Справа № 1570/7779/2012
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2014-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 1570/7779/2012

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції:
Юхтенко Л.Р.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Золотнікова О.С., Скрипченка
В.О.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Татарбунарському районі
Одеської області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 15 січня 2013 року у справі за
адміністративним позовом Управління
Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області до Відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Татарбунарському районі Одеської
області про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

18.12.2012 року Управління Пенсійного фонду
України в Татарбунарському районі
Одеської області звернулося до
окружного суду із позовом до
Відділення ВД Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в
Татарбунарському районі Одеської
області про стягнення витрат,
пов'язаних з доставкою пенсій та із
виплатою щомісячної адресної
державної допомоги постраждалим від
нещасних випадків на виробництві та
професійного захворювання та у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві та професійного
захворювання за період з травня 2012 року
по листопад 2012 року в сумі 116750,67 грн.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року у задоволенні адміністративного
позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеною
постановою суду 1-ї інстанції,
начальник Управління ПФУ в
Татарбунарському районі Одеської
області 08.02.2013р. подав апеляційну
скаргу, в якій зазначає, що судом, при
винесенні оскаржуваної постанови
порушено норми матеріального та
процесуального права та просить
скасувати постанову Одеського
окружного адміністративного суду від
15.01.2013 року і прийняти нову постанову,
якою задовольнити позовні вимоги в
повному обсязі.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.197 КАС
України, суд апеляційної інстанції
може розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними у
справі матеріалами, якщо справу може
бути вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі: відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю
та/або неприбуття жодної з осіб, які
беруть участь у справі, сповіщених
належним чином про дату, час і місце
судового розгляду.

Заслухавши суддю - доповідача,
перевіривши матеріали справи і доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку про відсутність
будь-яких законних підстав для її
задоволення.

Судом 1-ї та 2-ї інстанції встановлені
наступні обставини справи.

Позивачем - Управлінням ПФУ в
Татарбунарському районі Одеської
області з травня 2012р. по листопад 2012р.
виплачено державну адресну допомогу та
понесено витрати на доставку пенсій в
загальному розмірі 116750,67 грн., про що
складалися відповідні акти щомісячної
звірки, але дана сума фактичних витрат
УПФУ не була прийнята відповідачем до
відшкодування.

Вирішуючи справу по суті та
відмовляючи у задоволенні позову, суд
першої інстанції виходив з
необгрунтованості позовних вимог та
відсутністю у відповідача обов'язку
відшкодовувати суми виплаченої
щомісячної адресної державної
допомоги.

Колегія суддів апеляційного суду,
уважно дослідивши матеріали справи,
вважає ці висновки суду першої
інстанції правильними та заснованими
на законі, виходячи з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Так, «Порядком відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання» (затв. постановою
правління Пенсійного фонду України і
Фонду СС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003р. №5-4/4
та зареєстрованого в МЮ України 16.05.2003р.
за №376/7697) визначено механізм
відшкодування на централізованому
рівні Фондом соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат,
пов'язаних з виплатою пенсій по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, які призначені особам, що
застраховані згідно із Законом України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» від 23.09.1999р. №1105-XIV, у
тому числі добровільно застраховані,
до досягнення ними встановленого
законодавством пенсійного віку та
припинення ними трудової діяльності.

В основу цього механізму покладено
проведення щомісячних звірок витрат на
відповідні виплати до 10 числа,
наступного за звітним, територіальним
підрозділами зазначених фондів. Акти
звірок подаються головному управлінню
Пенсійного фонду та управлінню
виконавчої дирекції ФСС у АР Крим,
областях, які узагальнюють та
узгоджують довідку про відшкодування
відповідних витрат та до 20 числа,
наступного за звітним, подають її
Пенсійному фонду України та ФСС. Саме
ця довідка і є підставою для
перерахування ФСС відповідних коштів
Пенсійному фонду України.

Постановою Кабінету Міністрів
України від 26.03.2008р. №265 «Про деякі
питання пенсійного забезпечення
громадян» запроваджена щомісячна
державна адресна допомога, яка
сплачується у разі, коли розмір пенсії
не досягає певного відсотка
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Відповідно до приписів п.4 Порядку
№5-4/4, відшкодуванню підлягають суми, що
виплачуються відповідно до Законів
України «Про пенсійне забезпечення»,
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» та інших
нормативно-правових актів, а саме: сума
основного розміру пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсії у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання; щомісячна цільова
грошова допомога на прожиття, якщо така
надавалася пенсіонеру, який одержував
вищезазначену пенсію; допомога на
поховання сім'ї померлого або особі,
яка здійснила поховання особи, яка
отримувала вищезазначену пенсію; сума
витрат Пенсійного фонду з виплати і
доставки вищезазначених пенсій.

При чому, розмір допомоги на поховання
в частині, що підлягає відшкодуванню
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків, визначається
управліннями Пенсійного фонду України
в районах, містах і районах у містах,
виходячи з основного розміру
вищезазначеної пенсії померлого
пенсіонера та щомісячної цільової
грошової допомоги на прожиття, якщо
така надавалася пенсіонеру, який
отримував вищезазначену пенсію.

Слід зазначити, що зазначений вище
перелік сум, які підлягають
відшкодуванню Відділенням ВД ФСС
відповідно до Порядку №5-4/4 є виключним
і не підлягає розширеному тлумаченню.

Отже, враховуючи, що до переліку сум,
які відповідно до Порядку №5-4/4
підлягають відшкодуванню, щомісячна
адресна допомога не входить, судова
колегія, як і суд 1-ї інстанції, вважає,
що у Фонду на підставі зазначеного
Порядку відсутні законні підстави для
відшкодування таких сум Управлінню
ПФУ.

При цьому, судова колегія вважає за
необхідне вказати, що Порядок №5-4/4
визначає виключно механізм
відшкодування на централізованому
рівні, питання ж механізму
відшкодування на регіональному рівні
ним не врегульовано.

Так, п.1 ст.21 Закону №1105-XIV визначено, що
у разі настання страхового випадку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків зобов'язаний у
встановленому законодавством порядку:
своєчасно та в повному обсязі
відшкодовувати шкоду, заподіяну
працівникові внаслідок ушкодження
його здоров'я або в разі його смерті,
виплачуючи йому або особам, які
перебували на його утриманні:

а) допомогу у зв'язку з тимчасовою
непрацездатністю до відновлення
працездатності або встановлення
інвалідності;

б) одноразову допомогу в разі стійкої
втрати професійної працездатності або
смерті потерпілого;

в) щомісяця грошову суму в разі
часткової чи повної втрати
працездатності, що компенсує
відповідну частину втраченого
заробітку потерпілого;

г) пенсію по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

д) пенсію у зв'язку з втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання;

є) допомогу дитині відповідно до статті
9 цього Закону.

Таким чином, з аналізу приведених вище
норм Закону теж слідує, що щомісячна
адресна державна допомога, яка
призначена на підставі Постанови №265,
не входить до переліку виплат, які
здійснюються та відшкодовуються
Відділенням ФСС.

У відповідності до п.4 Постанови №265,
виплата щомісячної державної адресної
допомоги, передбаченої цією
постановою, здійснюється за рахунок
коштів, з яких виплачується пенсія або
державна соціальна допомога. Однак,
даною постановою також не передбачено
обов'язку Фонду відшкодовувати УПФУ
витрати по сплаті вказаних виплат.

Законом №1105-XIV визначено, що
страхування від нещасного випадку є
самостійним видом
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, за допомогою
якого здійснюється соціальний захист,
охорона життя та здоров'я громадян у
процесі їх трудової діяльності.

Відтак, одним із основних принципів
страхування від нещасного випадку є
цільове використання коштів.

Відповідно до приписів ст.46 Закону
України №1105-XIV, кошти на здійснення
страхування від нещасного випадку не
включаються до складу Державного
бюджету України та використовуються
виключно за їх прямим призначенням.

Відділення виконавчої дирекції Фонду
СС від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Татарбунарському районі
Одеської області не може нести витрати
на виплату державної адресної допомоги
з огляду на особливості фінансування
страхування від нещасного випадку,
виключно цільове використання цих
коштів та з урахуванням того, що
адресна допомога, як окремий вид
соціальної допомоги не входить до
складу розміру пенсії по інвалідності
та пенсії у зв'язку із втратою
годувальника, який помер внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання.

Отже, виходячи з викладеного, судова
колегія вважає, що суд 1-ї інстанції
дійшов обґрунтованого висновку про те,
що чинним законодавством України не
передбачено обов'язку відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань відшкодовувати УПФУ суми
щомісячної державної адресної
допомоги, призначеної та виплаченої на
підставі Постанови №265, а тому,
відповідно, позовні вимоги Управління
ПФУ у Татарбунарському районі Одеської
області щодо зобов'язання Відділення
ВД ФСС відшкодувати кошти , пов'язані з
виплатою щомісячної державної
адресної допомоги включно з
витратами на її доставку за період з
травня 2012 року по листопад 2012 року в
розмірі 116750,67 грн. є необґрунтованими
та дійсно задоволенню не підлягають.

Окрім того, слід звернути увагу на те,
що аналогічна правова позиція
викладена і в постановах Верховного
суду України від 20.06.2011р., 15.04.2008 року
(по справі №08/96), 23.05.2011 року (по справі
№21-48а11), 06.06.2011 року (по справі №21-57а1106)
та ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 11.08.2011 року, 15.09.2011
року та 22.09.2011 року.

При цьому, також слід зазначити, що у
відповідності до вимог ч.1 ст.244-2 КАС
України, рішення Верховного суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
відносинах, є обов'язковим для всіх
суб'єктів владних повноважень та для
всіх судів України.

З урахуванням зазначеного вище, судова
колегія вважає, що суд першої інстанції
порушень матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в скарзі
доводи правильність висновків суду не
спростовують, відповідно, апеляційна
скарга задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія приходить до висновку про те,
що суд першої інстанції порушень
матеріального і процесуального права
при вирішенні даної справи не допустив,
вірно встановив фактичні обставини
справи та надав їм належної правової
оцінки. Наведені ж у скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують, оскільки ґрунтуються на
невірному трактуванні норм
матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України,
суд апеляційної інстанції за
наслідками розгляду апеляційної
скарги на постанову суду першої
інстанції має право залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів
апеляційної інстанції, діючи виключно
в межах доводів апеляційної скарги,
відповідно до ст.200 КАС України, залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,197,198,200,205,206,254 КАС
України, апеляційний суд, -

У Х В А Л
И В:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Татарбунарському районі Одеської
області - залишити без задоволення, а
постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 15 січня 2013
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого Адміністративного Суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
законної сили судовим рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий:
Ю.В. Осіпов

Судді:
О.С. Золотніков

В.О. Скрипченко