Справа № 826/10187/14
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2014-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючої судді
Кузьменко А.І., при секретарі Яцюті М.С.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Софіта
Компані»доДержавної податкової
інспекції у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києвіпро визнання
протиправним та скасування рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість,
зобов'язання вчинити певні дії, за
участю представників сторін:
від позивача - Стадницька Р.Я.,
від відповідача - Декань М.І.,
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 14 серпня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Софіта Компані»
(далі по тексту - позивач, ТОВ «Софіта
Компані») звернулось до Окружного
адміністративного суду міста Києва з
адміністративним позовом до Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві (далі по
тексту - ДПІ у Голосіївському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві), в якому просить
визнати протиправним та скасувати
рішення про анулювання свідоцтва
№200154234 про реєстрацію платника податку
на додану вартість за ініціативою
платника, а також зобов'язати ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві внести відповідний запис у
реєстр платників податку на додану
вартість про чинність свідоцтва
№200154234.

Ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 17 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі та призначено
її до судового розгляду на 23 липня 2014
року.

У судове засідання, призначене на 23
липня 2014 року, з'явився представник
позивача. Представник відповідача до
суду не з'явився, про день, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, причини неявку суду не
повідомив, витребувані ухвалою
Окружного адміністративного суду
міста Києва від 17 липня 2014 року
документи не надав, що стало підставою
для відкладення розгляду справи на 30
липня 2014 року.

У судове засідання 30 липня 2014 року
з'явився представник позивача, який
наполягав на задоволенні позову, та
представник відповідача, який проти
задоволення позову заперечував.

У порядку частини 4 статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства України
представники сторін надали суду
клопотання про розгляд справи у
порядку письмового провадження, що
стало підставою для постановлення
судом 30 липня 2014 року ухвали про
перехід до розгляду справи в
письмовому провадженні та зобов'язання
представника відповідача подати
витребувані судом документи.

05 серпня 2014 року через канцелярію
Окружного адміністративного суду
міста Києва представником відповідача
подано витребувані ухвалою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
17 липня 2014 року документи.

За результатами ознайомлення з
наданими представником відповідача
документами, представником позивача 08
серпня 2014 року через канцелярію суду
подано письмові заперечення та
клопотання про призначення
почеркознавчої та технічної
експертизи.

Проаналізувавши документи, подані
представником відповідача, а також
враховуючи необхідність вирішення
питання щодо призначення експертиз,
ухвалою Окружного адміністративного
суду міста Києва від 11 серпня 2014 року
справу призначено до судового розгляду
на 14 серпня 2014 року.

У судовому засіданні 14 серпня 2014 року
представник позивача наполягав на
задоволенні позову. Представник
відповідача проти задоволення позову
заперечував. За наслідками розгляду
клопотання представника позивача про
призначення почеркознавчої та
технічної експертизи протокольною
ухвалою у його задоволенні відмовлено.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, Окружний
адміністративний суд міста Києва
встановив наступне.

ТОВ «Софіта Компані» зареєстровано як
юридичну особу 04 грудня 2013 року, про що
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців внесено відповідний запис.

Відповідно до копії свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №200154234, з 01 січня 2014 року ТОВ
«Софіта Компані» зареєстровано
платником податку на додану вартість.

У травні 2014 року позивачу з інформації,
оприлюдненої на веб-сайті центрального
органу виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізацію державної
податкової і митної політики, стало
відомо, що податковим органом
анульовано реєстрацію ТОВ «Софіта
Компані» як платника ПДВ з 31 березня 2014
року за ініціативою самого платника із
зазначенням причини - є платником
єдиного податку за стовкою без ПДВ.

Посилаючись на відсутність законних
підстав для прийняття рішення про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, а саме не
подання ТОВ «Софіта Компані» заяви про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, товариство
звернулось з відповідним позовом до
суду.

Надаючи правову оцінку позовним
вимогам, суд приходить до наступного.

Починаючи з 01 січня 2011 року спеціальним
законом, що регулює відносини, які
виникають у сфері справляння податків
і зборів, зокрема, визначає вичерпний
перелік податків та зборів, що
справляються в Україні, та порядок їх
адміністрування, платників податків та
зборів, їх права та обов'язки,
компетенцію контролюючих органів,
повноваження і обов'язки їх посадових
осіб під час здійснення податкового
контролю, а також відповідальність за
порушення податкового законодавства є
Податковий кодекс України від 02.12.2010р.
№2755-VI з наступними змінами та
доповненнями у редакції на час
виникнення спірних правовідносин (далі
по тексту - ПК України).

Анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість
врегульовано положеннями статті 184
названого Кодексу.

Так, пунктом 184.1 статті 184 ПК України
закріплено, що реєстрація діє до дати
анулювання реєстрації платника
податку, яка проводиться шляхом
виключення з реєстру платників податку
і відбувається у випадках, зазначених у
підпунктах «а»-«з» цього пункту.

Згідно з пунктом 184.2 названої статті
анулювання реєстрації на підставі,
визначеній у підпункті «а» пункту 184.1
цієї статті, здійснюється за заявою
платника податку, а на підставах,
визначених у підпунктах «б» - «з»
пункту 184.1 цієї статті, може
здійснюватися за заявою платника
податку або за самостійним рішенням
відповідного контролюючого органу.

Анулювання реєстрації здійснюється на
дату:

- подання заяви платником податку або
прийняття рішення контролюючим
органом про анулювання реєстрації;

- зазначену в судовому рішенні;

- припинення дії договору про спільну
діяльність, договору управління
майном, угоди про розподіл продукції
або закінчення строку, на який утворено
особу, зареєстровану як платник
податку;

- що передує дню втрати особою статусу
платника податку на додану вартість.

При цьому датою анулювання реєстрації
платника податку визначається дата, що
настала раніше.

У той же час, згідно з пунктом 184.3 статті
184 ПК України, контролюючий орган
анулює реєстрацію особи як платника
податку, що подав заяву про анулювання
реєстрації, тільки якщо встановить, що
вона відповідає вимогам пункту 184.1 цієї
статті.

У разі відсутності законних підстав
для анулювання реєстрації
контролюючий орган протягом 10
календарних днів після надходження
заяви платника податку про анулювання
реєстрації подає такому платникові
податку вмотивовану письмову відмову в
анулюванні реєстрації з поясненнями із
зазначеного питання.

Відповідно до пункту 184.10 статті 184 ПК
України про анулювання реєстрації
платника податку контролюючий орган
зобов'язаний письмово повідомити особу
протягом трьох робочих днів після дня
анулювання такої реєстрації.

Аналогічні норми закріплені у
Положенні про реєстрацію платників
податку на додану вартість,
затвердженому наказом Міністерства
фінансів України від 07.11.2011р. №1394,
зареєстрованому в Міністерстві
юстиції України 29.11.2011р. за №1369/20107 (далі
по тексту - Положення №1394).

У той же час, підпунктом 5.3.1 пункту 5.3.
розділу V названого Положення
закріплено, що для анулювання
реєстрації платник податку на додану
вартість подає до податкового органу
за місцем перебування на обліку заяву
про анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість за формою №
3-ПДВ (додаток 5).

Разом із поданням такої заяви платник
податку на додану вартість
зобов'язаний повернути податковому
органу Свідоцтво та всі засвідчені
копії Свідоцтва. Якщо такі додатки
відсутні, то податковий орган не
приймає до розгляду заяву про
анулювання реєстрації.

Перевіряючи дотримання відповідачем
наведених вище положень податкового
законодавства, суд звертає увагу на те,
що до заяви ТОВ «Софіта Компані» про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість за формою №
3-ПДВ, оригінал якої оглянутий судом під
час розгляду справи, не додано
свідоцтво платника податку на додану
вартість №200154234, що виключало
прийняття такої заяви до розгляду.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно
з інформацією, внесеною до заяви про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, копія якої
міститься у матеріалах справи, в
порушення вимог пункту 184.4 статті 184 ПК
України та підпункту 5.3.2. пункту 5.3.
розділу V Положення №1394, рішення про
анулювання реєстрації за заявою
платника ПДВ прийнято через півтора
місяці після ніби-то подання заяви про
анулювання реєстрації платника
податку на додану вартість, а в
порушення вимог пункту 184.10 статті 184 ПК
України та підпункту 5.3.2.2 підпункту 5.3.2.
пункту 5.3. розділу V Положення №1394
відсутні будь-які докази на
підтвердження здійснення податковим
органом письмового повідомлення особи
про прийняття відповідного рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку про порушення відповідачем
порядку анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
визначеного нормами податкового
законодавства, що є підставою для
визнання рішення про анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість протиправним та його
скасування.

Розглядаючи вимоги ТОВ «Софіта
Компані» щодо зобов'язання ДПІ у
Голосіївському районі ГУ Міндоходів у
м. Києві внести до Реєстру платників
податку на додану вартість запис про
чинність свідоцтва №200154234, суд
приходить до наступного.

Відповідно до пункту 5.2 розділу V
Положення №1394 анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість
здійснюється шляхом виключення
платника податку на додану вартість з
Реєстру. Свідоцтво про реєстрацію
платника податку вважається
анульованим з дати анулювання
реєстрації платника податку.

У той же час, підпунктом 5.6.1 пункту 5.6
названого розділу закріплено, що
підставою для внесення до Реєстру
запису про відміну анулювання
реєстрації, що відбулась за
ініціативою податкового органу, є
рішення суду, яке набрало законної
сили, або рішення податкового органу
про скасування рішення про анулювання
реєстрації платника ПДВ під час
адміністративного оскарження. Рішення
із копіями відповідних документів
направляються до центрального органу
державної податкової служби для
внесення відповідних змін до Реєстру.

З огляду на відсутність у Положенні
№1394 правової норми, яка б
врегульовувала питання щодо внесення
до Реєстру запису про відміну
анулювання реєстрації, що відбулась з
порушенням визначеного податковим
законодавством порядку прийняття
рішення про анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість,
керуючись положеннями частини 7 статті
9 Кодексу адміністративного
судочинства України, якими передбачена
можливість у разі відсутності закону,
що регулює відповідні правовідносини,
застосування судом закону, що регулює
подібні правовідносини (аналогія
закону), з метою повного захисту прав та
інтересів позивача, в силу приписів
частини 2 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
можливість постановлення рішення про
зобов'язання ДПІ у Голосіївському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві вчинити
дії щодо внесення до Реєстру платників
податку на додану вартість запису про
відміну анулювання реєстрації
платника податку на додану вартість -
ТОВ «Софіта Компані» після набрання
рішенням суду законної сили.

Частиною 1 статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що суд при вирішенні справи
керується принципом законності,
відповідно до якого: 1) суд вирішує
справи відповідно до Конституції та
законів України, а також міжнародних
договорів, згода на обов'язковість яких
надана Верховною Радою України; 2) суд
застосовує інші нормативно-правові
акти, прийняті відповідним органом на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно із частиною 1 статті 69 Кодексу
адміністративного судочинства України
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Відповідно до статті 70 Кодексу
адміністративного судочинства України
належними є докази, які містять
інформацію щодо предмету доказування.
Суд не бере до розгляду докази, які не
стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися ніякими іншими
засобами доказування, крім випадків,
коли щодо таких обставин не виникає
спору.

Частиною 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Доказів, які б спростовували доводи
позивача, відповідач суду не надав.

Оцінивши докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, та враховуючи всі
наведені обставини, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає позовні вимоги обґрунтованими,
а позов таким, що підлягає частковому
задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
статтями 69, 70, 71, 158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та
скасувати рішення Державної
податкової інспекції у Голосіївському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві про
анулювання з 31 березня 2014 року
реєстрації платника податку на додану
вартість - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіта Компані»,
якого згідно свідоцтва №200154234, з 01
січня 2014 року зареєстровано як
платника податку на додану вартість.

3. Зобов'язати Державну податкову
інспекцію у Голосіївському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві вчинити дії щодо внесення
до Реєстру платників податку на додану
вартість запису про відміну анулювання
реєстрації платника податку на додану
вартість - Товариства з обмеженою
відповідальністю «Софіта Компані» з
урахуванням висновків суду.

4. У решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили
відповідно до статті 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими статтями 185-187 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя
А.І. Кузьменко