Справа № 372/3974/14-а
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/3974/14-а
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 вересня 2014 року
Суддя Обухівського
районного суду Київської області Проць
Т.В., розглянувши в порядку скороченого
провадження адміністративний позов
ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду
України в місті Обухові та
Обухівському районі Київської області
про визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

01.08.2014 року позивач звернувся до суду з
даним позовом. Свої вимоги мотивує тим,
що є інвалідом 2 групи , постраждалою
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії,
перебуває на обліку у відповідача та
отримує пенсію.

Ст. 50, 54 Закону України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» передбачено, що
мінімальний розмір пенсії інвалідам 2
гр. не може бути меншим 8 мінімальних
пенсій за віком, а додаткова пенсії
виплачується у розмірі 75% мінімальної
пенсії за віком. Проте пенсія позивачу
виплачується у менших розмірах ніж
передбачено цими нормами.

У зв`язку з цим просить суд звернутися
до Верховного Суду України з
клопотанням для вирішення питання
стосовно внесення до Конституційного
Суду України подання щодо
конституційності постанови Кабінету
Міністрів України від 23.11.2011 р. № 1210
«Про підвищення рівня соціального
захисту громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
визнати незаконними дії відповідача
щодо застосування ним під час
нарахування/перерахунку пенсій
позивача положень бюджетних законів, а
також підзаконних нормативно-правових
актів, якими у порушення та розріз
встановлених Конституцією і Законами
України вимог і норм, визначено розміри
пенсій для осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
до того, ще й значно менші, ніж
передбачені ст.50,54 Закону №796 для
відповідної категорії громадян;
визнати бездіяльність відповідача
щодо нарахування, перерахунку та
виплати ним позивачу недоотриманих сум
державної та додаткової пенсій,
передбачених ст.49,50,54 Закону №796,
протиправною; зобов'язати відповідача
зробити нарахування, перерахунок та
виплату державної пенсії позивача
відповідно, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених законом №796 у
редакції діючих Законів №230/96, №231 та
пов'язаними із ним законами, а саме у
розмірі не нижчому 8 мінімальних пенсій
за віком, за період, починаючи з 01.01.2005 р.
і до моменту винесення рішення у цій
справі, де розмір пенсії за віком
визначається у розмірі прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність, встановленого законом,
одночасно враховуючи вимоги ст.67
Закону №796, за якими розміри пенсій
збільшуються у разі збільшення розміру
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність; без
урахування приписів Бюджетних законів,
а також підзаконних
нормативно-правових актів КМУ, якими
визначено розміри пенсій для осіб,
постраждалих внаслідок Чорнобильської
катастрофи, відмінні від законодавчо
встановлених, ще й у бік зменшення;
зобов'язати відповідача зробити
нарахування, перерахунок та
виплату додаткової пенсії позивача
відповідно, на підставі, у порядку та
розмірах, встановлених законом №796 у
редакції діючих Законів №230/96, №231, та
пов'язаними із ним законами, а саме у
розмірі 75% мінімальної пенсії за віком,
за період, починаючи з 01.01.2005 р. і до
моменту винесення рішення у цій справі,
де розмір пенсії за віком визначається
у розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
встановленого законом, одночасно
враховуючи вимоги статті 67 Закону № 796,
за якими розміри пенсій збільшуються у
разі збільшення розміру прожиткового
мінімуму для осіб, які втратили
працездатність; без урахування
приписів бюджетних законів, а також
підзаконних нормативно-правових актів
КМУ, якими визначено розміри пенсій для
осіб, постраждалих внаслідок ЧАЕС,
відмінні від законодавчо встановлених,
ще й у бік зменшення; зобов'язати
відповідача перерахувати у подальшому
позивачу, визначені ст.50,54 закону №796
розміри пенсій, у зв'язку зі
збільшенням розміру прожиткового
мінімуму встановленого законом для
відповідної групи осіб, починаючи з дня
встановлення нового розміру, а також
вчасно виплачувати належній йому
пенсії; стягнути із відповідача у
порядку негайного виконання,
передбаченого ст.256 КАС України на
користь позивача боргову суму за
пенсійними виплатами, що виникла за
весь період невиконання вимог Законів
України щодо нарахування та
перерахунку пенсій позивача,
передбачених ст.50,54 Закону № 796.

Ухвалою суду від 08 серпня 2014 року
позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 01.01.2005
року по 31.01.2014 року залишені без
розгляду, відповідно до ст.99,100 КАС
України.

Від відповідача на адресу суду
заперечень щодо позову не надійшло.

За результатами розгляду справи у
скороченому провадженні, оцінивши
повідомлені позивачем обставини,
враховуючи достатність наявних
матеріалів, вважаю можливим ухвалити
судове рішення без проведення судового
засідання та виклику осіб, та вважаю
правильним прийняти рішення про
відмову у задоволенні позову з
наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач
перебуває на обліку в управлінні
Пенсійного фонду України в місті
Обухові та Обухівському районі
Київської області, є інвалідом 2 групи,
внаслідок захворювання, пов`язаного з
ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС
та відноситься до осіб, постраждалих
внаслідок аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі та в межах повноважень і у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

У відповідності до ст. 48 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» одноразова
компенсація учасникам ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, які стали інвалідами внаслідок
Чорнобильської катастрофи, та сім'ям,
які втратили годувальника із числа
осіб, віднесених до учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС та смерть яких
пов'язана з Чорнобильською
катастрофою, щорічна допомога на
оздоровлення виплачується в порядку та
розмірах, встановлених КМУ.

Ст. 62 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» зазначає, що застосування
цього закону визначається КМУ, рішення
якого відповідно до Конституції
України є обов'язковими до виконання.

У відповідності до ст. 117 Конституції
України Кабінет Міністрів України в
межах своєї компетенції видає
постанови і розпорядження, які є
обов'язковими до виконання.

Як вказав Конституційний Суд України у
рішенні від 26.12.2011 р. № 20- рп/2011
невід'ємною складовою правового
регулювання відносин у сфері
соціального забезпечення є визначення
правового механізму та державних
органів, на які покладається обов'язок
виконання соціальної політики держави
у цій сфері.

Конституційний Суд України виходить з
того, що надання ВРУ права Кабінету
Міністрів України встановлювати у
випадках, передбачених законом,
порядок та розміри соціальних виплат
та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, пов'язується з його функціями,
визначеними в п. 2, 3 ст. 116 Конституції
України. Отже, Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Таким чином, в аспекті конституційного
подання положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах.

У рішенні від 26.12.2011 р. № 20-рп/2011
Конституційний Суд України зазначив,
що розміри соціальних виплат залежать
від соціально-економічних можливостей
держави.

У відповідності до ч. 1 ст. 150
Конституції України вирішення питання
про відповідність Конституції України
законів та інших правових актів
Верховної Ради України, актів
Президента України, актів Кабінету
Міністрів України належить до
повноважень Конституційного суду
України.

Як з'ясував суд, Конституційним судом
України не приймалось Рішення про
визнання неконституційною постанови
Кабінету Міністрів України № 562 від
12.07.2005 р. Крім того, Конституційний Суд
України у рішенні від 25.01.2012 р. № 3-рп/2012
зазначив, що: в аспекті конституційного
подання положення ч. 2 ст. 96, п. 2, 3, 6 ст. 116
Конституції України треба розуміти
так, що повноваження Кабінету
Міністрів України щодо розробки
проекту закону про Державний бюджет
України та забезпечення виконання
відповідного закону пов'язані з його
функціями, в тому числі щодо реалізації
політики у сфері соціального захисту
та в інших сферах. Кабінет Міністрів
України регулює порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України, відповідно
до Конституції та законів України.

Як вбачається із п.4 Прикінцевих
положень до Закону України № 4282-VI «Про
державний бюджет України на 2013 р.»
установлено, що у 2013 р. норми і
положення, зокрема ст.ст. 20-23, 30, 31, 37, 39,
ст. 48, 50-5 та ст. 54 Закону України "Про
статус та соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України виходячи з наявних фінансових
ресурсів Державного бюджету України та
бюджету Пенсійного фонду України на 2013
р.

Тобто виплата пенсій із надбавками
позивачу проведена згідно з чинним
законодавством України на момент
виплати, у зв'язку з чим суд приймає
рішення про відмову у задоволенні
позову у повному обсязі.

Керуючись ст. 19, 116, 117, 150 Конституції
України, Законом України „Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", Законом України «Про
державний бюджет України на 2013 р.»,
Рішеннями Конституційного Суду
України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 р., № 3-рп/2012
від 25.01.2012 р., ст. 8, 9, 11, 90, 99, 159, 160-163, 183-2
КАС України, , -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного
фонду України в місті Обухові та
Обухівському районі Київської області
про визнання дій та бездіяльності
незаконними і неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії
відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо скаргу не було
подано. Якщо було подано апеляційну
скаргу постанова, якщо її не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Обухівський районний суд Київської
області протягом 10 днів з дня отримання
її копії.

Суддя: