Справа № 804/6156/14
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ
05 серпня 2014 р. Справа № 804/6156/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:
головуючого судді
при секретарі судового
засідання Федуркіній А.В.
за участю представників:
Кравцова І.С., Тимофєєв І.В.;
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровську
адміністративну справу за
адміністративним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС» до
Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України про
визнання протиправним та скасування
карток відмови та рішення про
коригування митної вартості товарів, -
30.04.2014 року до Дніпропетровського
окружного адміністративного суду
надійшов адміністративний позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС»
до Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України, в якому,
- визнати протиправним та скасувати
рішення про коригування митної
вартості товарів №110100000/2014/200026/1 від
26.03.2014р., картку відмови в митному
оформленні №110100000/2014/00077 від 26.03.14 року;

- відшкодувати на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС» понесені судові
витрати у сумі 182 гривні 70 копійок , а
також суми завданих у зв'язку з
затриманням митного оформлення
збитків у розмірі 20079,00грн. (двадцять
тисяч сімдесят дев'ять гривень 00 коп.)
та повернути суму надмірно сплаченого
податку на додану вартість у розмірі
21256,01 грн. (двадцять одна тисяча двісті
п'ятдесят шість гривень 01 коп.).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
виконуючи обов'язки учасника
зовнішньоекономічних відносин,
позивач 27 березня 2014р. сформував митну
декларацію № 110100000/2014/207430 та надав її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів, а саме до митного посту
«Дніпропетровськ-Лівобережний» для
здійснення оформлення товару у митному
відношенні, з наданням усіх необхідних
документів на підтвердження заявленої
митної вартості товару за основним
(першим) методом. Позивач не
погоджується з винесеною відповідачем
карткою відмови в митному оформленні
товару та рішенням, оскільки вважає, що
відповідачу були надані всі документи
і дотримані всі умови, визначені ст. 53
Митного кодексу України, необхідні для
визначення митної вартості за основним
методом (ціною контракту). Надання
додаткових документів є необхідним у
разі потреби в підтвердженні
задекларованої позивачем митної
вартості товару за першим методом,
викликаної обґрунтованими сумнівами
митного органу в достовірності
відомостей, які містяться в поданих до
митного оформлення товару документах.
На думку позивача, за умови не
наведення митним органом доказів того,
що документи, подані ним для митного
оформлення товару, є недостатніми чи
такими, що у своїй сукупності
викликають сумнів у достовірності
наданої інформації, витребування
відповідачем переліку документів без
зазначення обставин, які ці документи
повинні підтвердити, свідчить про
протиправність рішення відповідача
щодо застосування іншого, ніж основний
метод визначення митної вартості.
Позивач вважає, що за відсутності
обґрунтування неможливості визначення
митної вартості товару за першим
(основним) методом, застосування
відповідачем коригування митної
вартості є передчасним, отже прийнята
відповідачем картка відмови у митному
оформленні товарів №110100000/2014/00077 від
26.03.14 року та рішення про коригування
митної вартості товарів
№110100000/2014/200026/1 від 26.03.2014р., є
протиправними та підлягають
скасуванню.

Ухвалою суду від 14.05.14р. позов ТОВ
«ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС» залишено без руху
та надано позивачу час для усунення
недоліків адміністративного позову.

03.06.14р. позивач усунув недоліки
адміністративного позову.

Ухвалою суду від 05 червня 2014 року
відкрито провадження по справі №804/6156/14
та призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 13.06.14р.

В подальшому розгляд справи
відкладався на 17.06.14р., 15.07.14р., 22.07.14р.,
25.07.14р. та 05.08.14р.

05.08.14р. в судовому засіданні
представники позивача позовні вимоги
підтримали, просили позов задоволити
повністю.

Представник відповідача проти даного
позову заперечував в повному обсязі. В
обґрунтування своєї позиції зазначив,
що документи, подані до митного
оформлення, містять розбіжності та не
містять всіх відомостей, що
підтверджують числові значення
складових митної вартості, а тому
картка відмови в прийнятті митної
декларації, митному оформленні випуску
чи пропуску товарів, транспортних
засобів комерційного призначення та
рішення про коригування митної
вартості товарів прийняті митним
органом правильно, у межах повноважень
та у спосіб, що передбачені законом,
тому скасуванню вони не підлягають.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, розглянувши
подані документи і матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку, що у задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити, виходячи із наступного:

відносини, пов'язані із справлянням
митних платежів, регулюються Митним
кодексом України, Податковим кодексом
України та іншими законами України з
питань оподаткування (частина 2 статті 1
Митного кодексу України № 4495-VI від
13.03.2012 року).

Згідно із частиною 1 статті 7 Митного
кодексу України, встановлені порядок і
умови переміщення товарів через митний
кордон України, їх митний контроль та
митне оформлення, застосування
механізмів тарифного і нетарифного
регулювання зовнішньоекономічної
діяльності, справляння митних
платежів, ведення митної статистики,
обмін митною інформацією, ведення
Української класифікації товарів
зовнішньоекономічної діяльності,
здійснення відповідно до закону
державного контролю нехарчової
продукції при її ввезенні на митну
територію України, запобігання та
протидія контрабанді, боротьба з
порушеннями митних правил, організація
і забезпечення діяльності митних
органів та інші заходи, спрямовані на
реалізацію державної політики у сфері
державної митної справи, становлять
державну митну справу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 318 Митного
кодексу України митному контролю
підлягають усі товари, транспортні
засоби комерційного призначення, які
переміщуються через митний кордон
України.

Митний контроль здійснюється виключно
митними органами відповідно до цього
Кодексу та інших законів України.

Судом встановлено, що на виконання умов
Контракту купівлі-продажу № 24005 НК/13
від 24.05.2013p. ТОВ «ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС»
20.03.2013 р. отримав від фірми «EM TRADING N.K.
LIMITED» (Гонконг, Китай) товар наступної
номенклатури:

- холоднокатані нержавіючі листи марки
сталі AISI 304 ASTM A240 поверхня 2В 0,5*1000*2000мм у
кількості 33тн;

- холоднокатані нержавіючі листи марки
сталі AISI 316L ASTM A240 поверхня 2В 0,6*1000*2000мм у
кількості 7тн.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС»
27 березня 2014 року було сформовано митну
декларацію № 110100000/2014/207430 та надано її
до Дніпропетровської митниці
Міндоходів для здійснення оформлення
товару у митному відношенні.

Разом із митною декларацією позивачем
були надані наступні документи:

- вантажно - митна накладна (СMR); №10027 та
10026 від 18.03.14р.;

- коносамент №951340258 від 10.02.2014р.;

- страховий поліс на перевезення
вантажу № ATAY06424214Q000241K від 04.02.14р.;

- специфікація №3 від 15 січня 2014 року;

- сертифікат про походження товару
№14014С1401А0208/00278 від 31.01.2014р.;

- екологічна декларація №18811 від 17.03.14р.;

- сертифікат якості GLH131044A від 31.12.13р.;

- інвойс від 31 січня 2014 року № 20140131;

- пакувальний лист до комерційного
рахунку №20140131 від 21.01.14р.;

- акти про зважування у порту №WJT045895 від
14.03.2014р.;

- платіжне доручення №59 від 28.01.2014р.

Також, у ході електронного листування
з митним інспектором було надано:

- експортну митну декларацію
№21632051 від 28.01.14р.

Відповідно до Угоди про застосування
статті VII Генералі угоди з тарифів і
торгівлі 1994 року за митними органами
зберігається право перевіряти
інформацію імпортерів щодо визначення
митної вартості, з то зору її повноти і
правильності (стаття 17 та додаток III,
параграф 6 Угоди).

Відповідно до статті VII ГАТТ оцінка
ввезеного товару для мит цілей повинна
ґрунтуватися на дійсній вартості
ввезеного товару або вартості
аналогічного товару.

З метою здійснення контролю
правильності визначення митної варті
товарів, митний орган, відповідно до ч. 5
ст. 54 МК України має право:

1) упевнюватися в достовірності або
точності будь-якої за; документа чи
розрахунку, поданих для цілей
визначення митної вартості;

2) письмово запитувати від декларанта
або уповноваженої ним ос встановлені
ст. 53 МК України додаткові документи та
відомості, якщо це необхідно для
прийняття рішення про визнання
заявленої митної вартості;

3) здійснювати коригування заявленої
митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному ст.
ст. 345 - 354 МК України, перевірки
правильності визначення митної
вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших
країн із запитами щодо надання
відомостей, необхідних для
підтвердження достовірності заявленої
митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим
Кодексом форми митного контролю.

Статтею 54 МК України передбачено, що
контроль правильності визначення
митної вартості товарів здійснюється
митним органом під час проведення
митного контролю і митного оформлення
шляхом перевірки числового значення
заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення
митної вартості товарів за основним
методом - за ціною договору (контракту)
щодо товарів, які ввозяться на митну
територію України відповідно до
митного режиму імпорту (вартість
операції), здійснюється митним органом
шляхом перевірки розрахунку,
здійсненого декларантом, за
відсутності застережень щодо
застосування цього методу, визначених
у частині першій статті 58 МК України.

За результатами здійснення контролю
правильності визначення митної
вартості товарів митний орган визнає
заявлену декларантом або
уповноваженою ним особою митну
вартість чи приймає письмове рішення
про її коригування.

Відповідно до ст. 337 МК України
перевірка документів та відомостей,
які подаються митним органам під час
переміщення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через митний кордон України,
здійснюється візуально, із
застосуванням інформаційних
технологій шляхом проведення:

- формато-логічного контролю;

- контролю співставлення;

- контролю із застосуванням системи
управління ризиками та в інші способи,
передбачені цим Кодексом.

Формато-логічний контроль - це
автоматизована перевірка правильності
заповнення даних митних декларацій та
повернення результатів перевірки;
перевірка митних декларацій та інших
документів на достовірність та
законність; здійснення статистичного,
валютного контролю, контролю
нарахованих митних платежів, контролю
правильності застосування заходів
нетарифного регулювання
зовнішньоекономічної діяльності.

Контроль співставлення - це
автоматизоване порівняння даних, які
містяться в митних деклараціях або
інших документах, поданих для митного
контролю або митного оформлення, з
даними, які містяться в електронних
копіях митних декларацій та інших
документах, що надходять з митних та
правоохоронних органів суміжних
держав; в уніфікованих електронних
дозвільних документах, що надходять з
інших державних органів, інших
електронних документах, пов'язаних з
перевіркою достовірності даних, що
перевіряються.

Контроль із застосуванням системи
управління ризиками - це оцінкі ризику
шляхом аналізу (у тому числі з
використанням інформаційних
технологій) поданих документів у
конкретному випадку переміщенні
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України з метою обрання форм та
обсягу митного контролю, достатніх для
забезпечення додержання вимог
законодавства України : питань
державної митної справи.

Згідно п.1 ст. 320 Митного кодексу України
форми та обсяг контролю, достатнього
для забезпечення додержання
законодавства України з питань
державної митної справи та міжнародних
договорів України пг: митному
оформленні, обираються на підставі
результатів системи управлінь -
ризиками. При здійсненні митного
контролю та митного оформлення товарів
відповідно до положень статті 362 МК
України, проводиться аналіз, виявлення
х: оцінка ризиків при здійсненні
контролю правильності визначення мите;
вартості товарів.

До об'єктів аналізу ризику належать:

1) характеристики товарів, транспортних
засобів, що переміщують:: через митний
кордон України;

2) характер зовнішньоекономічної
операції;

3) характеристика суб'єктів, що беруть
участь у зовнішньоекономічні- і
операції.

Згідно ст.337 цього Кодексу перевірка
документів та відомостей, які подають:
митним органам під час переміщення
товарів, транспортних засобів
комерційного призначення через митний
кордон України, здійснюєте: : візуально,
із застосуванням інформаційних
технологій (шляхом проведення
формато-логічного контролю, контролю
співставлення, контролю застосуванням
системи управління ризиками) та в інші
способи, передбачені МК України.

Якщо за результатами аналізу,
виявлення та оцінки ризиків посадовою
особою митного органу встановлено
ризик заявлення неповних та а:
недостовірних відомостей про митну
вартість, у тому числі невірі:
визначення митної вартості, або якщо за
результатом розгляду поданих
декларантом або уповноваженою ним
особою документів, які підтверджую
митну вартість товарів, встановлені
підстави для запиту документів,
перелік яких визначений частинами
третьою та/або четвертою статті 53
Митного кодексу України, при
електронному декларуванні посадова
особа допомогою автоматизованої
системи митного оформлення створює
надсилає декларанту або уповноваженій
ним особі засвідчене електронна!
цифровим підписом електронне
повідомлення про необхідність подання
документів відповідно до частин
третьої та/або четвертої статті 53
Кодекс для підтвердження митної
вартості товарів із складанням їх
переліку.

Зі справи вбачається, що посадовою
особою Дніпропетровської митниці
Міндоходів відповідно до п.4.1. ст. 54
Митного кодексу України здійснено
контроль наявності в підтверджуючих
документах усіх відомостей в
кількісному виразі, використаних при
обчисленні митної вартості.

В результаті такого контролю
встановлено, що документи, які
підтверджують числові значення
складових митної вартості, на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності, а саме: у
митній декларації країни відправлення
зазначена сума транспортних витрат
складає 4 040 дол. США (4040/40.205тон = 100.48 дол.
США за тону), страхових витрат - 43.26 дол.
США (43.26/40.205 тон = 1.075 дол. США за тону).

Тобто, загальні витрати, пов'язані з
доставкою вантажу до кордону України
складають 4 083,26 дол. США (101.56 дол. США за
тону).

Вартість товарів за експортною митною
декларацією складає 101 928,4 дол. США.
Шляхом додання вартості
транспортування та страхування
отримаємо:

101 928,4 + 4 040 + 43,26 = 106 011,66 дол. США.

Вищевказана сума не відповідає
вартості товарів, зазначених в інвойсі
від 31.01.2014 № 20140131 (а саме: 105 403,32 дол. США).

Такі розбіжності є неприпустимим з
огляду на те, що поставка в даному
випадку здійснюється на умовах CIF.

У відповідності до цих умов поставки
згідно правил Інкотермс за умовами
поставки CIF на продавця покладається
обов'язок забезпечення
транспортування та морського
страхування на користь покупця проти
ризику втрати чи пошкодження товару
під час перевезення.

Отже, до ціни договору мають бути
включені всі супутні витрати, а тому
сума договору має співпадати із
загальною сумарною вартістю самого
товару, вартістю транспортування та
страхування.

З огляду на такі обставини твердження
позивача про те, що всі дані вже були
закладені в ціну договору нічим не
підтверджено.

Також встановлено, що у страховому
полісі від 05.02.2014 № ATAY06424214Q000241K
зазначено інвойс № HGLH131044A, згідно якого
здійснено страхування товару на суму 113
829,00 дол. США. До митного оформлення
надано інший інвойс від 31/01/2014 №20140131.

Враховуючи вищезазначене, під час
консультацій декларанта зобов'язано
протягом 10 календарних днів надати (за
наявності) такі додаткові документи:

- транспортні (перевізні) документи, а
також документи, що містять відомості
про вартість перевезення оцінюваних
товарів;

- виписку з бухгалтерської
документації;

- висновки про якісні та вартісні
характеристики товарів, підготовлені
спеціалізованими експертними
організаціями.

Згідно п.6 ст. 53 Митного кодексу України
декларант за власна бажанням може
подати додаткові наявні у них
документа для підтверджена заявленої
ними митної вартості товару.
Консультацію проведено.

Відповідно до листа ТОВ
«ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС» від 26.03.2014 № 26/03
декларантом було вказано на
відсутність будь-яких інших додаткових
документів, що підтверджують заявлену
митну вартість.

Згідно з п.6 ст.54 МК України митний орган
може відмовити у митному оформленні
товарів за заявленою митне вартістю
декларантом у зв'язку з неподанням
митниці обов'язкових документів,
визначених ст. 53 МК України та
відсутністю у поданих декларант::
документах всіх відомостей, необхідних
для обчислення заявленої митні
вартості товарів.

Згідно з ч.1 ст. 55 МК України рішення про
коригування заявленої митної вартості
товарів, які ввозяться на митну
територію України з поміщенням у
митний режим імпорту, приймається
митним органом у письмовій формі ні час
здійснення контролю правильності
визначення митної вартості ця товарів
як до, так і після їх випуску, якщо
митним органом у випадки передбачених
частиною шостою статті 54 цього Кодексу,
виявлено, и заявлено неповні та/або
недостовірні відомості про митну
вартість товарів тому числі невірно
визначено митну вартість товарів.

Відповідно до п.2 ч.6 статті 54 МК України
митний орган може відмовити у митному
оформленні товарів за заявленою
декларантом або уповноваженою ним
особою митною вартістю виключно з
наявності обґрунтованих підстав
вважати, що заявлено неповні та а б
недостовірні відомості про митну
вартість товарів, у тому числі невірно
визначено митну вартість товарів, у
разі неподання декларантом або
уповноваженою ним особою документів
згідно з переліком та відповідно до
умов, зазначених у частинах другій -
четвертій статті 53 цього Кодексу, або
відсутності у цих документах всіх
відомостей, що підтверджують числі:
значення складових митної вартості
товарів, чи відомостей щодо ціни, із
була фактично сплачена або підлягає
сплаті за ці товари.

Оскільки вбачаються суттєві
розбіжності які не дають можливості
ідентифікувати товар, - це свідчить про
наступне: заявлено неповні відомості
про митну вартість товарів та
використані декларантом відомості не
підтверджені документальні (документи,
які підтверджують числові значення
складових митної вартості на підставі
яких проводився розрахунок митної
вартості, містять розбіжності).

Таким чином, наявність в
товаро-супровідних документах
розбіжностей не дає можливості
достовірно обрахувати всі складові
митної варто, заявленого до митного
оформлення товару.

Відповідно до частини другої статті 52
МК України декларант або уповноважена
ним особа, які заявляють митну вартість
товару, зобов'язані подавати митному
органу достовірні відомості про
визначення митні вартості, які повинні
базуватися на об'єктивних,
документально підтверджених даних, що
піддаються обчисленню.

Відповідно до п. 7 ст. 55 МК України у
випадку незгоди декларанта або
уповноваженої ним особи з рішенням
митного органу про коригування
заявленої митної вартості товарів
митний орган за зверненням декларанта
або уповноваженої ним особи випускає
товари, що декларуються, у вільний обіг
за умови сплати митних платежів згідно
з митною вартістю цих товарів,
визначеною декларантом або
уповноваженою ним особою, та
забезпечення сплати різниці між сумою
митних платежів, обчисленою згідно з
митною вартістю товарів, визначеною
декларантом або уповноваженою ним
особою, та сумою митних платежів,
обчисленою згідно з митною вартістю
товарів, визначеною митним органом,
шляхом надання гарантій відповідно до
розділу X цього Кодексу. Строк дії таких
гарантій не може перевищувати 90
календарних днів з дня випуску товарів.

Так, товар випущено у вільний обіг за
бажанням підприємства під фінансову
гарантію декларанта зі сплатою
податків і зборів до Держбюджету
України.

До прийняття оскаржуваного рішення
позивач не надав митниці всі документи,
що вимагались, а оскільки виявлені
розбіжності усунені не були, то
посадовою особою Дніпропетровської
митниці Міндоходів було послідовно
перейдено до другорядних методів
визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 59 МК України у разі
якщо митна вартість імпортованих
товарів не може бути визначена згідно з
положеннями статті 58 МК України, за
основу для її визначення береться
вартість операції з ідентичними
товарами, що продаються на експорт в
Україну з тієї ж країни і час експорту
яких збігається з часом експорту
оцінюваних товарів або є максимально
наближеним до нього.

При застосуванні цього методу
визначення митної вартості за основу
береться прийнята митним органом
вартість операції з ідентичними
товарами з дотриманням умов,
зазначених у цій статті. При цьому під
ідентичними розуміються товари,
однакові за всіма ознаками з
оцінюваними товарами, у тому числі за
такими, як: фізичні характеристики;
якість та репутація на ринку; країна
виробництва; виробник.

Відсутність інформації про продаж
ідентичних товарів унеможливила
застосування цього методу для
визначення митної вартості товару.

Відповідно до ст. 60 МК України - (метод
визначення митної вартості за ціною
договору щодо подібних (аналогічних
товарів), у разі якщо митна вартість
оцінюваних товарів не може бути
визначена згідно з положеннями ст. ст. 58
і 59 МК України, за митну вартість
береться прийнята митним органом
вартість операції з подібними
(аналогічними) товарами, які продано на
експорт в Україну і час експорту яких
збігається з часом експорт; оцінюваних
товарів або є максимально наближеним
до нього.

Під подібними (аналогічними)
розуміються товари, які хоч і не
однаковими за всіма ознаками, але мають
схожі характеристики складаються зі
схожих компонентів, завдяки чому
виконують однакові функції порівняно з
товарами, що оцінюються, та вважаються
комерційно взаємозамінними.

Ціна договору щодо подібних
(аналогічних) товарів береться за
основу для визначення митної вартості
товарів, якщо ці товари ввезено
приблизно в тій же кількості і на тих же
комерційних рівнях, що й оцінювані
товари. Відсутність інформації про
продаж подібних (аналогічних) товарів
унеможливила застосування цього
методу для визначення митної вартості
товару.

Методи на основі віднімання та
додавання вартості (ст. ст. 62, 63 МК
України) повинні ґрунтуватися на даних,
які є об'єктивними, підтверджують
документально, піддаються обчисленню
та належать до вартості витрат,
понесених виробником при виробництві
оцінюваних товарів. Відсутність
необхідних документів унеможливила
застосування зазначених методів.

Застосований митницею резервний метод
визначення митої вартості (ст. 64 МК
України) базується на світовій
практиці, згідно якої в рамка цього
методу допускається розумна гнучкість
в підходах до застосувань - попередніх
методів визначення митної вартості.

Відповідно до ст. 64 МК України у разі
якщо митна вартість товарів не може
бути визначена шляхом послідовного
використання методів, зазначена:: у
статтях 58-63 цього Кодексу, митна
вартість оцінюваних товарів
визначається з використанням способів,
які не суперечать законам Україна є
сумісними з відповідними принципами і
положеннями Генеральної угода :
тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з
положеннями цієї статті, повинна
ґрунтуватися на раніше визнаних
(визначених) митними органами митних
вартостях.

Аналогічні норми містяться в ст. 7 Угоди
про застосування статті VIІ Генеральної
угоди про тарифи й торгівлю 1994 року.
Приміткою до статті 7 передбачено, що
митні вартості, визначені згідно з
положеннями статті 7 повинні настільки,
наскільки можливо, ґрунтуватися на
раніше визначених митних вартостях.
Методи оцінювання, які мають
використовуватися згідно зі статтею 6,
повинні бути методами, викладеними в
статтях 1-6, проте обґрунтована
гнучкість у застосуванні таких методів
відповідатиме цілям та положенням
статті 7.

Одним з прикладів обґрунтованої
гнучкості є: ідентичні товари - вимога
про те, що ідентичні товари повинні
експортуватися в той самий час чи
приблизно в той час, як і товари, що
оцінюються, може тлумачитися гнучко;
ідентичні імпортні товари, вироблені в
країні, іншій, ніж країн: експорту
товарів, що оцінюються, можуть бути
основою для митного оцінювання; можуть
використовуватися митні вартості
ідентичних імпортних товарів, які вже
визначені згідно з положеннями статей 5
і 6.

За результатами контролю
співставлення відповідно до ст. 337 МК
України встановлено, що рівень
заявленої декларантом митної вартості
товару становить 2,7411 дол. США за кг., а
рівень митної вартості подібних
товарів (прокат плоский з
корозійностійкої (нержавіючої) сталі з
тієї ж країни походження (Китай) та від
того самого виробника (SHANXI TAIGANG STAINLESS STEEL
СО) становить за вже оформленими
митними деклараціями, що визнані
митними органами, становить 3,00 дол. США
за кг (МД від 30.01.2014 №112050000/4/1544).

З урахуванням викладеного, митний
орган, відповідно до ст. 55 МК України,
прийняв рішення про коригування
заявленої митної вартості товару №
110100000/2014/200026/1 від 26.03.2014, відповідно до
якого митну вартість скориговано до 3,00
доларів США/кг на підставі наявних у
митниці відомостей із застосуванням
резервного методу відповідно до ст. 60
МК України.

При цьому, посадовою особою
Дніпропетровської митниці у графі 33
рішення про коригування заявленої
митної вартості, відповідно до Правил
заповнення рішення про коригування
митної вартості товарів, затверджених
наказом Міністерства фінансів Україні
від 24.05.2012 № 598, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за
№ 883/21195, зазначено причини, через які
митна вартість імпортованих товарів не
може бути визначена за ціною договору
(контракту) щодо товарів, які
імпортуються (вартість операції). Також
посадовою особою митниці зазначено,
про проведення консультацій з
декларантом та про здійснення
коригування митної вартості товару із
застосуванням другорядного методу 2(ґ)
відповідно до ст. 60 МК України. З
урахуванням наявної у митному органі
інформації про вартість аналогічних
товарів.

Таким чином, рішення про коригування
митної вартості товарів прийнято
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

У зв'язку з прийняттям митницею рішення
про визначення митної вартості товару,
за митною декларацією було відмовлено
в митному оформленні та видано картку
відмови від 26.03.2014 №110100000/2014/00077.

Відповідно до ст. 256 МК України відмова
у митному оформленні - це письмове
вмотивоване рішення митного органу про
неможливість здійснення митного
оформлення товарів, транспортних
засобів комерційного призначення
через невиконання декларантом або
уповноваженою ним особою умов,
визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 264 МК України у разі
відмови у прийнятті митної декларації
посадовою особою митного органу
заповнюється картка відмови у
прийнятті митної декларації за формою,
встановленою центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
політику у сфері фінансів. Один
примірник зазначеної картки
невідкладно вручається (надсилається)
декларанту або уповноваженій ним
особі. Інформація про відмову у
прийнятті для оформлення електронної
митної декларації надсилається
декларанту електронним повідомленням,
засвідченні: електронним цифровим
підписом посадової особи митного
органу.

Таким чином, картка відмови прийнята
митницею відповідно до норм чинного
законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 54 МК України контроль
правильності визначення митої
вартості товарів здійснюється митним
органом.

Митні органи мають виключну
компетенцію в питаннях перевірки т:
контролю правильності обчислення
декларантом митної вартості. З цією
метою вони можуть витребувати
додаткові документи для перевірки
правильності вказаної митної вартості
товару у разі наявності підстав для
сумніву, що вона визначена вірно.

Отже, митний орган може вимагати, а
суб'єкт господарювання повинен надати
лише належні документи, оскільки
надання неналежних документів не може
вважатись виконанням вимог митного
органу щодо підтвердження митної
вартості товару.

Оскільки позивачем не надані
документи, запитувані митницею, які, у
розумінні вимог Митного кодексу
України, є належними і у митниці
виникли обґрунтовані сумніви щодо
правильності заявленої митної
вартості товару, відповідач правомірно
застосував шостий метод визначені
митної вартості.

Щодо позовних вимог про повернення
суми надміру сплаченого податку на
додану вартість з державного бюджету
України на користь позивача у розмірі
26 783,73 грн., то слід зазначити наступне:

відповідно до Порядку повернення
платникам податків коштів, що
обліковуються на відповідних рахунках
митного органу, як передоплата і митних
та інших платежів, помилково та/або
надмірно сплачених до бюджету,
контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
затвердженим наказом Держмитслужби
України від 20.07.2007 №618, визначено
процедуру повернення платникам
податків коштів, що обліковуються на
відповідних рахунках митного органу як
передоплата, і митних та інших
платежів, помилково та/або надмірно
сплачених до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється митними
органами, у тому числі у випадках,
зазначених у статті 264, частині
четвертій статті 284 Митного кодексу
України та в міжнародних договорах
України.

Для повернення з Державного бюджету
України митних та інших платежів,
помилково та/або надмірно сплачених до
бюджету, контроль за справлянням яких
здійснюється митними органами,
платником податків до загального
відділу митного органу, яким
здійснювалось оформлення митної
декларації, подається заява довільної
форми, яка підписується керівником і
головним бухгалтером суб'єкта
господарської діяльності або фізичною
особою.

Заява може бути подана не пізніше 1095-го
дня, наступного за днем зарахування
коштів до Державного бюджету України.

Як встановлено судом, а позивачем не
заперечувалось, останній до
Дніпропетровської митниці із
відповідною заявою не звертався, а отже
норм, зазначених у цьому Порядку ним не
дотримано.

Верховний Суд України в постанові від
17.12.13 у справі № 21-439а13 зазначає про те,
що питання контролю правильності
обчислення декларантом митної
вартості, як і визначення методу її
обчислення у встановленому законом
порядку в разі виникнення
обґрунтованого сумніву, відноситься до
виключної компетенції митних органів.
Тому суди, встановивши протиправність
рішень митного органу про визначення
митної вартості товару за тим чи іншим
методом, не вправі підміняти митний
орган, стягуючи з державного бюджету
надмірно сплачену з такої вартості
суму ПДВ, фактично визначаючи при цьому
інший метод обчислення митної
вартості.

Таким чином, суд, не може постановляти
рішення щодо стягнення з державного
бюджету на користь підприємства суми
надмірно сплаченого ПДВ, тобто
фактично визначати митну вартість
ввезеного ним товару за першим методом,
чим підміняти митний орган.

Від-так, задоволення позову в частині
повернення суми надміру сплаченого ПДВ
з державного бюджету є формою
втручання в дискреційні повноваження
митних органів та виходить за межі
завдань адміністративного
судочинства.

Також, позивач звернувся до суду про
відшкодування завданих збитків у
зв'язку з затриманням митного
оформлення, а саме: суму простою
вантажівки на зоні митного контролю у
розмірі 12 684грн., суму штрафних санкцій
за понаднормове використання
контейнерного обладнання у розмірі 1 635
грн. та суму послуг диспетчеризації а/м
на митному терміналі у розмірі 5760 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку
зі знищенням або пошкодженням речі, а
також витрати, які особа зробила або
мусить зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Загальні підстави відповідальності за
завдану майнову шкоду наведено у ст. 1166
цього ж Кодексу, а саме: майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особі
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала; Особа, яка
завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Зобов'язання, що виникають внаслідок
заподіяння шкоди - в позадоговірні
зобов'язання, оскільки їх суб'єкти -
кредитор (потерпілий! і боржник
(заподіювач шкоди) не перебувають у
договірних відносинах, зобов'язання
відшкодувати шкоду не пов'язане з
невиконанням або неналежним
виконанням договірних відносин.
Позадоговірні відносин виникають з
неправомірного завдання шкоди
(делікту).

Деліктне зобов'язання - це зобов'язання,
в якому особа, що протиправно і винно
заподіяла шкоду особистості
громадянина або його майну чи майну
організації, зобов'язана її
відшкодувати, а потерпілий має право на
відшкодування заподіяної шкоди.
Деліктне зобов'язання - це різновид
цивільно-правових зобов'язань, і тому
йому властиві ті самі структурні
особливості, що характеризують кожне
зобов'язання.

Для настання деліктної
відповідальності необхідною умовою
наявність складу правопорушення, яке
передбачено ст.1166 ЦК України, саме:
протиправної поведінки, шкоди,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою і шкодою, вини особи, яка
заподіяла шкоду.

Підставами для виникнення деліктного
зобов'язання можуть бути як загальні
умови позадоговірної
відповідальності, так і спеціальні
умови, додатково встановлені законом.

Суд звертає увагу, що позивач просить
визнати протиправними та скасувати
рішення митниці про коригування митної
вартості товарів та картки відмови у
здійсненні митного оформлення товару,
а не дії митниці, оскільки саме ст. 544
Митного кодексу України визначені
повноваження митних органів щодо
контролю правильності обчислення. Крім
того, рішення митних органів мають
обов'язковий характер для підприємств
і громадян.

ТОВ «ІЕТЕРБІЗНЕССЕРВІС» не довело факт
заподіяння митницею шкоди позивачу в
частині сплати демеріджу.

Демередж (demurrage) - це грошове
відшкодування, що сплачується
контейнеровласнику вантажовласником
за використання контейнера після
закінчення нормативного
(безкоштовного) часу, передбаченого у
договорі морського перевезення
(коносаменті) або в інших угодах, для
здійснення митного оформлення й
організації вивозу контейнеру з порту,
а також (якщо умовами лінії не
передбачений детеншн) для доставки
вантажу на склад одержувача і
повернення порожнього контейнера на
термінал. Демередж обчислюється з дати
приходу судна в порт і по дату
відвантаження контейнера з пору, або по
дату повернення порожнього контейнера
на термінал, зазначений власником
контейнера.

Розмір демереджу визначається угодою
ніяких угод суду надано не було. Не
надано також жодного документу з
інформацією про нормативний час
використання контейнеру та розрахунок
демереджу.

Крім того, позивачем надано до суду
договір на транспортно- експедиторське
обслуговування від 17.01.2012 № 180112/1 в
розділі 11 «Строк договору» якого
зазначено, що він вступає в силу з 01.07.2011
і повністю діє до 31.12.2011.

Таким чином, ані вищевказаний договір
(строк дії якого закінчився), ані акт
наданих послуг, виданий на його
підставі, не можна вважати належними
документами.

Отже, дії посадових осіб митниці
відповідають вимогам чинного митного
законодавства.

З огляду на викладене, враховуючи, що
позивачем не було зазначено та
підтверджено складові митної вартості
товарів, за умов не наведення позивачем
доказів того, що документи, подані ним
для митного оформлення товару є
достатніми чи такими, що у своїй
сукупності не викликають сумнів у
достовірності наданої інформації, не
надання витребуваних відповідачем
документів без зазначення обставин, а
подані ТОВ «ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС»
документи чітко не ідентифікували
оцінюваний товар та містили не
достовірні дані, що не піддавалися
обчисленню, тобто не підтверджували
митну вартість товарів за ціною
договору згідно з вимогами статті 58 МК
України, суд приходить до висновку про
наявність підстав для відмови митним
органом позивачу у визнанні
задекларованої ним митної вартості
товару за основним методом, за
наслідками чого відповідачем
правомірно складено картку відмови
№110100000/2014/00077 від 26.03.14 року в прийнятті
митної декларації за №110100000/2014/207430,
визначивши митну вартість за резервним
методом та прийнято рішення про
коригування митної вартості товару
№110100000/2014/200026/1 від 26.03.2014р.

Частиною другою статті 19 Конституції
України встановлено, що органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частина 1 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства
України встановлює, що кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення, а
ч. 2 ст. 71 цього Кодексу визначає, що в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Згідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Враховуючи наведене та перевіривши дії
відповідача на відповідність
оспорюваних рішень Конституції та
законів України, суд приходить до
висновку, що відповідач при прийнятті
оспорюваних рішень діяв у межах
повноважень та у спосіб, що
передбачений Конституцією і законами
України, обґрунтовано та з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на вищевикладені обставини, у
адміністративного суду відсутні
правові підстави для задоволення
даного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, суд виходить із того, що рішення
прийнято на користь суб'єкта владних
повноважень у зв'язку з чим судові
витрати понесені позивачем не
підлягають стягненню з державного
бюджету відповідно до ч. 2 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12,71,72, 86, 94, 122, 160, 161,
162, 163,167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного
позову Товариства з обмеженою
відповідальністю «ІНТЕРБІЗНЕССЕРВІС»
до Дніпропетровської митниці
Міністерства доходів України про
визнання протиправним та скасування
карток відмови та рішення про
коригування митної вартості товарів -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в порядку та у
строки, встановлені статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Повний текст постанови складено
08 серпня 2014 року

Суддя С.В.
Ніколайчук