Справа № 566/355/14-а
Суддя: Ємельянова В.І.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2014 року
К/800/41797/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Ємельянової В.І.

Малиніна В.В., Олендера І.Я.,

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Млинівському районі Рівненської
області на постанову Млинівського
районного суду Рівненської області від
23 квітня 2014 року та ухвалу
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року по справі № 566/355/14-а

за позовом ОСОБА_4

до Управління Пенсійного фонду
України в Млинівському районі
Рівненської області (далі - Управління
ПФУ)

про визнання дій
протиправними і зобов'язання вчинити
дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до
Управління ПФУ про визнання незаконною
відмови щодо зарахування стажу роботи
лікарем - анестезіологом у Млинівській
центральній районній лікарні у
подвійному розмірі до його страхового
стажу та зобов'язання відповідача
здійснити перерахунок пенсії.

Постановою Млинівського районного
суду Рівненської області від 23 квітня
2014 року, залишеною без змін ухвалою
Житомирського апеляційного
адміністративного суду від 3 липня 2014
року, позов задоволено в повному
обсязі.

Визнано дії Управління ПФУ щодо
відмови у зарахуванні ОСОБА_4 у
подвійному розмірі стажу роботи
лікарем - анестезіологом за період з 5
вересня 1977 року по 9 березня 1981 року
протиправними.

Зобов'язано відповідача зарахувати
ОСОБА_4 стаж роботи лікарем -
анестезіологом за період з 5 вересня 1977
року по 9 березня 1981 року у подвійному
розмірі та провести перерахунок його
пенсії, починаючи з дня її призначення.

Не погоджуючись із зазначеними
судовими рішеннями, Управління ПФУ
подало касаційну скаргу, в якій,
посилаючись на порушення судами норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати судові рішення
першої і апеляційної інстанцій та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити.

Перевіривши правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, юридичної оцінки обставин
справи, доводи касаційної скарги, суд
касаційної інстанції вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що ОСОБА_4 у період з 5
вересня 1977 року по 9 березня 1981 року
працював у Млинівській центральній
районній лікарні лікарем
анестезіологом - реаніматологом, що
підтверджено записом у трудовій книжці
та наказом про прийняття на роботу.

У грудні 2013 року позивач звернувся до
Управління ПФУ із заявою про
перерахунок пенсії, в якій просив
відповідача зарахувати стаж роботи на
посаді лікаря - анестезіолога у
Млинівській центральній районній
лікарні з 5 вересня 1977 року по 9 березня
1981 року до страхового стажу у
подвійному розмірі.

Управлінням ПФУ відмовлено позивачу у
задоволенні заяви у зв'язку з тим, що у
штатних розписах Млинівської
центральної районної лікарні за 1977-1981
роки не відображено групи
анестезіології та інтенсивної терапії,
а посада лікаря - анестезіолога
включена до хірургічного відділу.

Суди першої та апеляційної інстанції,
задовольняючи позовні вимоги
ОСОБА_4, виходили з наступних мотивів
з чим погоджується суд касаційної
інстанції.

Відповідно до статті 60 Закону України
від 5 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про
пенсійне забезпечення» робота в
лепрозорних і протичумних закладах
охорони здоров'я, у закладах
(відділеннях) з лікування осіб,
заражених вірусом імунодефіциту
людини або хворих на СНІД, в інших
інфекційних закладах (відділеннях)
охорони здоров'я, у
паталогоанатомічних і реанімаційних
відділеннях закладів охорони здоров'я,
а також у психіатричних закладах
охорони здоров'я зараховується до
стажу роботи в подвійному розмірі.
Право на пільгові обчислення стажу
мають працівники незалежно від
займаних посад.

Згідно пункту 4 Положення про
відділення анестезіології з ліжками та
без ліжок для інтенсивної терапії,
анестезіологічну групу, відділення
інтенсивної терапії
лікувально-профілактичних закладів,
затвердженого наказом Міністерства
охорони здоров'я від 8 жовтня 1997 року №
303 «Про регламентацію діяльності
анестезіологічної служби України»,
передбачено, що якщо
лікувально-профілактичні заклади не
відповідають вищепереліченим вимогам,
то в них для забезпечення
анестезіологічної допомоги
створюються відділення анестезіології
без ліжок для інтенсивної терапії або
анестезіологічні групи.

Судами встановлено, що згідно
первинних записів ОСОБА_4 прийнятий на
роботу лікарем - анестезіологом, проте
наказом Млинівської центральної
районної лікарні від 9 вересня 2013 року
№ 137 внесено зміни до наказу від 5
вересня 1977 року № 174 та уточнено, що
ОСОБА_4 прийнятий на роботу в
Млинівську центральну району лікарню
на посаду лікаря анестезіолога групи
анестезіології - реанімації з
5 вересня 1977 року.

Зазначений факт підтверджується також
штатними розписами на 1977 рік, згідно
яких ОСОБА_4 рахується лікарем -
анестезіологом, а також два
анестезисти ОСОБА_5 та ОСОБА_6, штатними
розписами на 1978 рік, з яких вбачається,
що ОСОБА_4 займає посаду лікаря -
анестезіолога, а в групі з ним 2
анестезисти та штатними розписами на
1979 рік.

З особових рахунків по заробітній
платі за 1977-1981 роки вбачається, що
ОСОБА_4 отримував 15% надбавки до
заробітної плати за шкідливі умови
праці, що свідчить про те, що він
працював в складі анестезіологічної
групи. Відповідно до протоколів
операцій позивач працював в складі
операційних бригад з участю
анестезіологічної групи. Згідно
довідки виданої Млинівською
центральною районною лікарнею ОСОБА_4
за період роботи на посаді лікаря -
анестезіолога провів 108 наркозів за
участі анестезистів, що
підтверджується записами в журналах
протоколів операцій за 1977 - 1981 роки.

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 також підтвердили
факт роботи позивача лікарем
анестезіологом в період з 5 вересня 1977
року по 9 березня 1981 року. При цьому
вказали, що свої обов'язки лікаря він
виконував у складі групи
анестезіологів, зокрема лікаря -
анестезіолога та анестезиста.

Таким чином, суди першої та апеляційної
інстанцій встановивши, що у період
роботи ОСОБА_4 з 5 вересня 1977 року по 9
березня 1981 року на посаді лікаря
анестезіолога - реаніматолога у
Млинівській центральній районній
лікарні існувала анестезіологічна
група, до якої він входив, дійшли
обґрунтованого висновку про
необхідність зарахувати вказану
роботу позивача до стажу в подвійному
розмірі.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оскільки Управлінням ПФУ не доведено
правомірність відмови у зарахуванні
позивачу стажу роботи у Млинівській
центральній районній лікарні з 5
вересня 1977 року по 9 березня 1981 року до
страхового стажу у подвійному розмірі
та відмови у здійсненні перерахунку
пенсії, то суди першої та апеляційної
інстанцій дійшли обґрунтованого
висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Доводи касаційної скарги висновків
судів не спростовують і не дають
підстав для висновку, що судами першої
та апеляційної інстанцій при розгляді
справи неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Млинівському районі Рівненської
області відхилити.

Постанову Млинівського районного суду
Рівненської області від 23 квітня 2014
року та ухвалу Житомирського
апеляційного адміністративного суду
від 3 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили протягом
п'яти днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути переглянута з підстав,
встановлених статтею 237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий
Ємельянова В.І.

Судді
Малинін В.В.

Олендер І.Я.