Справа № 826/9098/14
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 серпня 2014 року 09:18
№ 826/9098/14

Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Кармазіна О.А.,
суддів Маруліної Л.О. та Шейко Т.І., при
секретарі Тимчук М.Д.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу:

за позовом:ОСОБА_1доДержавного
реєстратора прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяни Василівни
Державної реєстраційної служби
України третя особа-1:ОСОБА_3третя
особа-2:ОСОБА_4провизнання протиправним
і скасування рішення та зобов'язання
вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду м.
Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно реєстраційної служби
головного управління юстиції у м. Києві
Корюк Тетяни Василівни, в якому
просить:

1) визнати протиправним і скасувати
рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 12299810
від 09.04.2014 року;

2) зобов'язати повторно розглянути
заяву про державну реєстрацію права на
квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

В обґрунтування позову позивачка
зазначає, що 05.05.2010 р. між нею та ОСОБА_3
було укладено договір позики, який був
посвідчений нотаріально та за яким
позивачкою передано ОСОБА_3 400 000 грн.
Окрім того, з метою забезпечення вимог
за вказаним договором, було укладено
посвідчений нотаріально договір
іпотеки, згідно з яким у разі
невиконання умов договору позики,
позивачка мала право отримати
задоволення вимог за рахунок
заставленого майна, а саме квартири
АДРЕСА_1, яка належить: 5/6 ОСОБА_3 та 1/6 -
ОСОБА_4 Надалі, як зазначає позивачка,
було укладено додаткову угоду до
договору позики, внаслідок чого сума
позики загалом склала 450 000 грн., з
огляду на що було внесені зміни до
договору іпотеки. Надалі також
вносились зміни до договору позики та
іпотеки, у зв'язку з чим сума позики
склала 698 000 грн., що дорівнює вартості
предмету іпотеки.

У зв'язку з неповерненням суми
позичених коштів, у листопаді 2011 року
позивачко вручено третім особам вимогу
про виконання порушеного зобов'язання,
яка залишена без задоволення.

Позивачка зазначає, що виходячи з умов
договору іпотеки, враховуючи те, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену вимогу шляхом набуття
права власності на предмет іпотеки, а
правовою підставою для реєстрації
права власності є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження у договорі
іпотеки, вона звернулася до
реєстраційної служби із заявою про
державну реєстрацію прав на майно.

Однак, 09.04.2014 р. державним реєстратором
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації у зв'язку з тим, що
заяву подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, тобто на все нерухоме
майно третіх осіб накладено арешт.

В контексті наведеного позивачка
додає, що державна реєстрація договору
іпотеки на квартиру, була проведена
раніше, ніж зареєстровано інші
обтяження, а відтак позивачка, як вона
зазначає, має переважне право
задовольнити забезпечені іпотекою
вимоги за рахунок предмету іпотеки.

Позивачка зазначає, що при прийнятті
оскаржуваного рішення державним
реєстратором не враховано вимоги
законодавства, зокрема, Закону України
«Про іпотеку», у зв'язку з чим вважає
рішення протиправним та просить
задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач-1 (державний реєстратор)
проти позову заперечує та зазначає, що
оскільки при поданні позивачкою
документів було встановлено наявність
зареєстрованих обтяжень та іпотеки на
приміщення, в силу вимог законодавства
здійснити реєстрацію прав не
вбачається за можливе.

Державний реєстратор просив
розглядати справу за його відсутності.

Відповідач-2 в судове засідання 29.08.2014 р.
не з'явився, доказів поважності причин
неприбуття не надав. У той же час,
ухвала суду від 20.08.2014 р. про заміну
відповідачів та відкладення розгляду
справи отримана 20.08.2014 р. Враховуючи
наведене та на підставі ч. 4 ст. 128 КАС
України, ухвалено розглядати справу за
відсутності відповідача-2 на підставі
наявних матеріалів справи.

Третя особа-1 (ОСОБА_3) в судове
засідання 20.08.2014 р. не з'явилася. У той же
час, 07.08.2014 р. було подано заяву, в якій
зазначено, що діяльність цієї особи
пов'язана з Автономною Республікою
Крим і вона не встигла зібрати всі
необхідні документи, у зв'язку з чим
просила перенести розгляд справи на
будь-яку іншу дату. Як зазначено вище,
20.08.2014 р. було постановлено ухвалу про
заміну відповідачів та відкладення
розгляду справи на 29.08.2014 р. Копія
ухвали направлена на адресу вказаної
особи, однак, згідно з відомостями
УДППШ «Укрпошта» поштове повідомлення
повернуто без вручення за закінченням
встановленого терміну зберігання, у
зв'язку з чим та на підставі ч. 3 ст. 167, ч.
4 ст. 33 та ч. 11 ст. 35 КАС України третя
особа-1 в силу закону вважається
належним чином повідомленою про
розгляд справи.

Третя особа-2 також в судові засідання
20.08.2014 р. та 29.08.2014 р. не з'явилася. Копії
ухвал про відкриття провадження у
справі, про заміну відповідачів та
відкладення розгляду справи,
направлені на адресу вказаної особи.
Однак, згідно з відомостями УДППШ
«Укрпошта» поштове повідомлення
повернуто без вручення за закінченням
встановленого терміну зберігання, у
зв'язку з чим та на підставі ч. 3 ст. 167, ч.
4 ст. 33 та ч. 11 ст. 35 КАС України третя
особа-2 в силу закону вважається
належним чином повідомленою про
розгляд справи.

Беручи до уваги вищенаведене,
відсутність підстав для відкладення
розгляду справи, судом ухвалено
розглядати справу за відсутності
третіх осіб.

На підставі ч. 3 ст. 160 КАС України в
судовому засіданні 29.08.2014 р.
проголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Розглянувши наявні в матеріалах справи
документи, заслухавши пояснення
позивачки, з'ясувавши фактичні
обставини справи, на яких ґрунтується
позов, оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено наступне.

05 травня 2010 року між ОСОБА_1 з однієї
сторони (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 й
ОСОБА_4 з другої сторони (іпотекодавці)
укладено договір іпотеки, який
посвідчений нотаріально та
зареєстрований в реєстрі за № 2-770.

Згідно із п. 1 цього договору, він
забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що
випливає з Договору позики від 05.05.2010 р.,
посвідченого нотаріально за № 2-769 (а
також всіх додаткових угод до нього),
укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, за
умовами якого ОСОБА_3 зобов'язана на
протязі 30 днів з моменту отримання
вимоги від ОСОБА_1 повернути ОСОБА_1
(іпотекодержателю) кредит у розмірі 400
000 грн., сплатити можливі штраф, пеню.

У відповідності до цього договору
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань
за договором позики, отримати
задоволення за рахунок майна,
заставленого на визначених в договорі
умовах.

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а
саме: квартира, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, яка належить: 5/6
ОСОБА_3 та 1/6 - ОСОБА_4 Вартість предмета
іпотеки - 400 000 грн.

Зазначено, що на підставах,
передбачених чинним законодавством
України, на предмет іпотеки може бути
звернене стягнення.

Згідно з п.3.1.4. договору іпотеки у
випадку невиконання ОСОБА_3 зобов'язань
за договором позики іпотекодержатель
має право звернути стягнення на
предмет іпотеки, реалізувати його
відповідно до п. 5 договору та за
рахунок вирученої суми переважно перед
іншими кредиторами задовольнити свою
вимогу в повному обсязі.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що у
разі порушення основного зобов'язання
або умов цього договору
іпотекодержатель надсилає
іпотекодавцям вимогу про усунення
порушення в якій міститься, крім
іншого, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш ніж
тридцяти денний строк та попередження
про звернення стягнення на предмет
іпотеки у разі невиконання вимоги. Якщо
протягом встановленого строку, вимога
іпотекодержателя залишається без
задоволення, Іпотекодержатель вправі
розпочати звернення стягнення на
предмет іпотеки.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що
звернення стягнення на предмет іпотеки
здійснюється: за рішенням суду; у
безспірному порядку на підставі
виконавчого напису нотаріуса; згідно з
договором про задоволення вимог
іпотекодержателя.

Пунктом 5.5. договору іпотеки визначені
способи задоволення вимог
іпотекодержателя.

Зокрема, згідно з п. 5.5.1. договору
передбачено, що у випадку невиконання
іпотекодавцями письмової вимоги
іпотекодержателя про усунення
порушених зобов'язань за цим або
договором позики встановлений іпотеко
держателем строк. Такі вимоги
іпотекодержателя задовольняються за
рахунок предмета іпотеки.

В такому випадку, як встановлено
договором, цей договір згідно ст. ст. 36,
37 Закону України «Про іпотеку»
вважається договором про задоволення
вимог іпотекодержателя, є правовою
підставою для реєстрації права
власності іпотекодержателя на предмет
іпотеки на підставі цього договору
іпотеки, який в цьому випадку є
правовстановлюючим документом.

Пунктом 5.6. договору іпотеки
передбачено, що право вибору способів
задоволення вимог іпотекодержателя та
вибір способу задоволення таких вимог
належить іпотекодержателю.

Згідно з відміткою у договорі,
нотаріусом накладено заборону
відчуження зазначеної вище квартири до
припинення чи розірвання договору
(реєстраційний номер 2-771, 2-772.

Згідно з витягом про реєстрацію в
Єдиному реєстрі заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна від 05.05.2010 р.,
на цю ж дату о 15:50 в реєстр внесено
реєстраційний запис за параметрами:
тип обтяження - заборона на нерухоме
майно; підстава обтяження -
вищевказаний договір іпотеки; об'єкт
обтяження: вищезгадана квартира;
реєстраційний номер обтяження: 9797114;
заявник: ОСОБА_1

У взаємозв'язку з наведеним до
матеріалів справи також залучено витяг
про реєстрацію у Державному реєстрі
іпотек від 05.05.2010 р., реєстраційного
запису від 05.05.2010 р. о 15:40, параметрами
якого є: підстава обтяження: договір
позики 2-769 від 05.05.2010 р.; об'єкт
обтяження: вищезгадана квартира;
іпотекодержатель ОСОБА_1; розмір
основного зобов'язання: 400 000 грн.;
визначено строк виконання
зобов'язання; додаткові дані:
відповідно до договору позики строк
повернення позики визначається
моментом пред'явлення вимоги щодо її
повернення.

03.12.2010 р. сторонами договору іпотеки
підписано та нотаріально посвідчено
додатковому угоду до договору іпотеки,
укладання якої пов'язано із укладання
додаткової угоди до договору позики. У
додатковій угоді до договору іпотеки
зазначено про зміну сум кредиту з 400 000
грн. до 450 000 грн., а також відповідно
щодо вартості предмету іпотеки у
зазначеній сумі.

03.12.2010 р. у Державному реєстрі іпотек
вчинено відповідний реєстраційний
запис.

Окрім того, сторонами договору іпотеки
також укладено додаткову угоду від
18.10.2011 р. до цього договору, відповідно
до якої, у зв'язку з укладанням
доповнення до договору позики,
обмовлено збільшення суми кредиту з 450
000 грн. до 698 000 грн. та відповідно,
вартість предмету іпотеки збільшена з
450 000 грн. до 698 000 грн.

Договором іпотеки не передбачено
видачу заставної.

При цьому, 18.10.2011 р. до Державного
реєстру іпотек внесено відповідні
зміни щодо розміру основного
зобов'язання.

В контексті наведеного слід зазначити,
що до матеріалів справи залучено копію
договору позики із додатками, який, як і
договір іпотеки, мають відмітки про
укладання додаткових угод до цих
договорів.

Крім того, до матеріалів справи
залучено копії розписок ОСОБА_3 від
05.05.2010 р., від 03.12.2010 р., від 18.10.2011 р. про
отримання коштів за договором позики.

До матеріалів справи також залучено
копію повідомлення про сплату боргу
від 25.10.2011 р. на ім'я ОСОБА_3 з відміткою
про отримання цієї вимоги у цей же день.
У вимозі звернуто увагу, що згідно умов
договору позики грошові кошти
повертаються протягом тридцяти днів з
моменту звернення з вимогою про
повернення коштів. З огляду на наведене
заявлено вимогу про повернення коштів
у готівковій формі протягом 30 днів
після отримання вимоги. Повідомлено
отримувача, що у випадку не повернення
коштів до вказаної дати, ОСОБА_1 буде
змушена витребувати позику згідно
чинного законодавства.

Слід додати, що 26.11.2011 р. ОСОБА_1 на ім'я
ОСОБА_3 складено та останній вручено
вимогу про повернення боргу, в якій
звернуто увагу про вручення
попередньої вимоги про необхідність
повернення коштів, які станом на 26.11.2011
р. не повернуті, а також звернуто увагу,
що ОСОБА_1 має право звернути стягнення
на предмет іпотеки, а саме на
вищевказану квартиру. Зазначено про
необхідність повернення коштів
протягом 30 днів з дня отримання
зазначеної вимоги.

26.11.2011 р. також сформована вимога від
ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_4, яка вручена
останній 26.11.2011 р та в якій зазначено, що
вимога про повернення боргу вручена
ОСОБА_3 25.10.2011 р., але станом на 26.11.2011 р.
вона не виконана, кошти не повернуті.

Звернуто увагу на можливість звернення
стягнення на предмет іпотеки: квартиру
АДРЕСА_1.

14.03.2014 р. позивачка звернулася із заявою
№ 5826935 та доданими до неї документами
про проведення державної реєстрації
права власності на квартиру АДРЕСА_1.

09.04.2014 р. державним реєстратором
Державної реєстраційної служби
України прийнято оскаржуване рішення
№ 12299810 про відмову у державній
реєстрації. За змістом цього рішення
державний реєстратор встановив, що
заяву про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна. На все нерухоме майно
власників об'єкту нерухомого майна
накладено арешт. Враховуючи наведене
та керуючись ст. 24 Закону України «Про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень», п. 20 та 28 Порядку,
затвердженого постановою КМ України
від 17.10.2013 р. № 868., державним
реєстратором прийнято рішення
відмовити у державній реєстрації права
власності на вказану квартиру за
позивачкою.

У взаємозв'язку з наведеним слід
зазначити, що до матеріалів справи
залучено витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 18.09.2012 р. № 37873789.

Витяг надано за параметрами запиту:
заборона, арешт щодо власника ОСОБА_3

Згідно із Записом № 1 зазначено про
реєстрацію 05.05.2010 р. о 15:50:24 за заявою
ОСОБА_1 згідно вищезгаданого договору
іпотеки 2-770 від 05.05.2010 р. заборони на
нерухоме майно із визначенням об'єкту
обтяження - вищевказаної квартири із
зазначенням власників: ОСОБА_5 та
ОСОБА_4

Згідно із Записом № 2 зареєстровано
заборона відчуження нерухомого майна
за параметрами: тип обтяження - арешт
нерухомого майна; зареєстровано: 12.01.2012
р. за № 12055596; підстава обтяження
постанова про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його
відчуження, 30625537, 12.01.2012 р., ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві; об'єкт
обтяження: все нерухоме майно; власник:
ОСОБА_3; обтяжував: ВДВС Солом'янського
РУЮ у м. Києві; додаткові дані:
виконавчий лист № 2-4199 від 02.11.2011 р.,
виданий Солом'янським р/с м. Києва.

Згідно із Записом № 3 зареєстрована
заборона із наступними параметрами:
тип обтяження - арешт нерухомого майна;
зареєстровано: 19.01.2012 р. за № 12073683,
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, 28854117,
29.09.2011 р., ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві; об'єкт обтяження - все нерухоме
майно; додаткові дані: в/л. № 6-1756
виданий 18.07.2011 р. Новозаводським р/с.

Крім того, до матеріалів справи
залучено витяг з Єдиного реєстру
заборон відчуження об'єктів нерухомого
майна від 18.09.2012 р. № 37873863.

Витяг надано за параметрами запиту:
заборона, арешт щодо власника ОСОБА_4.

Згідно із Записом № 1: тип обтяження -
арешт нерухомого майна: зареєстровано
05.05.2010 р. об 11:03:36, реєстратором - Перша
криворізька державна нотаріальна
контора; підстава обтяження: постанова,
б/н, 01.03.2001 р., Саксаганський ВДВС м.
Кривого Рогу Дніпропетровська обл.;
об'єкт обтяження - все майно; власник -
ОСОБА_4: код відсутній; ІНФОРМАЦІЯ_1;
адреса: АДРЕСА_2.

В контексті наведеного запису слід
зазначити, що одним з Іпотекодавців є
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2; код НОМЕР_1, а
відтак, враховуючи різні відомості
щодо дати народження, щодо
ідентифікаційного коду та адреси місця
проживання, вбачається, що наведений
Запис № 1 не стосується ОСОБА_4 - одного
з іпотекодавців за вищезгаданим
договором іпотеки та, відповідно,
предмету іпотеки.

Згідно із Записом № 2 зазначено про
реєстрацію 05.05.2010 р. о 15:50:24 за заявою
ОСОБА_1 згідно вищезгаданого договору
іпотеки 2-770 від 05.05.2010 р. заборони на
нерухоме майно із визначенням об'єкту
обтяження - вищевказаної квартири із
зазначенням власників: ОСОБА_5 та
ОСОБА_4

Згідно із Записом № 3 зареєстровано
арешт нерухомого майна реєстратором -
Першою Харківською нотаріальною
конторою; підстава обтяження - ухвала №
2-1413/11 від 27.05.2011 р. Червонозаводського
районного суду м. Харкова; об'єкт
обтяження: кватира, 1/4, у АДРЕСА_5;
власник: ОСОБА_4 (код не визначений);
додаткові дані - реєстровий номер 19391
від 31.05.2011 р.

Як вбачається, даний запис не
стосується квартири, відносно якої
позивачкою подано документи для
реєстрації.

Згідно із Записом № 3 зареєстрована
заборона із наступними параметрами:
тип обтяження - арешт нерухомого майна;
зареєстровано: 19.01.2012 р. за № 12073683,
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, 28854117,
29.09.2011 р., ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві; об'єкт обтяження - все нерухоме
майно; додаткові дані: в/л. № 6-1756
виданий 18.07.2011 р. Новозаводським р/с.

Запис № 4 стосується ОСОБА_4 з
ідентифікаційним кодом НОМЕР_2, що
мешкає у м. Стаханов, тобто даний запис
не стосується особи, яка є одним з
іпотекодавців за договором іпотеки.

Запис № 5 також стосується ОСОБА_4 з
ідентифікаційним кодом НОМЕР_3, тобто
також особи, що не є стороною договору
іпотеки.

У той же час, згідно із Записом № 6
зареєстрована наступна заборона: тип
обтяження: арешт нерухомого майна;
зареєстровано 02.08.2012 р. за № 12821621;
підстава обтяження: постанова про
арешт майна боржника та оголошення
заборони на його відчуження, 33607895,
30.07.2012 р., ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві, 1316/21; об'єкт обтяження: все
нерухоме майно; власник: ОСОБА_4, код
НОМЕР_1, АДРЕСА_6, яка є стороною
вищезгаданого договору іпотеки;
обтяжував - ВДВС Солом'янського РУЮ у м.
Києві.

Згідно із Записом № 7 від 17.09.2012 р. також
зареєстровано арешт нерухомого майна
на підставі постанови про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, 34146332, 07.09.2012 р., ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві, 1390/21;
об'єкт обтяження: все нерухоме майно;
власник: ОСОБА_4, код НОМЕР_1, АДРЕСА_6,
яка є стороною вищезгаданого договору
іпотеки; обтяжував - ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві.

Вирішуючи у взаємозв'язку з наведеним
спір по суті, суд зазначає наступне.

Так, Законом України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено
правові, економічні, організаційні
засади проведення державної
реєстрації речових та інших прав, які
підлягають реєстрації за цим Законом,
та їх обтяжень і спрямований на
забезпечення визнання та захисту
державою цих прав, створення умов для
функціонування ринку нерухомого майна.

Згідно із ч. 1 ст. 2 цього Закону державна
реєстрація речових прав на нерухоме
майно (далі - державна реєстрація прав),
це офіційне визнання і підтвердження
державою фактів виникнення, переходу
або припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону,
нерухоме майно, це земельні ділянки, а
також об'єкти, розташовані на земельній
ділянці, переміщення яких неможливе
без їх знецінення та зміни призначення.

Під обтяженням у ч. 1 ст. 2 Закону
розуміється заборона розпоряджатися
та/або користуватися нерухомим майном,
яка встановлена або законом, або актами
уповноважених на це органів державної
влади, їх посадових осіб або яка
виникає на підставі договорів.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону
державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Частиною 4 статті 15 цього Закону
передбачено, що державній реєстрації
підлягають виключно заявлені права та
їх обтяження за умови їх відповідності
законодавству і поданим документам.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 зазначеного
Закону заява про державну реєстрацію
прав та їх обтяжень подається до органу
державної реєстрації прав у паперовій
або електронній формі у випадках,
передбачених цим Законом.

Разом із заявою про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень у
паперовій формі подаються оригінали
документів, необхідних для державної
реєстрації прав та їх обтяжень, їх
копії, засвідчені в установленому
порядку (ч. 3 ст. 16 Закону).

Частиною 7 ст. 16 Закону передбачено, що
державна реєстрація прав проводиться
на підставі заяви власника, іншого
правонабувача, сторони правочину, за
яким виникло право, уповноваженої ними
особи або державного кадастрового
реєстратора у випадках, передбачених
цим Законом.

Документи, що встановлюють виникнення,
перехід, припинення прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і подаються для
державної реєстрації прав, повинні
відповідати вимогам, встановленим цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами (ч. 3 ст. 17 Закону).

Згідно з ч. 1 ст. 19 зазначеного Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі: 1) договорів, укладених у
порядку, встановленому законом; 2)
свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону; 3) свідоцтв про
право власності, виданих органами
приватизації наймачам житлових
приміщень у державному та комунальному
житловому фонді; 4) державних актів на
право власності або постійного
користування на земельну ділянку у
випадках, встановлених законом; 5)
рішень судів, що набрали законної сили;
6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

У взаємозв'язку з наведеним слід
додати, що відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону
державний реєстратор: встановлює
відповідність заявлених прав і поданих
документів вимогам законодавства, а
також відсутність суперечностей між
заявленими та вже зареєстрованими
правами на нерухоме майно та їх
обтяженнями, зокрема: наявність
обтяжень прав на нерухоме майно,
зареєстрованих відповідно до вимог
цього Закону.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 9 Закону передбачено, що
державний реєстратор приймає рішення
про державну реєстрацію прав та їх
обтяжень, про відмову в державній
реєстрації, про її зупинення, внесення
змін до Державного реєстру прав.

Зокрема, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 24
зазначеного Закону, у державній
реєстрації прав та їх обтяжень може
бути відмовлено у разі, якщо заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна, крім
випадків, встановлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону. В
контексті наведеного слід додати, що
положенням ч. 9 ст. 15 Закону встановлено,
що державна реєстрація прав, їх
обтяжень у результаті вчинення
нотаріальної дії (надання відмови в
ній) проводиться одночасно з вчиненням
такої дії.

Частиною 2 ст. 24 Закону встановлено, що
за наявності підстав для відмови в
державній реєстрації державний
реєстратор приймає рішення про відмову
в державній реєстрації прав та їх
обтяжень.

Водночас, постановою КМ України від 17
жовтня 2013 р. № 868 затверджено Порядок
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень, який набрав
чинності 12.02.2014 р. (далі - Порядок № 868),
тобто станом на дату подання заяви
позивачкою та прийняття рішення
державним реєстратором.

Пунктом 46 Порядку 868 передбачено, що для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому порядку
копію письмової вимоги про усунення
порушень, надіслану іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця, в якій
зазначається стислий зміст порушеного
зобов'язання, вимога про виконання
порушеного зобов'язання у не менш як
30-денний строк та попередження про
звернення стягнення на предмет іпотеки
у разі невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує завершення
30-денного строку з моменту отримання
іпотекодавцем та боржником, якщо він є
відмінним від іпотекодавця, письмової
вимоги іпотекодержателя у разі, коли
більш тривалий строк не зазначений у
письмовій вимозі, надісланій
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним договором
передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони
відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

У взаємозв'язку з наведеним слід
додати, що відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону
України «Про іпотеку» пріоритет права
іпотекодержателя на задоволення
забезпечених іпотекою вимог за рахунок
предмета іпотеки відносно
зареєстрованих у встановленому
законом порядку прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно виникає з моменту державної
реєстрації іпотеки. Зареєстровані
права та вимоги на нерухоме майно
підлягають задоволенню згідно з їх
пріоритетом - у черговості їх державної
реєстрації.

В даному випадку, як встановлено під
час розгляду справи, у державного
реєстратора були відсутні претензії
щодо переліку наданих позивачкою
документів, а також інші претензії щодо
змісту цих документів та їх юридичної
значимості.

Як зазначено вище, спірне рішення
мотивовано тим, що після реєстрації
іпотеки на все майно власників об'єкту
накладено арешт, тобто у зв'язку з
наявністю виниклих після реєстрації
іпотеки обтяжень прав на нерухоме
майно.

За таких обставин, враховуючи, що в
даному випадку іпотека та пов'язане з
нею обтяження щодо квартири було
зареєстровано до реєстрації арешту
майна власників квартири
(іпотекодавців), а також в силу
вищезгаданих приписів п. 46 Порядку 868,
відповідно до яких реєстрація після
державної реєстрації іпотеки прав чи
вимог інших осіб на передане в іпотеку
нерухоме майно не є підставою для
відмови у проведенні державної
реєстрації права власності за
іпотекодержателем, суд приходить до
висновку про відсутність у державного
реєстратора підстав для прийняття
оскаржуваного рішення, що зумовлено
пріоритетністю прав позивачки на
квартиру, та, відповідно, до висновку
про протиправність зазначеного
рішення, а також про наявність підстав
для його скасування.

Водночас, щодо позовних вимог
зобов'язати повторно розглянути заяву
про державну реєстрацію прав, суд
зазначає, що в даному випадку нормами
вказаного Закону не передбачено
повторного розгляду заяви про державну
реєстрацію прав, що у свою чергу вказує
на відсутність правових підстав для
задоволення позову в цій частині.

У той же час, в даному випадку суд
виходить з того, що позивачем було
надано повний пакет документів для
державної реєстрації прав та,
враховуючи висновок суду щодо
протиправності рішення про відмову у
державній реєстрації, наявність всіх
необхідних документів для державної
реєстрації прав на квартиру, внаслідок
реалізації прав позивачки, які
випливають з відносин іпотеки, а також
відсутність з боку державного
реєстратора інших претензій до наданих
документів, ніж зазначено у спірному
рішенні, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС
України та з метою повного захисту прав
позивачки, суд вбачає за необхідне
вийти за межі позовних вимог та
зобов'язати ДРС України вжити заходи
щодо реєстрації за позивачкою прав
власності на вищезгадану квартиру
шляхом прийняття рішення про державну
реєстрацію прав з урахуванням приписів
п. 46 Порядку № 868.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З урахуванням наведеного у сукупності,
суд приходить до висновку, що державним
реєстратором не доведено
правомірності рішення про відмову у
державній реєстрації прав, у зв'язку з
чим та як зазначено вище, суд приходить
до висновку про задоволення позову в
цій частині шляхом визнання спірного
рішення протиправним та його
скасування. У той же час, суд приходить
до висновку, як зазначено вище, про
відмову у задоволенні позову щодо
вимог про зобов'язання повторно
розглянути заяву про державну
реєстрацію прав. Водночас, як зазначено
вище, суд приходить до висновку про
зобов'язання ДРСУ вжити заходи щодо
реєстрації за позивачкою прав
власності на вищезгадану квартиру з
урахуванням приписів п. 46 Порядку № 868.
На поверненні судового збору позивачка
не наполягала.

Керуючись вимогами статей 69-71, 94, 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
міста Києва,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
Рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень № 12299810
від 09.04.2014 року, прийняте державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяною Василівною.

Зобов'язати Державну реєстраційну
службу України (код з ЄДР 37508344; адреса:
02002, м. Київ, вул. Марії Раскової, 15) вжити
заходів по реєстрації на ім'я ОСОБА_1
(реєстраційний номер платника податків
НОМЕР_4; адреса: АДРЕСА_7) права
власності на квартиру АДРЕСА_1
відповідно до документів, які
подавалися із заявою № 5826935 від 14.03.2014
року.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова набирає законної сили в
строк і порядку, передбачені статтею 254
Кодексу адміністративного судочинства
України. Постанова може бути оскаржена
за правилами, встановленими ст. ст. 185-187
КАС України.

Головуючий суддя
О.А. Кармазін

Судді:
Л.О. Маруліна

Т.І. Шейко