Справа № 826/15792/13-а
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/7205/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Сіроша М.В.

Цвіркуна Ю.І.

за участю секретаря Ковтун О.С.

представників позивача Дейнеки В.М.

відповідача Братікової
О.П.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргуДержавної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві

на постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014

у справі № 826/15792/13-а

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтервагонсервіс»

до Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві

про визнання протиправним та
скасування податкового повідомлення -
рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Окружного
адміністративного суду м.Києва від
25.11.2013 у задоволені позову ТОВ
«Інтервагонсервіс» відмовлено
повністю.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014
постанову Окружного адміністративного
суду м.Києва від 25.11.2013 скасовано.
Прийнято нове рішення про задоволення
позову. Визнано протиправним та
скасовано податкове
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом?янському районі ГУ Міністерства
доходів і зборів України у м.Києві
№ від 16.09.2013.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду
апеляційної інстанції та залишення в
силі рішення суду першої інстанції, з
підстав порушення норм матеріального
та процесуального права.

Перевіривши повноту встановлення
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки в судових рішеннях, в
межах доводів касаційної скарги,
колегія суддів дійшла висновку, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до постанови від 29.03.2013
старшого слідчого СВ ДПІ у
Шевченківському районі м. Києва ДПС по
матеріалах досудового розслідування,
внесених до ЄРСР, податковим органом
було проведено документальну
позапланову виїзну перевірку ТОВ
«Інтервагонсервіс» з питань
дотримання податкового законодавства
з податку на додану вартість та податку
на прибуток по взаємовідносинах з ТОВ
«Грейт Стар» за період з 01.01.2011 по 30.06.2013,
за результатами якої складено акт від
19.08.2013 № 1076/26-58-22-08-11/35931971.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення пп. 198.3, пп. 198.6 ст.198,
пп. 201.4, пп. 201.6, пп. 201.10 ст. 201 Податкового
Кодексу України № 2755- VІ від 02.12.2010 в
результаті чого занижено ПДВ на суму
1002816,00 грн.

На підставі акта перевірки прийнято
оскаржуване податкове
повідомлення-рішення № від 16.09.2013,
яким збільшено суму грошового
зобов?язання з податку на додану
вартість в сумі 1002816 грн. та застосовано
штрафні (фінансові) санкції в розмірі
250704 грн.

Згідно пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового
кодексу України, податковий кредит - це
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.1, п.198.3 ст.198 цього
Кодексу, податковий кредит звітного
періоду складається із сум податків,
сплачених (нарахованих) платником
податку у звітному періоді у зв'язку з
придбанням товарів (робіт і послуг),
вартість яких відноситься до складу
витрат виробництва (обігу). Право на
нарахування податкового кредиту
виникає незалежно від того, чи такі
товари (послуги) та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Згідно п.198.6 ст.198 Податкового кодексу
України, не підлягають включенню до
складу податкового кредиту суми
сплаченого (нарахованого) податку у
зв'язку з придбанням товарів (послуг),
не підтверджені податковими
накладними чи митними деклараціями
(іншими подібними документами згідно з
п.201.11 ст.201 Кодексу). У разі коли на
момент перевірки платника податку
органом державної податкової служби
суми податку, попередньо включені до
складу податкового кредиту,
залишаються не підтвердженими
зазначеними цим підпунктом
документами, платник податку несе
відповідальність у вигляді фінансових
санкцій, установлених законодавством,
нарахованих на суму податкового
кредиту, не підтверджену зазначеними
цим підпунктом документами.

Відповідно до п.201.10 ст.201 цього Кодексу,
податкова накладна видається
платником податку, який здійснює
операції з постачання товарів/послуг,
на вимогу покупця та є підставою для
нарахування сум податку, що
відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, для підтвердження
наявності підстав для включення сум
сплаченого податку на додану вартість
у складі ціни за придбані товари до
складу податкового кредиту, необхідні
первинні документи (платіжні
доручення, податкові накладні, акти
виконаних робіт тощо), оформлені
відповідно до вимог Закону України
«Про бухгалтерській облік та фінансову
звітність в Україні».

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що між позивачем
(покупець) та ТОВ «Грейт Старт»
(постачальник) укладено договір
поставки № 01-24/12 від 24.12.2012 відповідно
до розділу 1 якого, постачальник
зобов'язується поставити та передати у
власність покупця товари, визначені у
п. 2.1 договору, а покупець прийняти та
оплатити товари в асортименті,
кількості та за цінами, викладеним у
додатках до цього договору, які є
невід'ємною частиною договору. Під
додатками до цього договору маються на
увазі додаткові угоди, специфікації,
додатки, узгоджені постачальником
замовлення покупця, рахунки та
видаткові накладні, які видаються
постачальником. Всі додатки до даного
договору становлять невід'ємну частину
договору.

Права та зобов'язання сторін за цим
договором визначаються, виходячи з
його умов. Так, поставка товарів
здійснюється окремими партіями.
Найменування, одиниці виміру та
загальна кількість товарів, її
часткове співвідношення (асортимент,
номенклатура) кожної партії товарів
узгоджуються сторонами шляхом
оформлення замовлень на поставку
товарів відповідно до умов, визначених
цим договором.

Замовлення на поставку відповідної
партії товарів подається покупцем у
письмовій формі власноручно або
передається факсимільним або поштовим
зв'язком (рекомендованим листом), або/чи
в усній формі (по телефон).

На підтвердження виконання
вищезазначеного договору позивачем
надано видаткові та податкові
накладні, акти приймання-передачі,
специфікації, оплата проведена шляхом
безготівкових розрахунків, що
підтверджується виписками по рахунку
обслуговуючого банку позивача.

Наявність вище вказаних документів
надає достатньо підстав для висновку
про реальність та товарність
господарських операцій за договорами
поставки позивача з ТОВ «Грейт Старт».

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій,
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень, обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення, дії чи бездіяльності
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову.

Відповідач, заперечуючи право позивача
на формування податкового кредиту за
операціями з вищезазначеним
контрагентом, обґрунтовував свої
доводи нікчемністю укладеного
договору.

Однак, колегія суддів вважає, що суд
апеляційної інстанції обґрунтовано
відхилив доводи контролюючого органу
про нікчемність договору, оскільки,
висновки щодо завідомої суперечності
правочину інтересам держави та
суспільства контролюючі органи можуть
робити виключно в аспекті того, чи
суперечить відповідний правочин
фіскальним інтересам держави,
забезпечення яких покладається на
контролюючі органи. Наявність умислу
та обставини щодо виконання угод,
стосовно дійсності яких виник спір,
сходять до предмету доказування в
судовому процесі, зокрема, до таких
доказів належить обвинувальний вирок,
який набрав законної сили, що
підтверджував би факт ухилення від
сплати податків конкретними
посадовими особами суб'єктів
господарської діяльності за
наслідками виконання оспорюваних угод.
Однак доказів постановлення вироків,
які б містили в собі встановлені судом
об'єктивні дані про нікчемність
оспорюваної угоди відповідачем не
надано.

Натомість наявність у позивача належно
оформлених первинних документів на
підтвердження понесених витрат та
податкового кредиту, які були належним
чином відображені ним у податковому
обліку, відповідачем не спростовано,
жодних свідчень того, що спірні
договори та/або їх виконання
спричинило заниження чи приховування
об'єктів оподаткування у відповідних
господарських операціях з боку їх
учасників, судами не встановлено.

Крім того, судом апеляційної інстанції
досліджувались обставини
добросовісності позивача, при вчиненні
згаданих господарських операцій з
вищеназваним контрагентом, перед
укладенням договорів з метою
запобігання укладенню правочинів з
недобросовісним суб'єктом
господарювання. На час укладення та
виконання договору контрагент
позивача був зареєстрований в ЄДРПОУ,
тобто був юридичною особою, наділеною
цивільною правоздатністю і
дієздатністю.

За загальним правилом, позивач не може
нести відповідальність як за несплату
податків його контрагентом, так і за
можливу недостовірність відомостей
про нього, включених до Єдиного
державного реєстру, за умови
необізнаності щодо такої.

За умови реального здійснення
господарської операції, яка призвела
до об'єктивної зміни складу активів
платника податків - покупця, будь-які
порушення постачальниками товару
правил ведення господарської
діяльності не можуть бути підставою
для позбавлення покупця права на
валові витрати чи податковий кредит.

Платник податків (покупець товару) не
має обов'язку та повноважень
здійснювати контроль за дотриманням
постачальниками товару вимог
законодавства щодо здійснення
господарської діяльності тощо і в
подальшому зазнавати певних
негативних наслідків у вигляді
позбавлення права на податковий кредит
за можливу неправомірну діяльність
будь-кого з контрагентів. Такий
платник не повинен притягуватися до
відповідальності в тому випадку, якщо
він здійснював реальну господарську
операцію.

Доводи відповідача, що вищезазначені
операції позивача не мали реального
товарного характеру, з підстав
відсутності товарно-транспортних
накладних, не можуть бути підставою для
інших висновків, оскільки
товарно-транспортні накладні та
подорожні листи є основними
документами на перевезення вантажів,
тобто є обов'язковими для перевізників,
однак не є документами первинного
бухгалтерського обліку, що
підтверджують обставини придбання та
продажу товарно-матеріальних
цінностей.

Не надано відповідачем і доказів
виключення зі складу валових витрат
позивача вартості оплачених товарів
протягом вказаного періоду, з огляду на
його доводи про відсутність фактичного
придбання, що в свою чергу виключало б
можливість формування податкового
кредиту за даними операціями. За
висновками акта перевірки порушень
при перевірці правильності обчислення
та своєчасності внесення до бюджету
суму податку на прибуток позивачем при
взаємовідносинах з ТОВ «Грейт Стар» не
встановлено.

Крім того, товарність зазначених
операцій підтверджується подальшою
реалізацією (продажем) отриманого від
TOB «Грейт Старт» товару ТОВ
«Вагонтранссервіс», згідно з
видатковими накладними, податковими
накладними, банківськими виписками, що
наявні в матеріалах справи, та не
спростовано відповідачем.

Помилкове посилання суду апеляційної
інстанції на попередню редакцію п.86.9
ст.86 Податкового кодексу України, якою
визначався статус матеріалів
перевірки, призначеної відповідно до
кримінального процесуального
законодавства, не вплинуло на
правильність постановленого у справі
рішення, оскільки судом апеляційної
інстанції здійснено перегляд по суті
виявлених під час перевірки порушень.

З огляду на викладене, судова колегія
вважає, що суд апеляційної інстанції,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства, всебічно перевіривши
обставини справи, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права та постановив обґрунтоване
рішення, підстав для його скасування, з
мотивів викладених в касаційній
скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві залишити без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
адміністративного суду від 15.01.2014 - без
змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
М.В.Сірош

Ю.І.Цвіркун