Справа № 819/1577/14-а
Суддя: Чепенюк О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1577/14-a

"28" серпня 2014 р.
м. Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого - судді Чепенюк О.В.,

суддів - Баранюка А.З., Мандзія О.П.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в місті Тернополі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дочки
ОСОБА_2 до Тернопільської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області, Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області, Державної
фіскальної служби України про визнання
незаконною відмови та зобов'язання
вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
дочки ОСОБА_2 звернулася до суду з
адміністративним позовом до
Тернопільської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі -
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, відповідач 1),
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області (далі - ГУ
Міндоходів у Тернопільській області,
відповідач 2), у якому просила визнати
незаконною відмову ГУ Міндоходів у
Тернопільській області у видачі ОСОБА_2
довідки форми № В3 та зобов'язати
Тернопільську ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області видати ОСОБА_2
довідку форми № В3.

Ухвалою Тернопільського
окружного адміністративного суду від 15
серпня 2014 року залучено до участі у
справі відповідача Державну фіскальну
службу України (далі - відповідач 3).

Позовні вимоги обгрунтовані тим,
що позивач в інтересах малолітньої
дочки неодноразово зверталась до
податкових органів з заявою про
відмову ОСОБА_2 від ідентифікаційного
номера платника податків та просила
видати довідку форми № В3, проте
відповідачі відмовили у задоволенні
таких заяв. Позивач вважає такі відмови
відповідачів неправомірними з
посиланням на положення Конституції
України та норми Податкового кодексу
України.

Представник відповідача 1 подав
до суду заперечення проти
адміністративного позову, в яких
зазначив що довідка форми № В3
передбачалась для подання
відповідному органу внутрішніх справ
для внесення до паспорта відмітки про
наявність права здійснювати будь-які
платежі без ідентифікаційного номера,
форма та порядок якої були визначені
Порядком унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справі України від 19 жовтня
2004 року № 602/1226, який втратив чинність 21
січня 2011 року. На даний час порядок
обліку осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
змінений і регламентується Положенням
про реєстрацію фізичних осіб у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженим
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 10 грудня 2013 року № 779 та
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 26 грудні 2013 року за № 2211/24743, яке
не передбачає видачу довідки форми №
В3, внесення відмітки про наявність
права здійснювати будь-які платежі за
серією та номером паспорта
здійснюється органами Міндоходів.
Представник відповідача 1 просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача 2
адміністративний позов не визнав, про
що подав до суду письмові заперечення,
аналогічні наведеним вище, просив у
задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач у судове засідання не
прибула, проте подала до суду
клопотання від 18 серпня 2014 року про
розгляд справи за її відсутності,
позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача 1 та
відповідача 2 подав до суду заяви від 28
серпня 2014 року про розгляд справи у
порядку письмового провадження.

Представник відповідача 3 у
судове засідання не прибув, хоча
відповідач 3 належним чином був
повідомлений про дату, час та місце
розгляду справи. Причини неявки
представника до суду не повідомив, з
клопотанням про відкладення розгляду
справи до суду не звертався, свою
позицію з приводу заявленого
адміністративного позову не висловив.

Відповідно до частини четвертої статті
122 Кодексу адміністративного
судочинства України (КАС України)
особа, яка бере участь у справі, має
право заявити клопотання про розгляд
справи за її відсутності. Згідно із
частиною четвертою статті 128 КАС
України у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів. Відповідно до частини шостої
статті 128 КАС України якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта. Як
передбачено частиною першою статті 41
КАС України, у разі неявки у судове
засідання всіх осіб, які беруть участь
у справі, чи якщо відповідно до
положень цього Кодексу розгляд справи
здійснюється за відсутності осіб, які
беруть участь у справі (у тому числі при
розгляді справи в порядку письмового
провадження), фіксування судового
засідання за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється.

Таким чином, судовий розгляд даної
справи здійснено в порядку письмового
провадження на підставі наявних у ній
доказів, без фіксування
адміністративного процесу технічними
засобами.

Дослідивши письмові докази, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову слід
відмовити з наступних мотивів та
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, одержала
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
відомості про що внесені 02 червня 2009
року до Державного реєстру фізичних
осіб - платників податків.

02 липня 2014 року позивач в інтересах
малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулась до
ГУ Міндоходів у Тернопільській області
із письмовою заявою, до якої долучила
копію паспорта ОСОБА_1, копію свідоцтва
про народження ОСОБА_2 та заповнену
форму повідомлення фізичної особи, яка
через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків (форма 1П), та
просила видати ОСОБА_2 довідку форми №
В3 або надати вмотивовану відмову (а. с.
6-9, 36-37).

04 липня 2014 року відповідач 2 за
результатами розгляду заяви надав
відповідь, в якій роз'яснив порядок та
умови відмови від реєстраційного
номера облікової картки платника
податків фізичної особи через
релігійні переконання згідно з діючим
Положенням про реєстрацію фізичних
осіб у Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 06 листопада 2010 року № 1147,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29 листопада 2012 року за № 2007/22319,
яке передбачає ведення таких осіб в
окремому Державному реєстрі за
прізвищем, ім'ям, по батькові та серією
і номером паспорта (а. с. 5).

04 серпня 2014 року ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої дочки ОСОБА_2 звернулась до
Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області із письмовою
заявою, у якій просила видати ОСОБА_2
довідку форми № В3 (а. с. 38).

На вказану заяву Тернопільською ОДПІ
ГУ Міндоходів у Тернопільській області
надана відповідь від 08 серпня 2014 року
про те, що видача довідки форми № В3
діючим законодавством не передбачена,
а також роз'яснено порядок та умови
відмови від реєстраційного номера
облікової картки платника податків
фізичної особи через релігійні
переконання згідно з діючим Положенням
про реєстрацію фізичних осіб у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків, затвердженим
наказом Міністерства фінансів України
від 06 листопада 2010 року № 1147,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 29 листопада 2012 року за № 2007/22319,
який передбачає можливість такої
відмови лише осіб, які досягли 16 років
та отримали паспорт громадянина
України (а. с. 39).

До спірних правовідносин суд
застосовує наступні правові норми.

Статтею 9 Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод
передбачено, що кожен має право на
свободу думки, совісті та релігії.
Свобода сповідувати свою релігію або
переконання підлягає лише таким
обмеження, що встановлені законом і є
необхідними в демократичному
суспільстві в інтересах громадської
безпеки, для охорони публічного
порядку, здоров'я чи моралі або захисту
прав і свобод інших людей.

Відповідно до статті 35 Конституції
України кожен має право на свободу
світогляду і віросповідання. Ніхто не
може бути увільнений від своїх
обов'язків перед державою або
відмовитися від виконання законів за
мотивами релігійних переконань.

Згідно із статтею 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктами 63.5, 63.6 статті 63 Податкового
кодексу України визначено, що всі
фізичні особи - платники податків та
зборів реєструються в органах
державної податкової служби шляхом
включення відомостей про них до
Державного реєстру фізичних осіб -
платників податків у порядку,
визначеному цим Кодексом. Облік
платників податків у контролюючих
органах ведеться за податковими
номерами. Облік осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків та
повідомили про це відповідний
контролюючий орган, ведеться за
прізвищем, ім'ям, по батькові і серією
та номером діючого паспорта. У
паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність у них права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта. Порядок внесення
відмітки визначається центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.

Пунктами 70.1, 70.2 статті 70 Податкового
кодексу України встановлено, що
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику,
формує та веде Державний реєстр
фізичних осіб - платників податків
(далі - Державний реєстр). Облік
фізичних осіб - платників податків, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки. До облікової картки
фізичної особи - платника податків та
повідомлення (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків) вноситься
така інформація: прізвище, ім'я та по
батькові; дата народження; місце
народження (країна, область, район,
населений пункт); місце проживання, а
для іноземних громадян - також
громадянство; серія, номер свідоцтва
про народження, паспорта (аналогічні
дані іншого документа, що посвідчує
особу), ким і коли виданий.

Фізична особа - платник податків,
яка через свої релігійні переконання
відмовляється від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, зобов'язана
особисто подати відповідному
контролюючому органу повідомлення та
документи для забезпечення її обліку
за прізвищем, ім'ям, по батькові і
серією та номером паспорта, а також
пред'явити паспорт. Фізична особа подає
облікову картку фізичної особи -
платника податків або повідомлення
(для фізичних осіб, які через свої
релігійні переконання відмовляються
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків) до
контролюючого органу за своєю
податковою адресою, а фізична особа,
яка не має постійного місця проживання
в Україні, - контролюючому органу за
місцем отримання доходів або за
місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування. Для заповнення
повідомлення (для фізичних осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків)
використовуються дані паспорта.

Форма облікової картки фізичної особи -
платника податків та повідомлення (для
фізичних осіб, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків) і
порядок їх подання встановлюються
центральним органом виконавчої влади,
що забезпечує формування та реалізує,
державну податкову і митну політику.
Фізична особа несе відповідальність
згідно із законом за достовірність
інформації, що подається для
реєстрації у Державному реєстрі (пункт
70.5 статті 70 Податкового кодексу
України).

Чинним нормативним актом, який
регулює відносини, що виникають при
реєстрації фізичних осіб, які є
громадянами України; іноземцями та
особами без громадянства, які постійно
проживають в Україні; іноземцями та
особами без громадянства, які не мають
постійного місця проживання в Україні,
але відповідно до законодавства
зобов'язані сплачувати податки в
Україні або є засновниками юридичних
осіб, створених на території України, -
у Державному реєстрі; та визначає
порядок і процедуру обліку осіб, які
через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган
є Положення про реєстрацію фізичних
осіб у Державному реєстрі фізичних
осіб - платників податків, затверджене
наказом Міністерства доходів і зборів
України від 10 грудня 2013 року № 779 та
зареєстроване в Міністерстві юстиції
України 26 грудні 2013 року за № 2211/24743
(далі - Положення № 779).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ
Положення № 779 усі фізичні особи -
платники податків та зборів
реєструються у контролюючих органах
шляхом включення відомостей про них до
Державного реєстру у порядку,
визначеному цим Положенням. Облік осіб,
які через свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та повідомили
про це відповідний контролюючий орган,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
і серією та номером діючого паспорта
громадянина України (далі - паспорт) без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків. У
паспортах зазначених осіб
контролюючими органами робиться
відмітка про наявність права
здійснювати будь-які платежі за серією
та номером паспорта.

Відповідно до пунктів 1 - 3 розділу
VIIІ Положення № 779 фізична особа, яка
раніше не подавала Облікової картки і
відомості про яку не включено до
Державного реєстру та яка через свої
релігійні переконання відмовляється
від прийняття реєстраційного номера
облікової картки платника податків,
зобов'язана особисто подати
відповідному контролюючому органу
Повідомлення за формою N 1П (додаток 8),
яке є водночас заявою для обліку в
окремому реєстрі Державного реєстру,
та пред'явити паспорт громадянина
України. Облік фізичних осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків та подали до
контролюючого органу Повідомлення,
ведеться в окремому реєстрі Державного
реєстру за прізвищем, ім'ям, по батькові
та серією і номером паспорта без
використання реєстраційного номера
облікової картки платника податків.
Фізична особа подає Повідомлення до
контролюючого органу за своїм місцем
проживання або за власним бажанням - до
контролюючого органу за місцем
отримання доходів або за
місцезнаходженням іншого об'єкта
оподаткування.

Після приймання Повідомлення
контролюючим органом здійснюється
перевірка щодо наявності реєстрації
фізичної особи у Державному реєстрі за
реєстраційним номером облікової
картки платника податків або в
окремому реєстрі за серією та номером
паспорта. За результатами такої
перевірки до контролюючого органу за
місцем реєстрації фізичної особи
надсилається
повідомлення-підтвердження можливості
внесення відмітки до паспорта та
взяття на облік за прізвищем, ім'ям, по
батькові і серією та номером паспорта
(пункти 6, 7 Положення № 779).

Згідно з пунктом 8 Положення № 779
після отримання підтвердження щодо
можливості внесення відмітки за
зверненням фізичної особи, яка подала
Повідомлення, контролюючий орган
вносить до паспорта відмітку про
наявність права здійснювати будь-які
платежі за серією та номером паспорта,
форму якої наведено в додатку 9 до цього
Положення. Датою взяття на облік в
окремому реєстрі Державного реєстру
вважається дата внесення відмітки до
паспорта.

Наведені положення діючого
законодавства передбачають можливість
обліку фізичних осіб - платників
податків, які через свої релігійні
переконання відмовляються від
податкового номера, з використанням
прізвища, імені, по батькові та серії й
номера паспорта такої особи, тобто
наявність паспорта є обов'язковою
умовою для використання
альтернативного обліку фізичних осіб -
платників податків. Відтак, малолітні
діти не можуть скористатися
альтернативною системою обліку
платника податку, така можливість
наявна лише в осіб, які отримали
паспорт, тобто досягли 16-річного віку.

Із матеріалів справи вбачається,
що ОСОБА_2 є малолітньою особою та не
має права на отримання паспорта
громадянина України. Таким чином, своє
право щодо відмови від реєстраційного
номера облікової картки платника
податків (ідентифікаційного номера)
через свої релігійні переконання
ОСОБА_2 зможе реалізувати після
досягнення нею 16-річного віку,
звернувшись із відповідним
повідомленням до контролюючого органу
за своїм місцем проживання та
пред'явивши паспорт громадянина
України.

Зазначена позиція викладена
також в постанові Вищого
адміністративного суду України від 29
березня 2011 року № К-36795/10.

Крім того, суд зазначає, що діючі
на час виникнення спірних
правовідносин норми законодавства
України не передбачали видачу довідок
форми № В3, про отримання якої позивач в
інтересах малолітньої дочки
зверталась до Тернопільської ОДПІ ГУ
Міндоходів у Тернопільській області та
ГУ Міндоходів у Тернопільській
області. Довідка такої форми була
передбачена у додатку 3 Порядку
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів, затвердженого
спільним наказом Державної податкової
адміністрації України та Міністерства
внутрішніх справі України від 19 жовтня
2004 року № 602/1226, який втратив чинність 21
січня 2011 року. Дана довідка форми № В3
видавалась податковим органом
громадянину для подання відповідному
органу внутрішніх справ для внесення
до паспорта громадянина України
відмітки про наявність права
здійснювати будь-які платежі без
ідентифікаційного номера. Діючий на
даний час порядок (Положення № 779)
передбачає внесення такої відмітки до
паспорта громадяни України
безпосередньо контролюючим органом.

Отже, зважаючи на те, що Порядок
унесення відмітки до паспорта
громадянина України щодо
ідентифікаційного номера фізичної
особи - платника податків та інших
обов'язкових платежів втратив чинність
і на даний час є чітко визначений
порядок та умови обліку осіб, які через
свої релігійні переконання
відмовляються від прийняття
реєстраційного номера облікової
картки платника податків, які не
передбачають видачу довідок форми № В3,
про отримання якої позивач зверталась
до відповідача 1 та відповідача 2, тому
слід прийти до висновку, що
Тернопільська ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області та ГУ
Міндоходів у Тернопільській області
правомірно відмовили позивачу у видачі
ОСОБА_2 довідки форми № В3. Видача
довідок, які б передбачали право
малолітньої особи здійснювати будь-які
платежі без податкового номера, не
передбачені чинним законодавством.

З врахуванням вищевикладеного,
суд дійшов висновку, що у задоволенні
позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої дочки ОСОБА_2 до
Тернопільської ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області, ГУ Міндоходів
у Тернопільській області, Державної
фіскальної служби України про визнання
незаконною відмови ГУ Міндоходів у
Тернопільській області у видачі ОСОБА_2
довідки форми № В3 та зобов'язання
Тернопільську ОДПІ ГУ Міндоходів у
Тернопільській області видати їй
довідку форми № В3 слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 86, 160-163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої
дочки ОСОБА_2 до Тернопільської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільській області,
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області, Державної
фіскальної служби України про визнання
незаконною відмови та зобов'язання
вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, встановленого статтею 186 КАС
України, якщо таку апеляційну скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку повністю або
частково шляхом подання апеляційної
скарги до Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд. Апеляційна
скарга на постанову суду першої
інстанції подається протягом десяти
днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий суддя
(підпис) Чепенюк
О.В.

Суддя
(підпис) Баранюк
А.З.

Суддя
(підпис) Мандзій
О.П.

копія вірна:

Суддя
Чепенюк
О.В.