Справа № 826/9395/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 серпня 2014 року № 826/9395/14
адміністративний суд міста Києва в
складі головуючого судді Качура І.А.,
суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Міністерства регіонального
розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України до Державної виконавчої служби
України про визнання дій
протиправними, скасування постанови.
До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Міністерство
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України (далі по тексту також - позивач)
з позовом до Державної виконавчої
служби України (надалі також -
відповідач), в якому з урахування заяви
про уточнення позовних вимог просило:
визнати протиправними дії Державної
виконавчої служби України в рамках
виконавчого провадження ВП № 43399315 та
скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 25.06.2014р. про накладення штрафу в
рамках виконавчого провадження ВП №
В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірна постанова винесена
всупереч приписам Закону України «Про
виконавче провадження» та порушує
законні права та інтереси позивача.
Відповідач позиції щодо заявленого
позову у письмовому вигляді не виклав,
проте у попередньому судовому
засіданні 05.08.2014р. надав усні пояснення,
у яких покликався на повну
відповідність спірної постанови
приписам законодавства.
Разом з тим у судове засідання 13.08.2014р.
відповідач не прибув, про дату, час і
місце проведення судового розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.
Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов задоволенню підлягає з огляду
Матеріалами справи встановлено,
що на підставі виконавчого листа
№2а4477/09/2670, виданого 10.05.2011р. Окружним
адміністративним судом міста Києва про
поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника
Контрольно-ревізійного відділу
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України з 01.02.2007, відповідачем відкрито
виконавче провадження ВП №43399315 та
21.05.2014р. винесено відповідну постанову.
За наслідками оскарження рішення
державного виконавця в судовому
порядку, постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі №826/7297/14 від 13.06.2014р.
адміністративний позов Міністерства
регіонального розвитку, будівництва та
житлово-комунального господарства
України задоволено повністю, визнано
протиправними дії Державної
виконавчої служби України в рамках
виконавчого провадження ВП №43399315 та
скасовано постанову Державної
виконавчої служби України від 21.05.2014р.
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 43399315. Судом
встановлено, що відповідачем 25.06.2014р. в
межах виконавчого провадження ВП
№43399315 прийнято постанову про
накладення штрафу за невиконання вимог
державного виконавця щодо виконання
рішення суду у справі №2а4477/09/2670.
Позивач категорично не
погоджується з правомірністю дій
державного виконавця при винесенні
постанови про накладення штрафу в
межах виконавчого провадження ВП
№43399315 та відповідно звернувся з даним
позовом про оскарження дій та
відповідного рішення до Окружного
адміністративного суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд виходив із
наступного.

Відповідно до ст.1 Закону «Про
виконавче провадження» (надалі - Закон
№606), виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Як встановлено ч.1 та ч.2 ст.17
Закону №606 примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно норм цього Закону
підлягають виконанню державною
виконавчою службою такі виконавчі
документи: - виконавчі листи, що
видаються судами, і накази
господарських судів, у тому числі на
підставі рішень третейського суду та
рішень Міжнародного комерційного
арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і
Морської арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті; - ухвали,
постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних
справах, кримінальних провадженнях та
справах про адміністративні
правопорушення у випадках,
передбачених законом; - судові накази; -
виконавчі написи нотаріусів; -
посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій; -
постанов органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом; -
постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу; - рішення інших
органів державної влади, якщо їх
виконання за законом покладено на
державну виконавчу службу; - рішення
Європейського суду з прав людини з
урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з
прав людини».

При цьому, положеннями ч.1 та абз.2
ч.2 ст.11 Закону №606 визначено, що
державний виконавець зобов'язаний
вживати передбачених цим Законом
заходів примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії. При
цьому, державний виконавець здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення, у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 17
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон № 606-XIV)
примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом.

Згідно з підпунктом 13 частини 3
статті 11 Закону України «Про виконавче
провадження» державний виконавець у
процесі здійснення виконавчого
провадження має право, зокрема,
накладати стягнення у вигляді штрафу
на фізичних, юридичних та посадових
осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої,
другої статті 75 Закону України «Про
виконавче провадження» після
відкриття виконавчого провадження за
виконавчим документом, що зобов'язує
боржника вчинити певні дії або
утриматися від їх вчинення, державний
виконавець перевіряє виконання
рішення не пізніше ніж на наступний
день після закінчення строку,
встановленого частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення. У разі невиконання
зазначених вимог без поважних причин
державний виконавець накладає на
боржника штраф відповідно до статті 89
цього Закону і не пізніше п'яти робочих
днів з дня його накладення повторно
перевіряє стан виконання рішення.

З огляду на вищевикладене
обумовлюється висновок про те, що
обов'язковою умовою накладення штрафу
є відсутність поважних причин для
невиконання вимог державного
виконавця.

Проте, як вже було судом
встановлено, постанова від 21.05.2014р. про
відкриття виконавчого провадження ВП
№ 43399315 скасована постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва у
справі №826/7297/14 від 13.06.2014р., а відтак
прийняття постанови про накладення
штрафу у межах даного провадження за
невиконання вимог державного
виконавця є передчасним та не
узгоджується з нормами чинного
законодавства України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією
та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірності
дій та спірної постанови.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163, 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії
Державної виконавчої служби України в
рамках виконавчого провадження ВП №
43399315 та скасувати постанову відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 25.06.2014р. про накладення штрафу в
рамках виконавчого провадження ВП №
43399315.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин