Справа № 806/3240/14
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Житомир справа № 806/3240/14

час прийняття: 14 год. 00 хв.
категорія 6.3

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Попової О. Г.,

за участі секретаря Слісарчука Б.Я.,

за участі представника позивача
ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участі представника відповідача
Михнюк Я..В.,

за участі третьої особи ОСОБА_4

за участі представника третьої особи
ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом ОСОБА_6 до Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог: ОСОБА_4, ОСОБА_7 про скасування
реєстрації декларації,

встановив:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом в
якому просить скасувати реєстрацію
декларації про готовність об"єкта до
експлуатації після реконструкції
ОСОБА_4 власної частини житлового
будинку з розширенням за рахунок
прибудови по АДРЕСА_1 об"єкта 1110.3 другої
категорії складності, подану до
Інспекції архітектурно-будівельного
контролю у Житомирській області з
лютого 2012 року. В обгрунтування
заявлених позовних вимог зазначила, що
відповідачем здійснено спірну
реєстрацію без відповідних дозвільних
документів, що є порушенням чинного
законодавства.

В судовому засіданні представники
позивача позов підтримали в повному
обсязі та просили його задовольнити з
підстав викладених в позовній заяві.

Представник Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області проти
задоволення позовних вимог заперечила
з підстав викладених в письмових
запереченнях щодо позову.

Третя особа ОСОБА_4 проти задоволення
позовних вимог заперечив з підстав
викладених в письмових запереченнях
щодо позову.

Представник ОСОБА_4 просив відмовити в
задоволенні позовних вимог.

Третя особа ОСОБА_7 в судове засідання
не з"явилась. Про розгляд справи
повідомлена вчасно та належним чином.
Причини неявки суду не відомі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, третьої особи та представника
третьої особи, дослідивши матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України;

2) з використанням повноваження з метою,
з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням
усіх обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності
перед законом, запобігаючи всім формам
дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія);

9) з урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Судом встановлено, що на праві спільної
часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 належить будинковолодіння
АДРЕСА_1 за яким закріплено земельну
ділянку площею 0, 1907 га.

Згідно рішення 27 сесії Житомирської
міської ради 5 скликання від 06.11.2008 року
№ 777, ОСОБА_4 передано у власність для
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд земельну ділянку площею 0,0759 га
по АДРЕСА_1 та надано в довгострокову
оренду, терміном на 5 років, земельну
ділянку площею 0,0070 га за зазначеною
адресою.

На підставі вищевказаного рішення
ОСОБА_4 Виконавчим комітетом
Житомирської міської ради видано
державний акт на право власності на
земельну ділянку від 28.11.2008 року за
№55 (а.с.61).

Статтею 29 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) встановлено
обов"язок фізичної або юридичної особи,
яка має намір щодо забудови земельної
ділянки, що перебуває у власності або
користуванні такої особи, здійснювати
проектування об'єкта будівництва.

За заявою ОСОБА_8 приватним
підприємством "Ідеал-Центр" під
керівництвом головного архітектора
проекту ОСОБА_9 було розроблено та
видано на затвердження ОСОБА_4
(Замовнику) проект реконструкції
об"єкта "Реконструкція власної частини
житлового будинку АДРЕСА_1". Дана
обставина підтверджується листом ПП
""Ідеал-Центр" від 28.08.2014 за вих. №11,
наданим на запит суду (а.с.160) та
проектом реконструкції власної
частини житлового будинку АДРЕСА_1
(а.с.165-181).

Відповідно до п. 2 Порядку виконання
будівельних робіт, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 13.04.2011 року №466, будівельні роботи
можуть виконуватись замовником після
отримання документу, що посвідчує
право власності чи користування
земельною ділянкою та повідомлення про
початок виконання будівельних робіт
відповідно до переліку об"єктів,
будівництво яких здійснюється після
надіслання повідомлення про початок
виконання будівельних робіт.

Суд вважає за необхідне зазначити, що
відповідно до вказаного Порядку
надання будь-яких документів до
повідомлення не передбачено.

Встановлено, що ОСОБА_4 подано до
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Житомирській області повідомлення про
початок виконання будівельних робіт по
реконструкції власної частини
житлового будинку з розширенням за
рахунок прибудови та надбудови по
АДРЕСА_1, яке зареєстровано за №
ЖТ4 від 23.01.2012 року (а.с.5).

Частиною 6 ст. 31 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(в редакції чинній на момент виникнення
спірних правовідносин) передбачено, що
проектна документація на будівництво
об'єктів не потребує погодження
державними органами, органами
місцевого самоврядування, їх
посадовими особами, юридичними
особами, утвореними такими органами.

Відповідно до ч.1 ст. 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності", прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів, що
належать до I - III категорій складності,
та об'єктів, будівництво яких
здійснювалося на підставі
будівельного паспорта, здійснюється
шляхом реєстрації органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації.

З аналізу зазначеної норми права
встановлено, що реєстрації декларації
про готовність об'єкта до експлуатації
здійснюється шляхом прийняття в
експлуатацію закінчених будівництвом
об'єктів, що належать до I - III категорій
складності або об'єктів, будівництво
яких здійснювалося на підставі
будівельного паспорта.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" віднесення об'єкта
будівництва до тієї чи іншої категорії
складності здійснюється проектною
організацією і замовником будівництва.

Згідно проектної документації,
розробленої ПП "Ідеал - центр", спірний
об"єкт відноситься до ІІ категорії
складності (а.с.170), а тому здійснення
реконструкції такого об"єкту за
наявності будівельного паспорту, не
грунтується на законних підставах.

Встановлено, що ОСОБА_4 03.02.2012 року
подано до Інспекції декларацію про
готовність об"єкта до експлуатації на
об"єкт будівництва: "Реконструкція
власної частини житлового будинку
АДРЕСА_1", яка була зареєстровано
відповідачем 07.02.2012 року за №ЖТ 5
(а.с.6-8).

Згідно п. 10 вказаної Декларації,
дозвільним документом зазначено
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт № ЖТ4 від 23.01.2012
року. Пунктом 11 Декларації визначено
дату початку будівництва: "січень 2012
року" та дату закінчення будівництва:
"лютий 2012 року". В пункті 7 Декларації
зазначена інформація про генерального
проектувальника, а саме: Приватне
підприємство "Ідеал-центр".

Відповідно до ч. 6 ст. 39 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" (в редакції чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин), Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю
відмовляє у реєстрації декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
якщо така декларація подана чи
оформлена з порушенням встановлених
вимог.

Водночас форма декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
порядок її подання і реєстрації
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів
України, від 13.04.2011 року № 461 "Питання
прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів" (в редакції
чинні на момент виникнення спірних
правовідносин) передбачено, що
Замовник (його уповноважена особа)
подає особисто або надсилає
рекомендованим листом з описом
вкладення до Інспекції два примірники
декларації за формою згідно з додатком
1.

Один примірник декларації після
проведення реєстрації повертається
замовнику, а другий - залишається в
Інспекції, яка її зареєструвала.

Інспекція перевіряє протягом десяти
робочих днів з дати подання
(надходження) до неї декларації повноту
даних, зазначених у ній, та реєструє
декларацію.

У разі коли декларація подана чи
оформлена з порушенням установлених
вимог, Інспекція повертає її на
доопрацювання з обґрунтуванням
підстав повернення у строк,
передбачений для її реєстрації.

Отже, вищевказаним нормативними
документами не передбачено подання
Замовником до Інспекції будь - яких
інших документів, окрім двох
примірників декларації про готовність
об"єкта до експлуатації.

За таких обставин, судом встановлено,
що відповідачем в межах наданих
повноважень та у спосіб, передбачений
законодавством, зареєстровано
декларацію про готовність об"єкта до
експлуатації після реконструкції
ОСОБА_4 власної частини житлового
будинку з розширенням за рахунок
прибудови по АДРЕСА_1 об"єкта 1110.3 другої
категорії складності.

Щодо посилання позивача на пункт 29
Порядку прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об"єктів, який
зареєстрований постановою Кабінету
Міністрів України від 13 квітня 2011 року
№461, то суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що на момент
здійснення спірної реєстрації,
зазначена постанова не містила п. 29, при
цьому положення зазначеного порядку
доповнено п. 28 та п.29, лише 30 жовтня 2013
року згідно з постановою Кабінету
Міністрів України від 30.10.2013 р. N 918.

Крім того, суд зазначає, що приписами
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності" не
передбачено скасування реєстрації
декларації про готовність об"єкта до
експлуатації за судовим рішенням. При
цьому, ст. 39-1 зазначеного Закону
(доповнена згідно із Законом України
від 20.11.2012 р. N 5496-VI) чітко передбачає
скасування такої Декларації лише
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю, в
разі виявлення недостовірних даних,
наведених у надісланому повідомленні
чи зареєстрованій декларації.

Суд не бере до уваги пояснення в
судовому засіданні свідків ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 щодо початку будівельних робіт
на земельній ділянці ОСОБА_8, так як
зазначені особи ніколи не були у
будинку третьої особи, не проживають у
безпосередній наближеності до
спірного будинку, а пояснення ОСОБА_11
що він виконував будівельні роботи у
ОСОБА_6 не підтверджуються
документально.

Відповідно до норм ст. 55 Конституції
України права і свободи людини і
громадянина захищаються судом. Кожному
гарантується право на оскарження в
суді рішень, дій чи бездіяльності
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, посадових і
службових осіб.

Згідно п. 2 Постанови Вищого
адміністративного суду України від
06.03.2008 року №2 «Про практику
застосування адміністративними судами
окремих положень Кодексу
адміністративного судочинства України
під час розгляду адміністративних
справ» під час розгляду спорів щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень суди незалежно від
підстав, наведених у позовній заяві,
повинні перевіряти їх відповідність
усім зазначеним вимогам.

У п.21 зазначеної Постанови Вищого
адміністративного суду України
зазначено, що за правилами частини
другої статті 171 КАС України право
оскаржити нормативно-правовий акт
мають особи, щодо яких його
застосовано, а також особи - суб'єкти
правовідносин, до яких буде
застосовано цей акт. Тобто, особа
(позивач) повинна довести факт
застосування до неї оскаржуваного
нормативно-правового акта або те, що
вона є суб'єктом відповідних відносин,
на які поширюється дія цього акта.

За змістом ч.8 ст.3 КАС України позивачем
в адміністративній справі є особа, на
захист прав, свобод та інтересів якої
подано адміністративний позов до
адміністративного суду.

Виходячи з системного аналізу
наведених норм КАС України, особа яка
звертається до адміністративного суду
з позовом має довести наявність
порушення саме його прав та інтересів у
сфері публічно-правових відносин, які
потребують судового захисту.

Аналогічна позиція вбачається з
окремих рішеннях Конституційного Суду
України, зокрема, рішення №6-рп/1997 від 25
листопада 1997 року за конституційним
зверненням громадянки ОСОБА_2 щодо
офіційного тлумачення частини 2 статті
55 Конституції України та статті 248-2
Цивільного процесуального кодексу
України та рішення №9-рп/1997 від 25 грудня
1997 року за конституційним зверненням
громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 та інших
громадян щодо офіційного тлумачення
статей 55, 64, 124 Конституції України. Зі
змісту вказаних рішень випливає, що
кожен має право звернутися до суду,
якщо його права чи свободи порушені або
порушуються, створено або створюються
перешкоди для їх реалізації або мають
місце інші ущемлення прав та свобод.

В судовому засіданні представники
позивача пояснили, що права ОСОБА_6
порушенні тим, що ОСОБА_4 здійснено
реконструкцію власної частини
житлового будинку з порушенням
технічних, санітарних та інших умов, що
негативно відображається на умовах
життя довірителя. Прибудова здійснена
за червоною лінією.

Однак, на підтвердження зазначених
доводів, не надано жодних доказів.

Суд зазначає, що реєстрація
відповідачем декларації про
готовність об"єкта до експлуатації, яка
відповідає встановленим вимогам є
обов"язком відповідача при здійсненні
ним своїх функціональних обов"язків,
передбачених Законом України "Про
регулювання містобудівної діяльності".
При цьому, в даному випадку відносно
позивача не виконувались ніякі
управлінські функції, якими б були
порушені її особисті права і інтереси.

На підставі викладеного, оскільки під
час розгляду даної справи не
встановлено порушення прав, свобод та
інтересів позивача, а доводи
представників ОСОБА_6 не знайшли свого
документального підтвердження, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163, 167, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, -

постановив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6
відмовити.

Постанова набирає законної сили у
строк та у порядку, що визначені
статтею 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, і може бути
оскаржена до Житомирського
апеляційного адміністративного суду
через суд першої інстанції у порядку,
визначеному статтею 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України, шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
О.Г. Попова

Повний текст постанови виготовлено: 03
вересня 2014 р.