Справа № 505/1728/14-а
Суддя: Романішин В.Л.
Дата ухвалення: 2014-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2014 р.м.ОдесаСправа № 505/1728/14-а

Категорія: 10.3.3 Головуючий в 1 інстанції:
Вергопуло А. К

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Романішина В.Л.,

суддів: Димерлія О.О., Єщенка
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в приміщенні суду в місті
Одесі апеляційні скарги ОСОБА_2,
Управління праці та соціального
захисту населення Котовської міської
ради Одеської області на постанову
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 23 травня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
праці та соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області про визнання неправомірною
відмови щодо перерахунку допомоги на
дитину до досягнення нею трирічного
віку і зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до
Котовського міськрайонного суду
Одеської області з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Котовської міської
ради Одеської області, в якому, з
урахуванням уточнених позовних вимог,
просила: стягнути з Управління
недоплачену допомогу по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку за період з 20.07.2013р. по 01.04.2014р.;
зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області призначити ОСОБА_2 відповідно
до ст.15 Закону України «Про державну
допомогу сім'ям з дітьми» щомісячну
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку, з 01
квітня 2014 року у розмірах, які
дорівнюють прожитковому мінімуму для
дітей віком до 6 років, з наступним
підвищенням щомісяця до закінчення
строку передбаченої законом виплати.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначила, що на підставі ст.43 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням» вона має право на
отримання допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом для працездатних осіб, однак
відповідачем державна допомога
виплачується в значно меншому розмірі,
ніж передбачено чинним законодавством.

Управління праці та соціального
захисту населення Котовської міської
ради Одеської області проти позову
заперечило, зазначивши, що допомога по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку, позивачу призначена у
розмірі 130 грн. щомісячно правомірно,
оскільки ОСОБА_2 не зверталася до
Управління із заявою про перерахунок
вказаної допомоги з урахуванням
середньомісячного доходу сім'ї. В
задоволенні позову відповідач просив
відмовити.

Ухвалою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 23.05.2014р. позов
ОСОБА_2 в частині вимог за період часу з
20.07.2013р. по 22.10.2013р. залишено без
розгляду на підставі ст.100 КАС України.

Постановою Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 23.05.2014р. позов
задоволено частково. Визнано
протиправними дії Управління праці та
соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області щодо невиплати ОСОБА_2 допомоги
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Зобов'язано
відповідача здійснити перерахунок та
виплату позивачу допомоги по догляду
за дитиною до досягнення нею
трирічного віку відповідно до ст.43
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» в розмірі встановленого
Законом прожиткового мінімуму для
дітей віком до 6 років на момент
виплати, з 22 жовтня 2013 року по 01 квітня
2014 року з урахуванням виплачених сум. В
задоволені решти позовних вимог
відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи, просить скасувати
оскаржуване судове рішення та прийняти
нову постанову про відмову у
задоволенні позову.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу,
зазначивши, що Котовський
міськрайонний суд Одеської області
прийшов до помилкового висновку про
пропуск нею строку звернення до суду,
встановлений ст.99 КАС України. Просить
змінити оскаржувану постанову та
задовольнити її позов у повному обсязі.

Зважаючи на те, що оскаржувана
постанова суду першої інстанції
прийнята у порядку скороченого
провадження, відповідно до ст.183-2 КАС
України, апеляційний розгляд
зазначеної справи проводиться в
порядку письмового провадження.

Перевіривши законність і
обґрунтованість судового рішення в
межах позовних вимог і доводів
апеляційних скарг, суд вважає, що
апеляційні скарги не підлягають
задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
ОСОБА_2 є матір'ю малолітнього ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, та перебуває у відпустці
по догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку. Позивач застрахована
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
перебуває на обліку в Управлінні праці
та соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області.

Позивачу призначено допомогу по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку з 09.07.2013р. в розмірі 130
грн. щомісячно.

Позивач, не погоджуючись з розмірами
соціальних виплат, звернулася до суду з
проханням перерахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною
відповідно до ст.43 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням». Задовольняючи частково
позов ОСОБА_2 суд першої інстанції
дійшов висновку про обґрунтованість
позовних вимог, оскільки чинним
законодавством не встановлювався
інший розмір допомоги, ніж той, що
встановлений Законами України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» та «Про державну допомогу
сім'ям з дітьми». Колегія суддів
погоджується з таким висновком
Котовського міськрайонного суду
Одеської області.

Згідно ст.46 Конституції України
громадянам гарантовано право на
соціальний захист, що включає, зокрема,
право на забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності за рахунок страхових
внесків громадян, підприємств, установ
і організацій, а також бюджетних та
інших джерел соціального забезпечення;
створенням мережі державних,
комунальних, приватних закладів для
догляду за непрацездатними. Пенсії,
інші види соціальних виплат та
допомоги, що є основним джерелом
існування, мають забезпечувати рівень
життя, не нижчий від прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

До 1 січня 2008 року - дати набрання
чинності Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» (далі -
Закон №107-VI) - правовідносини щодо
виплати допомоги по догляду за дитиною
до досягнення нею трирічного віку
регулювалися Законом України «Про
державну допомогу сім'ям з дітьми»
(далі - Закон №2811-ХІІ), дія якого
поширювалася на осіб, не застрахованих
в системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування
(стаття 13) та Законом України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими народженням та
похованням» (далі - Закон №2240-ІІІ), який
поширював свою дію на застрахованих у
зазначеній системі осіб. Розмір
допомоги також визначався цими
законами.

Статтею 43 Закону №2240-ІІІ було
передбачено, що допомога по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку надається застрахованій особі у
розмірі, що встановлюється правлінням
Фонду соціального страхування з
тимчасової втрати працездатності, але
не менше розміру прожиткового
мінімуму, встановленого законом.

Пунктами 23, 25 розділу II Закону №107-VI
були внесені відповідні зміни до
Закону №2811-ХІІ та Закону №2240-ІІІ.
Зокрема, змінами до статті 13 Закону
№2811-ХІІ його дію поширено на
застрахованих осіб, а із Закону №2240-ІІІ
було виключено статті 40-44.

Рішенням Конституційного Суду України
№10-рп/2008 визнано неконституційними
низку положень Закону №107-VI, в тому
числі й пункту 25 розділу ІІ Закону №107-VI
щодо виключення статей 40-44 Закону
№2240-ІІІ.

Пунктом 2 розділу ІІ Закону №107-VI було
передбачено, що розділ ІІ цього Закону
діє до 31 грудня 2008 року.

Таким чином, з дня ухвалення
Конституційним Судом України рішення
№10-рп/2008 відновили свою дію
вищезазначені положення Закону
№2240-ІІІ, а з 1 січня 2009 року - статті 13, 15
Закону №2811-XII.

Частиною 3 статті 45 Закону №2154-VI було
визначено, що допомога при народженні
дитини та по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відповідно до Закону №2811-ХІІ та Закону
№2240-ІІІ призначається та здійснюється
в розмірах і порядку, визначених
Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати
державної допомоги сім'ям з дітьми був
затверджений постановою Кабінету
Міністрів України від 27 грудня 2001 року
№1751 саме на виконання Закону №2811-ХІІ
(пункт 1 Порядку), згідно з якою
встановлюється Кабінетом Міністрів
України тільки порядок призначення і
виплати державної допомоги сім'ям з
дітьми та перелік документів,
необхідних для призначення допомоги за
цим Законом.

Розміри і порядок виплати допомоги по
догляду за дитиною до досягнення нею
трирічного віку до Закону №2240-ІІІ на
виконання ст.45 Закону №2154-VI Кабінет
Міністрів України не визначав.

Оскільки у справі, що розглядається,
суд першої інстанції встановив, що спір
виник з приводу виплати допомоги особі,
яка застрахована у системі
загальнообов'язкового державного
соціального страхування, то за таких
обставин колегія суддів дійшла
висновку, що на відносини, пов'язані з
виплатою допомоги такій особі,
поширюються норми спеціального Закону,
яким є Закон № 2240-III, відповідно до
статті 43 якого допомога по догляду за
дитиною надається застрахованій особі
у розмірі, що встановлюється
правлінням Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності, але не менше розміру
прожиткового мінімуму, встановленого
законом.

Аналогічна правова позиція була
висловлена колегією суддів Судової
палати в адміністративних справах
Верховного Суду України, зокрема у
постановах від 18 червня 2013 року
справа №21-209а13, 17 вересня 2013 року
справа №21-187а13, від 01 квітня 2014 року
справа №21-52а14, яка відповідно до ч.1
ст.244-2 КАС України є обов'язковою для
врахування в судовій практиці. Крім
того, відповідно до ч.2 ст.161 КАС України
при виборі правової норми, що підлягає
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, викладені у
рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 частини першої статті 237 цього
Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, суд
апеляційної інстанції погоджується з
висновком суду першої інстанції про те,
що допомога по догляду за дитиною до
досягнення трирічного віку повинна
здійснюватися у розмірі, передбаченому
статтею 43 Закону України «Про
загальнообов'язкове держане соціальне
страхування у з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та
похованням», так як ОСОБА_2 є
застрахованою особою.

Доводи апелянта Управління праці та
соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області висновків суду не
спростовують, а тому підстав для
задоволення скарги Управління та
скасування оскаржуваної постанови суд
апеляційної інстанції не вбачає.

Поряд з цим, колегія суддів не бере до
уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_2
про помилковість висновків суду першої
інстанції про пропуск нею строку
звернення до суду в частині вимог за
період з 20.07.2013р. по 22.10.2013р., оскільки
дане питання вирішено ухвалою
Котовського міськрайонного суду
Одеської області від 23.05.2014р., яка
набрала законної сили. Позивач не
позбавлена була права оскаржити дану
ухвалу в апеляційному порядку, однак
таким правом не скористалася.

На підставі вищевикладеного колегія
суддів вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та дана відповідна правова оцінка.

В силу ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення,
а постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Керуючись ст. ст. 185, 195, 197, 198 ч.1 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Управління
праці та соціального захисту населення
Котовської міської ради Одеської
області залишити без задоволення, а
постанову Котовського міськрайонного
суду Одеської області від 23 травня 2014
року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, є остаточною та
оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя
Романішин В.Л.

Судді
Димерлій О.О.

Єщенко О.В.