Справа № 804/3212/13а
Суддя: Кошіль В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2014 року м. Київ
К/800/34692/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого
Кошіля В.В.

Суддів
Борисенко І.В.

Моторного О.А.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу
Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

на ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.06.2013

та постанову Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2013

у справі № 804/3212/13-а

за позовом Приватної
виробничо-торгівельної фірми
«Кріоліт-Дніпро»

до Лівобережної міжрайонної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби

про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Приватна виробничо-торгівельна фірма
«Кріоліт-Дніпро» звернулась до суду з
позовом про визнання протиправним та
скасування податкового
повідомлення-рішення Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська
Дніпропетровської області Державної
податкової служби від 20.02.2013 № .

Постановою Дніпропетровського
окружного адміністративного суду від
26.03.2013, яка залишена без змін ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 06.06.2013,
позов задоволено, скасовано спірне
податкове повідомлення-рішення, з
підстав протиправності його прийняття.

В касаційній скарзі відповідач просить
скасувати рішення судів першої та
апеляційної інстанцій; прийняти нове
рішення про відмову в задоволенні
позовних вимог, посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
юридичної оцінки обставин справи,
колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню, з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за результатами
проведеної документальної
позапланової невиїзної перевірки ПВТФ
«Кріоліт-Дніпро» з питань дотримання
вимог податкового законодавства при
здійсненні фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Конвент-2007» за
період лютий-квітень 2011 року та жовтень
2011 року та з ФОП ОСОБА_2 за червень 2011
року, складено акт № 520/22/21866583 від 05.02.2013,
в якому зафіксовані порушення: ст. ст.
203, 215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині
недодержання в момент вчинення
правочину вимог, які не спрямовані на
реальне настання наслідків, що
обумовлені ними та суперечать
моральним засадам суспільства; п. 198.2, п.
198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 200.1 ст. 200, п. 201.7, п. 201.4,
п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті
чого завищено податковий кредит за
рахунок включення до складу
податкового кредиту сум податку на
додану вартість у березні-травні 2011
року та листопаді 2011 року від ТОВ
«Консент-2007» та у липні 2011 року від ФОП
ОСОБА_2 на загальну суму 468 873,29 грн., в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість, що підлягає сплаті
до бюджету на загальну суму 468 873,29 грн.

На підставі результатів вказаної
перевірки, 20.02.2013 відповідачем прийнято
податкове повідомлення-рішення №
про збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 523 589 грн., в т.ч.: 468 873
грн. основного платежу та 54 716 грн.
штрафних (фінансових) санкцій.

Матеріалами справи встановлено, що
05.01.2009 між позивачем (покупець) та ТОВ
«Консент-2007» (постачальник) було
укладено договір поставки № 3 ПК,
згідно якого постачальник
зобов'язується в установлений строк
передати у власність покупця продукти
харчування (цукор).

18.05.2011 між позивачем (покупець) та ФОП
ОСОБА_2 (постачальник) було укладено
договір поставки продуктів харчування
(цукор) № 1805-1, згідно якого
постачальник постачає та передає у
власність покупцеві продовольчі
товари, а покупець зобов'язується
прийняти товар та своєчасно здійснити
його оплату на умовах договору.
Загальна сума продажу товару складає 887
400 грн., у т.ч. ПДВ 147 900 грн.

Факт виконання умов зазначених
договорів судами встановлено з
підтвердженням матеріалів справи, а
саме: рахунками-фактури, видатковими
накладними, товарно-транспортними
накладними, податковими накладними та
виписками банків по рахункам позивача
про сплату ТОВ «Консент-2007» та ФОП
ОСОБА_2 вартості товару, відповідно,
договором № 1411 від 01.04.2011 про надання
ТОВ «Афінас-11» ФОП ОСОБА_2 послуг по
наданню транспортних засобів,
експедируванню та організації
завантаження, розвантаження та інших
допоміжних робіт, пов'язаних з
доставкою товару, заявок до договору №
1411 від 01.04.2011 про відвантаження цукру.

Подальше використання отриманого від
зазначених контрагентів товару у межах
власної господарської діяльності
позивача підтверджено доказами
інвентаризації основних засобів,
звітами про обсяг виготовленої
продукції, реєстрами виданих та
отриманих податкових накладних,
сертифікатами відповідності на
вироблену продукцію.

Відповідно до своєї господарської
діяльності позивач здійснює
виробництво під власною торгівельною
маркою «Клим» кондитерських виробів,
має виробничі потужності: приміщення,
обладнання для здійснення
господарської діяльності, отриманий за
спірними договорами цукор
використовувався позивачем у
виробництві власної продукції.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
попередніх інстанцій виходили з
наступного, з чим погоджується суд
касаційної інстанції.

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового
кодексу України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з розділом V
цього Кодексу.

Відповідно до абз. «а» п. 198.1 ст. 198 цього
Кодексу Право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Згідно з вимогами п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України
Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Не відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті 201
цього Кодексу. У разі коли на момент
перевірки платника податку органом
державної податкової служби суми
податку, попередньо включені до складу
податкового кредиту, залишаються не
підтвердженими зазначеними цим
пунктом документами, платник податку
несе відповідальність відповідно до
цього Кодексу (п. 198.6 ст. 198 ПК України).

Згідно з п. п. 201.1, 201.4, 201.6, 201.10 ст. 201
Податкового кодексу України платник
податку зобов'язаний надати покупцю
(отримувачу) на його вимогу підписану
уповноваженою платником особою та
скріплену печаткою податкову накладну.
Податкова накладна виписується у двох
примірниках у день виникнення
податкових зобов'язань продавця.
Оригінал податкової накладної
видається покупцю, копія залишається у
продавця товарів/послуг. Податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Податкова накладна
видається платником податку, який
здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для отримання права
сформувати податковий кредит із сум
податку на додану вартість, сплачених в
ціні придбаного товару, платник ПДВ
повинен мати податкові накладні,
видані на реально отриманий товар,
призначений для використання у своїй
господарській діяльності, що в даному
випадку судами обох інстанцій
встановлено з підтвердженням
матеріалів справи.

Зважаючи на вказані обставини,
відсутність порушень норм
матеріального та процесуального права,
висновок судів першої та апеляційної
інстанцій про задоволення позовних
вимог є вірним, а касаційна скарга
відповідача - необґрунтованою та такою,
що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 2201, 223, 224, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Лівобережної
міжрайонної державної податкової
інспекції м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області Державної податкової служби
відхилити.

Ухвалу Дніпропетровського
апеляційного адміністративного суду
від 06.06.2013 та постанову
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 26.03.2013
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
постановлення та може бути переглянута
Верховним Судом України у випадках,
встановлених Кодексом
адміністративного судочинства
України.

Головуючий В.В. Кошіль Судді І.В.
Борисенко О.А. Моторний