Справа № 511/1469/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 511/1469/14-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції:
Гринчак С.І.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді -
Джабурія О.В.

суддів -
Бітова А.І.

- Крусяна А.В.

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
апеляційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області на постанову Роздільнянського
районного суду Одеської області від 30
липня 2014 року у справі за позовом
ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду
України в Роздільнянському районі
Одеської області, третя особа -
Котовське вагонне депо Одеської
залізниці, про визнання рішення
нечинним та зобов'язання вчинити певні
дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із
вказаним адміністративним позовом та
просив суд визнати рішення управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області № 13 від 26 лютого 2014 року про
відмову в призначенні пенсій
протиправним, та визнати його нечинним,
та зобов'язати призначити пенсію на
пільгових умовах і повернути виплати
пенсії. Свої позовні вимоги ОСОБА_2
мотивує тим, що згідно трудової книжки,
книги наказів, він працював машиністом
котельні на вугіллі та сланці, в тому
числі зайнятий на видаленні золи в
період з 01.07.1985 року (наказ № 394 від
28.06.1985 року) по 01.11.1996 року (наказ № 235 від
04.11.1996 року), виконував роботу по
опалюванню приміщень котлами на
твердому палеві високого тиску. Згідно
Наказу Котовського вагонного депо
Одеської залізниці від 26.02.1993 року № 46
було створено комісію по атестації
робочих місць і умовах проведення
атестації у відповідності до телеграми
президента Укрзалізниці від 29.01.1993 року
і Постанови Кабінету міністрів України
від 01.08.1992 року. На основі переліку
робочих місць, виробництв, робіт,
професій і посад працівників вагонного
депо, якім підтверджено право на
пільгове пенсійне забезпечення по
списках № 1 і № 2, до списку № 2 від 12.05.1994
року, віднесено професію і посаду
машиніста кочегара котельної
установки, також є в наявності карта
умов праці, де відображено, що згідно
списку № 2 провадяться доплати 8%,
додаткові відпустки 12 діб,
кисломолочні продукти, інше. В березні
2013 року йому виповнилося 55 років і
згідно п. «б» ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» він подав
документи (трудову книжку, довідки,
виписки атестації та інших) до
управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області для оформлення пенсії за віком
при неповному пільговому стажі за
списком № 2 зі зниженням пенсійного
віку та таку пенсію йому було
призначено і він отримував пенсію по
липень 2013 року. В подальшому управління
Пенсійного фонду України Одеської
області почало проводити перевірку
документів, але він про це повідомлений
не був, виплату пенсії було зупинено.
Пенсію, яка йому була призначена, він не
отримував з серпня 2013 року (за серпень
2013 року пенсію не отримав), та 07.05.2014
року він був повідомлений про відмову в
призначенні пенсії, отримавши в
управління Пенсійного фонду України
Роздільнянського району Одеської
області рішення № 13 від 26.02.2014 року про
відмову у призначенні пенсії, де
вказано, що до Котовського ПФУ
направлялось три запити про
витребування необхідних документів, в
одному з них витребувались наряди на
відвантаження вугілля та сланцю. У
відповіді зазначено, що умови праці
машиніста (кочегара) котельних на
пункті технічного обслуговування
вагонів станції Роздільна-Сортувальна
з 01.07.1985 року по 31.10.1996 року не
змінювалися та наряди на відвантаження
вугілля та сланцю зберігаються на
підприємстві 3 роки, тому на даний час
наряди на підприємстві відсутні. Тобто
в основу для відмови взятий факт
відсутності нарядів на відвантаження
вугілля для котельної, хоча надано
атестацію, трудову книжку та Довідку
(додаток № 5 до Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній). Також довідка по Додатку
№ 5 оформлена належним чином на
підставі постанови Кабінету Міністрів
України № 162 від 11.03.1994 року, підстави
Книга наказів, особова справа, особова
картка П-2, зазначено, що була проведена
атестація від 16.05.1996 року. Позивач
вважає таке рішення управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області про відмову протиправним і
тому просить суд визнати його не
чинним.

В судовому засіданні представник
позивача, яка діяла за довіреністю -
ОСОБА_3 підтримала адміністративний
позов повністю та просила його
задовольнити з підстав, викладених у
позові.

Представник відповідача - ОСОБА_4, яка
діяла на підставі довіреності №257/07 від
14.01.2014 року в судовому засіданні
просила відмовити в задоволені
адміністративного позову в повному
обсязі, з підстав наведених в письмових
запереченнях, наданих суду.

Представник третьої особи Котовського
вагонного депо Одеської залізниці -
Охріменко Л.А. з позовними вимогами
ОСОБА_2 згодна в повному обсязі і в
своїх поясненнях зазначила, що ОСОБА_2
дійсно працював машиністом котельні на
вугіллі та сланці, в тому числі був
зайнятий і на видаленні золи, оскільки
кочегари самі повинні чистити котли.
Надала суду технічну характеристику
котлів та їх схему, з яких вбачається,
що котли, на яких працював ОСОБА_2
виробляють пар і гарячу воду, а в деяких
випадках і електроенергію для
виробничих потреб.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 30 липня 2014
року позов задоволено. Визнано
нечинним та скасовано Рішення №13
управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області від 26 лютого 2014 року про
відмову ОСОБА_2 у призначенні пенсій.
Зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в Роздільнянському
Одеської області призначити ОСОБА_2
пенсію на пільгових умовах по Списку №2
та повернути виплати пенсії.

Не погодившись з таким рішенням
управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області звернулося з апеляційною
скаргою на зазначену постанову,
просить її скасувати та ухвалити нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
адміністративного позову ОСОБА_2
повністю.

Згідно до вимог п.2 ч.1 ст.197 КАС України
суд апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, оскільки у судове
засідання не прибули сторони, які
беруть участь у справі, про те про
розгляд справи були належним чином
повідомлені.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що згідно паспорту серії
КК 592447, виданого Роздільнянським РВ
УМВС України в Одеській області 09.09.2001
року, громадянину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
виповнилося 55 років (а.с.6-7). 24.04.2013 року
позивач звернувся до відповідача із
заявою про призначення пенсії за віком
на пільгових умовах відповідно до п.
«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» (а.с.47). За
наявності трудової книжки, довідок,
виписок атестації робочих місць,
управління Пенсійного фонду України
призначило ОСОБА_2 пенсію за віком при
неповному пільговому стажі за Списком
№2 виробництв, робіт, професій, посад і
показників, яку він отримував по липень
2013 року. Цей факт підтверджується
Протоколом №1/96 від 21.06.2013 року (а.с. 46) та
Довідкою управління Пенсійного фонду
України в Роздільнянському районі №1266
від 15.05.2014 року (а.с. 20). Згідно Рішення
№13 від 26 лютого 2014 року ОСОБА_2
відмовлено у призначенні пенсії на
пільгових умовах, оскільки відсутні
документи, які підтверджують, що ОСОБА_2
працював машиністом (кочегаром)
котельних (на вугіллі й сланцю), у тому
числі на видалені золи (а.с. 8).

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України,
до адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення адміністративного позову,
виходячи з наступного.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Вимогами ч. 2 ст. 17 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» визначено, що довідки про
заробітну плату видаються
підприємством, установою чи
організацією, де працювала особа, яка
звертається за пенсією.

Згідно до вимог ст. 62 Закону України
«Про пенсійне забезпечення», пп.1, 2
Порядку підтвердження наявного стажу
для призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
і серпня 1993 року №637 (Порядок 637),
основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка, а в разі
відсутності її чи відповідних записів
у ній наявність трудового стажу
підтверджується в порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України. За відсутності трудової
книжки або відповідних записів у ній
трудовий стаж встановлюється на
підставі інших документів, виданих за
місцем роботи, служби, навчання, а також
архівними установами. У разі коли
документи про трудовий стаж не
збереглися, підтвердження трудового
стажу здійснюється органами
Пенсійного фонду на підставі показань
свідків.

Пунктом «б» ч.1 ст.13 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» визначено, що
на пільгових умовах мають право на
пенсію за віком, незалежно від місця
останньої роботи, працівники, зайняті
повний робочий день на інших роботах із
шкідливими і важкими умовами праці, - за
списком №2 виробництв, робіт, професій,
посад і показників, затвердженим
Кабінетом Міністрів України, і за
результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і
при стажі роботи не менше 25 років, з них
не менше 12 років 6 місяців на зазначених
роботах.

Пунктом 786 розділу XXXIII «Загальні
професії» Списку №2, затвердженого
постановою КМУ від 11.03.1994 року №162
передбачені машиністи (кочегари)
котельних (на вугіллі й сланці), у тому
числі зайняті на видалені золи.

Відповідно до довідки про
підтвердження наявного трудового
стажу для призначення пенсії за
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній №528 від 08.04.2013
року ОСОБА_2 працював повний робочий
день у вагонному депо Котовськ ДП
«Одеська залізниця» за період з 01.07.1985
року по 01.11.1996 року та виконував роботу
по опаленню приміщень котлами на
твердому палеві високого тиску за
посадою машиніст котельні вугіллі та
сланці, в тому числі зайнятий на
видалені золи, що передбачено Списком
№ 2 (а.с. 11).

Згідно з приписами пункту 3 Порядку
застосування Списків №1 і №2
виробництв, робіт, професій, посад і
показників при обчисленні стажу
роботи, що дає право на пенсію за віком
на пільгових умовах, затвердженого
наказом Міністерства праці та
соціальної політики України від 18.11.2005
року за №383, при визначенні права на
пенсію за віком на пільгових умовах,
застосовуються Списки, що чинні на
період роботи особи. При цьому до
пільгового стажу зараховується весь
період роботи на відповідних посадах
або за професіями, незалежно від дати
внесення цієї посади чи професії до
Списків.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1, ОСОБА_2
працював машиністом котельні на
вугіллі та сланці, в тому числі
зайнятий на видалені золи в період з
01.07.1985 року (наказ № 394 від 28.06.1985 року) по
01.11.1996 року (наказ № 235 від 04.11.1996 року),
виконував роботу по опалюванню
приміщень котлами на твердому палеві
високого тиску (а.с. 9-10).

В період роботи ОСОБА_2 з 01.07.1985 року по
01.11.1996 року чинним був Список №2,
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 11.03.1994 року №162.

Пунктом 786 розділу XXXIII «Загальні
професії» Списку №2, затвердженого
постановою КМУ від 11.03.1994 року №162
передбачені машиністи (кочегари)
котельних (на вугіллі й сланці), у тому
числі зайняті на видалені золи.

Пунктом 2 Порядку визначено, що під
повним робочим днем слід вважати
виконання робіт в умовах, передбачених
Списками, не менше 80 відсотків робочого
часу, встановленого для працівників
даного виробництва, професії чи посади,
з урахуванням підготовчих, допоміжних,
поточних ремонтних робіт, пов'язаних з
виконанням своїх трудових обов'язків.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку
проведення атестації робочих місць за
умовами праці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року №442, відповідальність за
своєчасне та якісне проведення
атестації покладається на керівника
підприємства, організації.

Колегією суддів встановлено, що згідно
Наказу Котовського вагонного депо
Одеської залізниці від 26.02.1993 року № 46
було створено комісію по атестації
робочих місць і умовах проведення
атестації у відповідності до телеграми
президента Укрзалізниці від 29.01.1993 року
і Постанови Кабінету Міністрів України
від 01.08.1992 року (а.с. 12).

З виписки із протоколу дослідження
факторів виробничої середи в котельній
цеха ремонту, ПТО АРВ, ПТО ст. Котовськ
від 24.03.1994 року вбачається, що
гігієнічна оцінка праці на робочому
місці машиніста-кочегара котельної
установки відноситься до 3-го класу
шкідливих та опарних умов праці,
підтвердження права на пільгове
пенсійне забезпечення підтверджується
(а.с. 13,14).

Згідно розділу V «Пільги і компенсації»
Картки умов праці по цеху ремонту ПТО
АРВ ст. Котовськ Котовського вагонного
депо, особи, займані на посаді
машиніста-кочегара котельної
установки пенсійно забезпечуються по
Списку №2, отримують доплати 8%,
забезпечуються додатковою відпусткою
12 днів та отримують кисломолочні харчі
(а.с. 15).

В судовому засіданні суду першої
інстанції також встановлено та
підтверджено поясненнями свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 факт того, що
ОСОБА_2 працював кочегаром повний
робочий день та виконував роботу по
опаленню приміщень котлами на твердому
палеві високого тиску, а також те, що
він був зайнятий на видалені золи,
тобто особисто прочищав котли від золи.
Крім цього свідки зазначили, що
котельна, яку обслуговував ОСОБА_2 була
призначена для виробничих потреб,
оскільки виробляла пар і гарячу воду.
Крім того, свідки пояснили, що ОСОБА_2 за
шкідливі умови праці отримував від
держави спецхарчування та спецодяг.

Колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги стосовно
того, що неможливість призначення
пенсії на пільгових умовах за Списком
№2, яка виникла із-за неправильного
оформлення первинних документів
ОСОБА_2, а саме в довідці та у висновках
проведеної атестації робочих місць
невірно зазначена посада, яку обіймав
позивач, замість професії, яка
передбачена Списком №2 «машиніст
(кочегар котельних (на вугіллі й
сланцю), у тому числі зайняті на
видалені золи» зазначено «машиніст
котельні на вугіллі та сланцю, в тому
числі зайнятий на видалені золи»,
оскільки неправильність написання
посади відповідальними працівниками
Котовського вагонного депо Одеської
залізниці не може позбавляти позивача
його конституційного права на
соціальний захист щодо вирішення
питань про право на пенсію за віком на
пільгових умовах.

Також, колегія суддів не погоджується з
доводами апеляційної скарги про те, що
відсутність у Котовському вагонному
депо Одеської залізниці нарядів на
відвантаження вугілля й сланцю, дає
підстави вважати, що ОСОБА_2 не працював
в котельних на вугіллі й сланцю,
оскільки це спростовується
поясненнями свідків.

Отже, допитаний в судовому засіданні
суду першої інстанції свідок ОСОБА_6
пояснив, що один раз на місяць з
Донецьку прямим призначенням
прибували вагони з вуглем, приблизно по
50-60 т., з вугіллям самої низької якості.
Вугілля призначалося для опалювання.
Рознарядки на відвантаження вугілля
були необхідні тільки для
відвантаження вагонів та для
звітності, після чого вони на
підприємстві не зберігалися, так як не
були документами суворої звітності.

Таким чином, на підставі наведеного,
колегія суддів вважає вірним висновок
суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2
має право на пільгове пенсійне
забезпечення, оскільки працював в
виробничих котельних вугіллі й сланцю,
які виробляють пар і гарячу воду, а
також був зайнятий на видаленні золи,
тому рішення ПФУ №13 про відмову у
призначенні пенсії ОСОБА_2 є
неправомірним.

Також колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції вірно дійшов висновку
про те, що необхідно зобов'язати
управління Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі призначити
ОСОБА_2 пенсію на пільгових умовах за
Списком №2 та повернути виплати такої
пенсії.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Роздільнянському районі Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 30 липня 2014
року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.І. Бітов

Суддя:
А.В. Крусян