Справа № 465/2243/14-а
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2014-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 465/2243/14-а
Провадження №2-а/465/170/14
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19.06.2014 року Франківський
районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мартинишин М.О.

при секретарі Кметь Г.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові в залі суду
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1

до Департаменту соціального захисту
населення Львівської обласної
державної адміністрації

про визнання неправомірними дій та
зобов'язання до вчинення дій, -

встановив:

позивач звернувся до суду із
адміністративним позовом, в якому
просить визнати протиправними дії
департаменту соціального захисту
населення Львівської обласної
державної адміністрації направлені на
вилучення у нього транспортного засобу
- марки автомобіль «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску та зобов'язати Департамент
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації видати йому всі
необхідні документи (довідку, форма
якої затверджується Мінсоцполітики)
для перереєстрації транспортного
засобу - марки автомобіль «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску, на нього в ОРЕВ ДАІ у
Львівській області.

Позов мотивує тим, що 21.07.2006 року його
дідові ОСОБА_2 було надано відповідачем
транспортний засіб - автомобіль марки
«ОПЕЛЬ» ідентифікаційний номер:
НОМЕР_1, 1998 року випуску. ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер його дід ОСОБА_2. Підставою
для надання вказаного автомобіля його
покійному дідові були: довідка МСЕК №
768 (медичні показання для забезпечення
спецавтотранспортом - інваліда війни І
групи); дарча від 03.05.2006 року, згідно
якої гр.. ОСОБА_3 передає в якості
гуманітарної допомоги Головному
управлінню праці та соціального
забезпечення населення Львівської ОДА
для подальшої передачі інваліду війни
І групи ОСОБА_2, постанова Кабінету
міністрів України від 08 вересня 1997 року
за № 999.10.01.2012 року відповідач надіслав
йому листа за № 10-41, яким зобов'язав
його сплатити митні платежі за
вищезазначений автомобіль і тільки при
цих умовах такий автомобіль міг бути
переданий мені у власність з
покликанням на постанову Кабінету
міністрів України від 19.07.2006 року за №
999. Вважає, що такі вимоги відповідача є
неправомірними, оскільки станом на
10.01.2012 року строк експлуатації
автомобіля марки автомобіль «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску складав 14 років, а тому має бути
залишений йому безоплатно, як члену
сім'ї покійного ОСОБА_2. На час смерті
ОСОБА_2 позивач проживав разом з ним, та
був зареєстрований за місцем його
проживання, як член його сім'ї є довідка
з ЛКП «Сонячне» від 17.07.2013 року за №2436.
Тому вважає, що його право та інтереси
порушені, а тому звернувся у суд за
захистом такого. Просить позов
задоволити.

В судовому засіданні позивач та його
представник позов підтримали,
пояснення дали аналогічні
вищевикладеним. Просять позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання, будучи належним чином
повідомленим про день, час та місце
слухання справи, не з'явився. В
письмових запереченнях проти
адміністративного позову заперечив,
просить у задоволенні позову
відмовити, оскільки підстав для
задоволення позову не має та просить
справу слухати без участі свого
представника.

Враховуючи наведене, суд на
підставі ст. 128 КАС України вирішує
справу по наявних у ній матеріалах,
достатніх для постановлення рішення.

Дослідивши матеріали справи та всі
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши
пояснення позивача та представника
позивача, об'єктивно оцінивши докази,
які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд приходить до висновку, що
адміністративний позов підставний та
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України ,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно ст.
86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у
справі, за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Судом встановлено, що 21.07.2006 року ОСОБА_2
було надано відповідачем транспортний
засіб - автомобіль марки «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску.

Підставою для надання вказаного
автомобіля ОСОБА_2 були: довідка МСЕК №
768 (медичні показання для забезпечення
спецавтотранспортом - інваліда війни І
групи); дарча від 03.05.2006 року, згідно
якої гр. ОСОБА_3 передає в якості
гуманітарної допомоги Головному
управлінню праці та соціального
забезпечення населення Львівської
обласної державної адміністрації для
подальшої передачі інваліду війни І
групи ОСОБА_2 під час дії постанови
Кабінету Міністрів України від 08.09.1997
року №999 «Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями».

Того ж, 09.11.2006 року вказаний автомобіль
було зареєстровано у РЕВ 1-го ДАІ при
УМВС України у Львівській області на
ім'я ОСОБА_2 та видано свідоцтво про
реєстрацію НОМЕР_2 за реєстраційним
номером НОМЕР_3

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2 - дід
позивача ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від
02.04.2007 року.

Як вбачається із довідки ЛКП «Сонячне»
від 17.07.2013 року за №2436, що позивач
ОСОБА_1 проживав та був постійно
зареєстрований до дня смерті
ІНФОРМАЦІЯ_1 року його діда ОСОБА_2 за
адресою: АДРЕСА_1

Позивач одержав з Департаменту
соціального захисту населення
Львівської обласної державної
адміністрації листа за №10-41 від 10.1.2012
року, в якому ставилось питання про
повернення транспортного засобу
департаменту.

При цьому було зроблено посилання на
Порядок забезпечення інвалідів
автомобілями, затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999, згідно якої,
після смерті інваліда автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
крім випадків, зазначених в абзацах
першому - п'ятому пункту 16 Порядку,
повертається (вилучається) головному
управлінню соціального захисту і
здається підприємству, що здійснює
заготівлю та переробку металобрухту
або видається в порядку черговості
інваліду, який перебуває на обліку.

Однак залишення автомобіля у власності
членів сім'ї інваліда після його
смерті, ввезеного в якості
гуманітарної допомоги, згідно чинного
законодавства може мати місце після
сплати ними загальнодержавних
податків та зборів на загальних
підставах, а у разі їх несплати
автомобіль залишається у власності
Департаменту.

Суд вважає, що норми вказаної постанови
Кабінету Міністрів України в редакції
від 19 липня 2006 року не повинні
застосовуватись на даний час в частині
повернення або здачі зазначеного
автомобіля, оскільки на момент
укладення угоди дарування та засідання
Комісії з питань гуманітарної допомоги
при КМ України від 20 квітня 2006 року була
чинною постанова КМ України в редакції
від 8 вересня 1997 року № 999 „Про
затвердження порядку забезпечення
інвалідів автомобілями", якою було
передбачено, що після смерті інваліда
автомобіль, яким був забезпечений
безоплатно або на пільгових умовах,
інвалід залишається його сім'ї та
знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.
Перереєстрація автомобіля на ім'я
одного з членів сім'ї інваліда, який на
час смерті інваліда проживав разом з
ним, проводиться державною
автомобільною інспекцією з дозволу
відповідного органу соціального
захисту населення.

Головне управління праці та
соціального захисту населення
отримало вищезазначений автомобіль, як
гуманітарну допомогу для конкретної
особи ОСОБА_2, який подавав заяву на
отримання цього автомобіля і отримав
його саме за умов, визначених
постановою КМУ від 08.09.1997 року № 999,
зокрема передбачаючи, що цей
автомобіль перейде у власність
позивача або інших спадкоємців, а
відтак положення п. 41 постанови КМУ від
19.07.2006 року № 999 "Про затвердження
Порядку забезпечення інвалідів
автомобілями"про повернення такого
автомобіля Головному управлінню праці
та соціального захисту населення
погіршує становище спадкоємців
інваліда.

Згідно з абзацом 7 п. 41 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 р. № 999
після смерті інваліда автомобіль,
отриманий як гуманітарна допомога,
крім випадків, зазначених в абзацах
першому - п'ятому пункту 16 цього
Порядку, повертається (вилучається)
головному управлінню соціального
захисту і здається підприємству, що
здійснює заготівлю та переробку
металобрухту, або видається в порядку
черговості інваліду, який перебуває на
обліку. Такий інвалід знімається з
обліку на десятирічний строк,
визначений починаючи з дати отримання
автомобіля попереднім інвалідом, з
урахуванням строку його експлуатації
померлим.

Відповідно до абзацу 1 пункту 16 Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 19.07.2006 р. № 999,
після смерті інваліда автомобіль, яким
він був забезпечений головним
управлінням соціального захисту або
управлінням виконавчої дирекції, строк
експлуатації якого більше ніж 10 років,
залишається члену сім'ї, який на час
смерті інваліда проживав та був
зареєстрований за місцем проживання і
реєстрації інваліда.

Згідно з Методикою товарознавчої
експертизи та оцінки дорожніх
транспортних засобів, затвердженою
Наказом Мінюсту від 24.11. 2003 р. № 142/5/2092,
строк експлуатації - період часу від
моменту виготовлення транспортного
засобу до дати оцінки.

Автомобіль марки "Опель", 1998 року
випуску, відповідно його експлуатації
на момент отримання позивачем
вищевказаного листа від відповідача
становить 14 років.

Згідно статті 58 Конституції України
передбачено, що закони та інші
нормативно - правові акти не мають
зворотної дії в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного
положення Конституції України
міститься в Рішенні Конституційного
Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99,
відповідно до пункту 2 якого дію
нормативно-правового акта в часі треба
розуміти так, що вона починається з
моменту набрання цим актом чинності і
припиняється втратою ним чинності,
тобто до події, факту застосовується
той закон або інший
нормативно-правовий акт, під час дії
якого вони настали або мали місце.

Згідно з п. 5 Указу Президента України
"Про порядок офіційного оприлюднення
нормативно-правових актів та набрання
ними чинності" нормативно-правові акти
Кабінету Міністрів України, які
визначають права та обов'язки громадян,
набирають чинності не раніше дня їх
опублікування в офіційних друкованих
виданнях.

Відповідно до п. 37 Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 8 вересня 1997 року № 999, чинного на
час прийняття рішення про виділення
автомобіля, після смерті інваліда,
автомобіль, яким був забезпечений
безплатно або на пільгових умовах
інвалід, залишається його сім'ї та
знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.

Згідно з п. 1 цього Указу офіційним
друкованим виданням є, зокрема,
"Офіційний вісник України", у № 30 якого 9
серпня 2006 року було опубліковано
вищезазначений Порядок забезпечення
інвалідів автомобілями, затверджений
постановою Кабінету Міністрів України
від 19 липня 2006 року № 999 (999-2006-п) .

Отже, зазначений Порядок набрав
чинності 9 серпня 2006 року, а тому
застосування судами до правовідносин,
що виникли до набрання чинності цим
Порядком його положень є
неправомірним.

Згідно ст.13 Європейської Конвенції з
прав людини, кожна людина, права і
свободи якої порушуються, має право на
ефективний засіб захисту у
відповідному національному органі
незалежно від того, що порушення було
вчинене особами, які діяли в офіційній
якості.

Відповідно до ст. 8 Конституції України,
норми Конституції України є нормами
прямої дії. Згідно з ст. 22 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина не є вичерпними;
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані; при прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Згідно ст.8 КАС України, суд при
вирішенні справи керується принципом
верховенства права, відповідно до
якого, зокрема, людина, її права та
свободи визнаються найвищими
цінностями. Частина 3 зазначеної статті
гарантує звернення до суду
безпосередньо на підставі Конституції
України.

За змістом ст.9 КАС України суд вирішує
справи на підставі Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України. У разі
невідповідності нормативно-правового
акта Конституції України, закону
України, міжнародному договору, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Чинними на час виникнення
правовідносин по наданню гуманітарної
допомоги були п. 37 та 42 постанови "Про
затвердження Порядку забезпечення
інвалідів автомобілями" № 999 від 08.09.1997
року, відповідно до яких, автомобіль,
отриманий органом соціального захисту
населення як гуманітарна допомога для
конкретної фізичної особи, що
перебуває на обліку для забезпечення
автомобілем в органах соціального
захисту населення, видається такій
особі (за її згодою) незалежно від
черги; після смерті інваліда
автомобіль, яким був забезпечений
безплатно або на пільгових умовах,
залишається його сім`ї та знімається з
обліку в органах соціального захисту
населення; перереєстрація автомобіля
на ім`я одного із членів сім`ї інваліда,
який на час смерті інваліда проживав
разом з ним, проводиться
Державтоінспекцією з дозволу органу
соціального захисту населення, де
інвалід перебував на обліку як власник
транспорту.

На момент укладення громадянкою
Німеччини ОСОБА_3 угоди передачі, тобто
дарування як гуманітарну допомогу
через Головне управління праці та
соціального забезпечення населення
Львівської обласної державної
адміністрації легковий автомобіль
марки «Опель», ідентиф. номер
транспортного засобу НОМЕР_1
конкретній особі, тобто, інваліду війни
І групи ОСОБА_2 діяв Порядок
забезпечення інвалідів автомобілями,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України № 999 від 8 вересня 1997
року, п.37 яким було передбачено, що
після смерті інваліда автомобіль, яким
був забезпечений безоплатно або на
пільгових умовах, залишається його
сім'ї та знімається з обліку в органах
соціального захисту населення.
Перереєстрація автомобіля на ім'я
одного з членів сім'ї інваліда, який на
час смерті інваліда проживав разом з
ним, проводилась державною
автомобільною інспекцією з дозволу
органу соціального захисту населення,
де інвалід перебував на обліку як
власник транспорту.

Посилання відповідача на ст.11-1 Закону
України "Про гуманітарну допомогу" від
22.10.1999 р. N1192-XIV суд відхиляє, оскільки
вказаний Закон був доповнений статтею
11-1 згідно із Законом України від 15.12.2009
р. N1760-VI, який набрав чинності з дня його
опублікування - 31.12.2009 р.

Згідно з преамбулою до Закону України
"Про гуманітарну допомогу" цей Закон
визначає правові, організаційні,
соціальні засади отримання, надання,
оформлення, розподілу і контролю за
цільовим використанням гуманітарної
допомоги та сприяє гласності і
прозорості цього процесу.

Таким чином, станом на липень 2006 року
(момент визнання автомобіля
гуманітарною допомогою) вказана норма
Закону України "Про гуманітарну
допомогу" не набрала чинності, а тому не
може бути застосована для врегулювання
спірних правовідносин.

Відтак, положення п.41 постанови
Кабінету Міністрів України від 19.07.2006
року № 999 "Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
про повернення такого автомобіля
Головному управлінню звужують обсяг
прав інваліда, який отримав автомобіль
як гуманітарну допомогу до прийняття
цієї постанови та суперечать його
волевиявленню, погіршує становище
членів його сім'ї та спадкоємців, які є
правонаступниками ОСОБА_2.

Тому суд вважає, що заперечення
відповідача є безпідставні, так як дія
постанови КМ України від 19.07.2006 року №
999 "Про затвердження Порядку
забезпечення інвалідів автомобілями"
не може поширюватись на ті автомобілі,
право власності на які набуте до
набрання нею законної сили.

Як свідчать фактичні обставини справи,
у органу соціального захисту населення
були відсутні підстави для відмови
позивачу у наданні дозволу на зняття з
обліку для реєстрації вказаного
автомобіля.

Згідно частини другої статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язання діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а суд згідно
статті 86 цього Кодексу, оцінює докази,
які є у справі за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на їх
безпосередньому, всебічному, повному
та об'єктивному дослідженні.

Приписи ч.1 ст.70 КАС України слід
застосовувати з урахуванням того, що в
силу ч. 2 ст. 70 цього ж Кодексу в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На підставі вищенаведеного, суд
приходить до висновку, що
адміністративний позов підставний та
підлягає до задоволення в повному
обсязі.

Керуючись ст.ст. 7-11, 14, 69-71, 86, 128, 159, 160-163,
167 КАС України, суд -

постановив:

позов задовольнити.

Визнати протиправними дії
департаменту соціального захисту
населення Львівської обласної
державної адміністрації направлені на
вилучення у ОСОБА_1 транспортного
засобу - марки автомобіль «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску.

Зобов'язати Департамент соціального
захисту населення Львівської обласної
державної адміністрації видати ОСОБА_1
всі необхідні документи (довідку, форма
якої затверджується Мінсоцполітики)
для перереєстрації транспортного
засобу - марки автомобіль «ОПЕЛЬ»
ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, 1998 року
випуску, на ОСОБА_1 в ОРЕВ ДАІ у
Львівській області.

Постанова може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Франківський районний суд міста Львова
шляхом подання апеляційної скарги
протягом десяти днів з дня
проголошення постанови.

Суддя
Мартинишин М.О.