Кодексом визначений
виключний перелік підстав для запиту
додаткових документів для
підтвердження митної вартості товарів.
До таких підстав, вiдповiдно до частини
третьої статті 53 Кодексу
віднесено:

наявність в документах, які
підтверджують митну вартість товарів,
розбіжностей;

наявність в документах, які
підтверджують митну вартість товарів,
ознак підробки;

вiдсутнiсть в документах, якi
пiдтверджують митну вартiсть товарiв,
всiх вiдомостей, що пiдтверджують
числовi значення складових митної
вартостi товарiв, чи вiдомостей щодо
цiни, що була фактично сплачена або
пiдлягає сплатi за цi товари.

Додаткові документи відповідно
до частини четвертої статті 53 Митного
кодексу України запитуються органом
доходів i зборiв виключно у випадку
наявності у останнього підстав
вважати, що існуючий взаємозв'язок мiж
продавцем i покупцем вплинув на
заявлену декларантом митну вартiсть.

Iнших пiдстав для запиту
додаткових документiв законодавством
України з питань державної митної
справи не встановлено.

У випадку встановлення
визначених законодавством пiдстав для
запиту додаткових документiв, посадова
особа органу доходiв i зборiв здiйснює
письмовий запит додаткових документiв
iз зазначенням конкретних документiв,
якi необхiдно подати. При цьому,
необхiднiсть надання окремих
додаткових документiв повинна
визначатися посадовою особою, виходячи
з особливостей зовнiшньоекономiчної
операцiї.

Рiшення про коригування митної
вартостi товарiв приймається органом
доходiв i зборiв виключно у випадках,
якщо встановлено, що заявлено
неповнi та/або недостовiрнi вiдомостi про
митну вартiсть, в тому числi, невiрно
визначено митну вартiсть товарiв.

Перелiк таких випадкiв є виключний
та визначений частиною шостою статті 54
Митного кодексу України.

Суд звертає увагу, що у рiшеннi про
коригування митної вартостi товарiв
повиннi обов'язково вказуватись
визначенi Кодексом пiдстави його
прийняття iз зазначенням конкретних
джерел iнформацiї та вiдомостей у цих
джерелах, що свiдчать про наявнiсть
таких пiдстав.

Проте, митний орган вказаних вимог
законодавства не дотримався.

Слід зазначити, що підстава для
незастосування основного методу
визначення митної вартості товару
передбачена частиною другою статті 58
Митного кодексу України. Відповідно до
вищевказаної норми, метод визначення
митної вартості товарів за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються, не застосовується, якщо
використані декларантом або
уповноваженою ним особою відомості не
підтверджені документально або не
визначені кількісно і достовірні
та/або відсутня хоча б одна із
складових митної вартості, яка є
обов'язковою при її обчисленні.

Правову позицію з даного питання
було викладено в постановах Верховного
Суду України від 29.05.2012 по справі №
21-91а12 та від 11.09.2012 по справі № 21-262а12,
зокрема в останніх було зазначено:

- "за умови не наведення
митним органом доказів того, що
документи, подані декларантом для
митного оформлення товару є
недостатніми чи такими, що у своїй
сукупності викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, а
витребування цим органом переліку
документів, передбачених пунктом 11
Порядку № 1766, без зазначення обставин,
які ці документи повинні підтвердити,
суд дійшов правильного висновку про
протиправність рішення цього органу
щодо застосування шостого (резервного)
методу визначення митної вартості";

- "ненадання декларантом
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом іншого методу визначення
митної вартості".

Таким чином ненадання декларантом всіх
запитуваних митним органом документів,
за відсутності обґрунтування
неможливості визначення митної
вартості товару за першим методом, не є
достатнім для висновку про наявність
підстав для застосування митним
органом коригування митної вартості.

Відносно визначення митної вартості
товарів за методом 2-ґ (стаття 57 Митного
кодексу України, за резервним методом),
слід зазначити наступне.

Митним органом не доведено, що
неможливо було застосувати інші методи
визначення митної вартості, окрім
резервного.

Згідно з частиною третьою статті 57
Митного кодексу України, кожний
наступний метод застосовується лише у
разі, якщо митна вартість товарів не
може бути визначена шляхом
застосування попереднього методу
відповідно до норм цього Кодексу.

Визначення митної вартості
товарів, які ввозяться в Україну
відповідно до митного режиму імпорту,
здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною
договору (контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо
ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо
подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання
вартості;

г) на основі додавання
вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Згідно зі статтями 59, 60 Митного кодексу
України, у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями статті
58 цього Кодексу, за основу для її
визначення береться вартість операції
з ідентичними товарами або подібними
(аналогічними), що продаються на
експорт в Україну з тієї ж країни і час
експорту яких збігається з часом
експорту оцінюваних товарів або є
максимально наближеним до нього.

Відповідно листа Держслужби
статистики України від 16.07.2014 року за
січень-червень 2014 ціна хека із
Аргентини в середньому складає 2,24 дол.
США

Відповідно листа Держслужби
статистики України від 16.07.2014 року за
січень-червень 2014 року ціна скумбрії із
Великобританії в середньому складає 2,37
дол. США

Згідно цього ж листа Держслужби
статистики ціна філе оселедця із
Ісландії за аналогічний період
становила 1,94 дол.США.

Таким чином вбачається, що ТОВ
"Фоззі-Фуд" імпортувало рибу скумбрію
із Великобританії за середньою митною
вартістю 2.37 дол.США, а митний орган
безпідставно визначав митну вартість
за ціною 2,68 дол.США.

Аналогічно і по поставкам філе
оселедця позивач імпортував за митною
вартістю 2,00 дол.США, а митний орган
безпідставно визначав митну вартість
за ціною 2,34 дол.США, необґрунтовано
посилаючись в оскаржуваних рішеннях
про відсутність інформації щодо
ідентичних або подібних товарів.

Відповідно до частини першої статті 452
митного кодексу України, інформація
щодо обсягів експорту та імпорту
конкретних видів товарів надається
центральним органам виконавчої влади
за їх вмотивованим запитом (одноразово)
або на підставі міжвідомчих угод про
інформаційний обмін (регулярно).

Таким чином вбачається, що митний орган
мав можливість застосувати метод 2-а
або 2-б визначення митної вартості
товарів (за ціною договору щодо
ідентичних або подібних товарів), проте
цього не зробив, застосувавши метод 2-ґ
(резервний).

Суд вважає, що митна вартість,
визначена ТОВ "Фоззі-Фуд", повністю
відповідає вартості подібного товару з
Норвегії. У митного органу були
відсутні обґрунтовані сумніви у
визначені митної вартості з посиланням
на дані автоматизованої системи
Державної митної служби України, без
врахування інформації з інших джерел
інформації, зокрема, спеціалізованого
видання "Огляд цін українського та
світового товарних ринків" ДП
"Держзовнішінформ".

Згідно пункту 5 Методичних
рекомендацій щодо роботи посадових
осіб митних органів з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків при
здійсненні контролю правильності
визначення митної вартості товарів,
які переміщуються через митний кордон
України, які затверджені наказом ДМС
України від 13.07.2012 № 362, який є
обов'язковим для виконання для митного
органу, під час робіт з аналізу,
виявлення та оцінки ризиків
використовуються такі джерела
інформації:

спеціалізовані програмно-інформаційні
комплекси Єдиної автоматизованої
інформаційної системи Держмитслужби
України;

спеціалізовані видання, які містять
інформацію про ціни, сформовані на
світовому ринку;

інформація, отримана в мережі Інтернет
(офіційні сайти виробників товарів,
прайс-листи Інтернет-магазинів тощо).

Отже, як вбачається з матеріалів
справи, у митного органу була наявна
інформація щодо вартості аналогічних
товарів. Проте, митний орган з
незрозумілих підстав не використав
наявну в нього інформацію з Єдиної
автоматизованої інформаційної системи
Держмитслужби України. При цьому, одним
суб'єктам господарювання відповідач
випускає у вільний обіг товари за
значно нижчими цінами, ніж
задекларовані були позивачем.

Крім цього, суд звертає увагу на той
факт, що згідно з частиною четвертою
статті 57 Митного кодексу України,
застосуванню другорядних методів
передує процедура консультацій між
органом доходів і зборів та
декларантом з метою визначення основи
вартості згідно з положеннями статей 59
і 60 цього Кодексу. Під час таких
консультацій орган доходів і зборів та
декларант можуть здійснити обмін
наявною у кожного з них інформацією за
умови додержання вимог щодо її
конфіденційності.

Відповідно до вимог графи 33 "Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів", затверджених
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.2012 № 598, у графі також вказується
про проведення процедури консультацій
між митним органом та декларантом з
метою обґрунтованого вибору методів
визначення митної вартості товарів
відповідно до вимог статей 59 - 61
Кодексу.

Результати проведеної консультації, а
також причини, через які не можуть бути
застосовані методи визначення митної
вартості товарів за ціною договору
щодо ідентичних, подібних (аналогічних)
товарів (наприклад, відсутня
інформація щодо вартості ідентичних
або подібних (аналогічних) товарів),
фіксуються у графі.

Під час розгляду справи відповідачем
не було надано доказів на
підтвердження вжиття ним заходів з
метою дотримання процедури
консультацій.

Так, митне оформлення товарів
здійснювалось шляхом електронного
декларування. При цьому, ніякої іншої
інформації, крім вимоги про надання
додаткових документів та прийнятого
рішення про коригування митної
вартості до позивача не надходило, що
свідчить про відсутність зі сторони
митного органу будь якої мети щодо
визначення основи вартості. Також ТОВ
"Фоззі-Фуд" не засвідчувало жодним
чином запис у рішенні про коригування
митної вартості про проведення
консультацій, що також підтверджується
матеріалами справи.

При цьому, в графі 33 рішень не
зафіксовані результати проведеної
консультації, а лише вказані причини,
через які не можуть бути застосовані
методи визначення митної вартості
товарів.

Митний орган в оскаржуваних рішеннях
зазначає про проведення процедури
консультацій з Декларантом (позивачем).
Проте зазначення про проведення
консультацій в оскаржуваних рішеннях
не є достатнім та належним доказом
того, що такі консультації дійсно
проводились.

При цьому, позивач категорично
заперечує факт проведення процедури
консультацій. Натомість відповідачем
дані твердження спростовано не було.

Зазначене свідчить, що відповідач не
дотримався передбаченого статтею 266
Митного кодексу України порядку
визначення митної вартості товару.

Відносно відмови відповідача
скасувати свої рішення при наданні
протягом 80-ти днів додаткових
документів, слід зазначити наступне.

ТОВ "Фоззі-Фуд" протягом 80 днів з
моменту випуску товарів у вільний обіг
звернулось до відповідача з заявою на
визнання заявленої митної вартості та
скасуванню рішення, надаючи додаткові
документи, які витребовувались митним
органом.

Разом з тим, митним органом було
відмовлено у перегляді рішень про
коригування митної вартості, що на
думку суду, враховуючи наявні в
матеріалах справи докази, є
безпідставним та необґрунтованим.

Щодо рішень про коригування митної
вартості від 05.02.2014 року №100270004/2014/000031/2,
05.02.2014 року №100270004/2014/000032/2, 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2, 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2, 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2, 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2, 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2, судом встановлено
наступне.

По зазначеним рішенням відповідачем
зазначено, що надані додаткові
документи не можуть бути підставою для
перегляду рішень про коригування
митної вартості оскільки декларантом
не дотримано вимог пункту 8 статті 55
Митного кодексу України в частині
терміну подання додаткових документів.

Згідно з частиною 8 статті 55 Митного
кодексу України, протягом 80 днів з дня
випуску товарів декларант або
уповноважена ним особа може надати
органу доходів і зборів додаткові
документи для підтвердження заявленої
ним митної вартості товарів, що
декларуються.

Товари, митну вартість яких було
скориговано по вказаним рішенням
відповідача, були випущені у вільний
обіг. Як зазначалось вище, позивач
подав заяву з дотриманням 80-ти денного
строку саме з дня випуску товарів у
вільний обіг.

Таким чином, як вбачається з наявних у
матеріалах справи доказів, додаткові
документи подані ТОВ "Фоззі-Фуд" з
дотриманням встановленого законом
80-денного строку з дня випуску товарів.
Відповідно статті 253 Цивільного
кодексу України, перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до частини десятої статті 59
Митного кодексу України, якщо орган
доходів і зборів протягом п'яти робочих
днів не надає обґрунтованої відмови у
визнанні заявленої митної вартості з
урахуванням додаткових документів,
вважається, що декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість товарів визначено правильно.
У такому випадку орган доходів і зборів
скасовує рішення про коригування
заявленої митної вартості, а надана
фінансова гарантія повертається
(вивільняється) у порядку та строки,
визначені цим Кодексом.

Враховуючи вище викладене, заявлена
позивачем митна вартість у поданих МД
вважається правильною, а рішення про
коригування митної вартості товарів
протиправними ще й цих підстав.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
митний орган неправомірно відмовив
позивачу у визнанні задекларованої ним
митної вартості товару за основним
методом, визначив митну вартість за
резервним методом та прийняв
оскаржувані рішення про коригування
митної вартості товарів, тому ці
рішення підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною другою статті 71 цього Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Проте, відповідачем не надано суду
належних та достатніх доказів на
підтвердження позиції щодо
правомірності застосування норм
митного законодавства, а відтак,
відповідач не довів суду правомірність
прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених
позовних вимог, системного аналізу
положень законодавства України,
доказів, наявних в матеріалах справи,
суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог та
вважає їх такими, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною першою статті 94
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159 -
163, 167, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Фоззі-Фуд»- задовольнити.

2. Визнати протиправними та скасувати
рішення Київської міжрегіональної
митниці Міндоходів про коригування
митної вартості товарів: від 05.02.2014 року
№100270004/2014/000031/2; від -05.02.2014 року
№100270004/2014/000032/2; від 12.02.2014 року
№100250004/2014/000067/2; від 18.02.2014 року
№100250004/2014/000091/2; від 13.02.2014 року
№100250004/2014/000076/2; від 18.02.2014 року
№100250004/2014/000092/2; від 21.02.2014 року
№100250004/2014/000095/2; від 25.02.2014 року
№100250004/2014/000099/2; від 25.02.2014 року
№100250004/2014/000097/2.

3. Стягнути на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Фоззі-Фуд"
понесені судові витрати в сумі
487(чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Василенко Г.Ю.