Справа № 805/5177/14
Суддя: Геращенко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Крилова М.М.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
справа №805/5177/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді
Геращенка І.В.

суддів апеляційного суду
Василенко Л.А., Міронової Г.М.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

від третьої особи - не з'явився

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року у справі № 805/5177/14 за позовом
ОСОБА_2 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі про визнання протиправними
дій та бездіяльності державного
виконавця, визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження щодо
виконання судового рішення та
зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовною заявою до Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі про:

- визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження від 04.04.2014 року
(ВП 42563127) прийняту Головним державним
виконавцем відділу примусового
виконання рішень Управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Донецькій області
Буханцовим О.В. за виконавчим листом №
805/9625/13-а виданим 12.02.2014 року Донецьким
окружним адміністративним судом про
зобов'язання Управління
Держземагенства у м. Маріуполі
Донецької області розглянути
повідомлення ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України у
відповідності до вимог, встановлених
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 року № 1051;

- визнаня протиправними дії
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції в
Донецькій області Бухакцова О.В. з
прийняття постанови про закінчення
виконавчого провадження від 04.04.2014 року
ВП № 42563127 за виконавчим листом №
805/9625/13-а, виданим 12.02.2014 року Донецьким
окружним адміністративним судом про
зобов'язання Управління
Дсржземагенства у м. Маріуполі
Донецької області розглянути
повідомлення ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України у
відповідності до вимог, встановлених
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міиістрів України
від 17.10.2012 року № 1051;

- визнання протиправною
бездіяльності Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції в Донецькій області
з невжиття заходів по наданню
письмової відповіді на заяву позивача
від 13.03.2014 року про прийняття до
примусового виконання виконавчого
листа № 805/9625/13-а, виданого 12.02.2014 року
Донецьким окружним адміністративним
судом про зобов'язання Управління
Держземагенства у м. Маріуполі
Донецької області розглянути
повідомлення ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України у
відповідності до вимог встановлених
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 року № 1051;

- зобов'язання Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
відновити виконавче провадження з
примусового виконання виконавчого
листа № 805/9625/13-а, виданого 12.02.2014 року
Донецьким окружним адміністративним
судом;

- зобов'язання Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
накласти штраф на Управління
Держкомзему у м. Маріуполі Донецької
області за невиконання судових рішень
у справі № 805/9625/13-а;

- прийняття окремої ухвали щодо
надання Управлінням Держкомзему у м.
Маріуполі Донецької області головному
державному виконавцю відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області недостовірної
інформації: листа від 28.03.2014 року № 2014/829
про розгляд звернення гр. ОСОБА_2 про
виявлення технічної помилки у
Державному земельному кадастрі
України у відповідності до вимог,
встановлених Порядком ведення
Державного земельного кадастру,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051
та рішення № РВ-014 про відмову у
внесенні відомостей (змін до них) до
Державного земельного кадастру від
28.03.2014 року;

- зобов'язання Управління
державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
у встановлений судом строк надати до
суду звіт та повідомити позивача про
виконання судового рішення у даній
адміністративній справі.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року у справі № 805/5177/14 (суддя Крилова
М.М.) у задоволенні позовних вимог
відмовлено в повному обсязі.

Позивачем подана апеляційна скарга, в
якій просить скасувати постанову та
прийняти нове рішення, яким позовну
заяву задовольнити у повному обсязі

Доводи апеляційної скарги заявник
обґрунтовує невірним застосуванням
судом першої інстанції норм
процесуального та матеріального права.

Вважає, що постанова суду прийнята при
неповному та не всебічному досліджені
усіх матеріалів справи, висновки суду
не відповідають фактичним обставинам
справи.

Наголошує на тому, що рішення
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі Донецької області від 28.03.2014
року № РВ - 014 не відповідає
процедурі та формам, які встановлені
«Порядком ведення Державного
земельного кадастру», затвердженого
Постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 року № 1051, що було
проігноровано як державним виконавцем
так і судом першої інстанції.

Вважає, що розгляду повідомлення
ОСОБА_2 про виявлення технічної помилки
у Державному кадастрі України у
відповідності до вимог, встановлених
«Порядком ведення Державного
земельного кадастру України»,
затвердженим Постановою Кабінету
Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051,
не відбулося й, відповідно, постанова
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року та ухвала Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року у справі № 805/9625/13-а фактично не
виконані як самим боржником так і
Державним виконавцем.

Сторони, які брали участь у справі, у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлені належним чином, клопотання
про участь у розгляді справи не
заявлялось, у зв'язку з чим, колегія
суддів розглядає апеляційну скаргу в
порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
встановила.

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки
АДРЕСА_1.

У січня 2013 року ознайомившись з даними
публічної кадастрової карти України
позивачем було виявлено помилки, а
саме: конфігурація сусідньої земельної
ділянки АДРЕСА_2 не відповідає
Державному акту на право власності на
дану земельну ділянку (ЯД № 129895 від
30.01.2007 року на ім'я ОСОБА_5, кадастровий
номер земельної ділянки :02:009:0315).

11 квітня 2013 року позивач звернувся до
Управління Держземагенства України у
м. Маріуполі Донецької області із
заявою про виявлення технічної
помилки.

Листом від 14.05.2013 року Управління
Держземагенства у м. Маріуполі
Донецької області відмовило позивачу у
внесенні змін до Державного земельного
кадастру.

Позивач звернулась до Донецького
окружного адміністративного суду із
позовною заявою до Управління
Держземагенства у місті Маріуполі
Донецької області, треті особи, що не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача: ОСОБА_6,
ОСОБА_7 про:

- визнання незаконним рішення
відповідача № 2013/1711 від 14.05.2013 року;

- визнання протиправними дій з
прийняття рішення № 2013/1711 від 14.05.2013
року щодо відмови та невжиття заходів
по виправленню помилок у Державному
земельному кадастрі України на
земельну ділянку АДРЕСА_2 відповідно до
державного акту ЯД № 129895 від 30.01.2007 року
на ім'я ОСОБА_5 (кадастровий номер
земельної ділянки :02:009:0315);

- зобов'язання відновити дані у
Державному земельному кадастрі
України та землевпорядній
документації (паперові та електронні
документи) на земельну ділянку АДРЕСА_2
у відповідності до державного акту ЯД
№ 129895 від 30.01.2007 року на ім'я ОСОБА_5
(кадастровий номер земельної ділянки
:02:009:0315).

30 липня 2013 року Донецьким окружним
адміністративним судом прийнято
постанову, якою позовні вимоги
позивача задоволені частково.

Визнано протиправною відмову у вжитті
заходів по виправленню помилок у
Державному земельному кадастрі
України на земельну ділянку АДРЕСА_2
відповідно до державного акту ЯД № 129895
від 30.01.2007 року на ім'я ОСОБА_5
(кадастровий номер земельної ділянки
:02:009:0315), оформлену листом від
14.05.2013 року № 2013/1711.

Зобов'язано Управління
Держземагенства у місті Маріуполі
Донецької області розглянути
повідомлення ОСОБА_2 про виявлення
технічної помилки у Державному
земельному кадастрі України у
відповідності до вимог встановлених
Порядком ведення Державного
земельного кадастру, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 17.10.2012 року №1051.

В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою від 19 вересня 2013 року
апеляційна скарга ОСОБА_2 на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2014
року залишена без задоволення,
постанова - без змін.

13 березня 2014 року позивач звернулася до
Відділу примусового виконання рішень
Управління Державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області із заявою про
прийняття виконавчого листа № 805/9625/13-а,
виданого Донецьким окружним
адміністративним судом 12 лютого 2014
року.

Відділом примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Донецькій області від 18.03.2014 року
прийнято постанову про відкриття
виконавчого провадження (ВП № 42563127) при
примусовому виконанні зазначеного
виконавчого листа № 805/9625/13-а та
встановлено строк для самостійного
виконання вимог виконавчого документу
з наданням підтверджуючих документів.

28 березня 2014 року Управлінням
Держземагенства у м. Маріуполі
Донецької області прийнято рішення №
РВ - 014 про відмову у внесенні
відомостей (змін до них) до Державного
земельного кадастру.

04 квітня 2014 року Відділом примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
прийнято постанову (ВП № 42563127) про
закінчення виконавчого провадження.

Між сторонами немає розбіжностей щодо
обставин справи, встановлених судом
першої та апеляційної інстанції, в
апеляційній скарзі вказується на
порушення норм процесуального та
матеріального права.

Колегія суддів вважає такий
висновок помилковим, а апеляційну
скаргу такою, що задоволенню не
підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КАС України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного
судочинства України суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого:

1) суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України;

2) суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 19 Конституції України
встановлено, що органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені конституцією та
законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів
та інших органів (посадових осіб), що
відповідно до закону підлягають
примусовому виконанню у разі
невиконання їх у добровільному
порядку, визначає Закон України «Про
виконавче провадження».

Згідно ст. 1 зазначеного Закону
виконавче провадження, як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
зазначених у цьому Законі, спрямованих
на примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
здійснюються на підставах, у спосіб та
в межах повноважень, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, виданими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України
«Про виконавче провадження» примусове
виконання рішень в Україні
покладається на Державну виконавчу
службу, яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державну виконавчу службу» завданням
державної виконавчої служби є
своєчасне, повне і неупереджене
примусове виконання рішень,
передбачених законом.

Частиною 2 статті 4 Закону України «Про
державну виконавчу службу»
передбачено, що державний виконавець є
представником влади і здійснює
примусове виконання судових рішень,
постановлених іменем України, та
рішень інших органів (посадових осіб),
виконання яких покладено на державну
виконавчу службу, у порядку
передбаченому законом.

Таким чином, відповідач у справі -
суб'єкт владних повноважень, на якого
чинним законодавством України
покладений обов'язок по примусовому
виконанню рішень.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець: здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом;
надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитися з матеріалами
виконавчого провадження; розглядає
заяви сторін та інших учасників
виконавчого провадження і їхні
клопотання; заявляє в установленому
порядку про самовідвід за наявності
обставин, передбачених цим Законом;
роз'яснює сторонам їхні права і
обов'язки.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про
виконавче провадження» примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів,
визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають
виконанню державною виконавчою
службою такі виконавчі документи:

1) виконавчі листи, що видаються судами,
і накази господарських судів, у тому
числі на підставі рішень третейського
суду та рішень Міжнародного
комерційного арбітражного суду при
Торгово-промисловій палаті і Морської
арбітражної комісії при
Торгово-промисловій палаті;

2) ухвали, постанови судів у цивільних,
господарських, адміністративних,
кримінальних справах та справах про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

3) судові накази;

4) виконавчі написи нотаріусів;

5) посвідчення комісій по трудових
спорах, що видаються на підставі
відповідних рішень таких комісій;

6) постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення у
випадках, передбачених законом;

7) постанови державного виконавця про
стягнення виконавчого збору, витрат,
пов'язаних з організацією та
проведенням виконавчих дій і
накладенням штрафу;

8) рішення інших органів державної
влади, якщо їх виконання за законом
покладено на державну виконавчу
службу;

9) рішення Європейського суду з прав
людини з урахуванням особливостей,
передбачених Законом України «Про
виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини».

Частина 1 ст. 20 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачає
місце виконання рішення, а саме:
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
виконавчі документи можуть бути
пред'явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових
спорах, постанови судів у справах про
адміністративні правопорушення та
постанови органів (посадових осіб),
уповноважених розглядати справи про
адміністративні правопорушення, -
протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом
року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 25 Закону України
«Про виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний прийняти до
виконання виконавчий документ і
відкрити виконавче провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документа до виконання, він
відповідає вимогам, передбаченим цим
Законом, і пред'явлений до виконання до
відповідного органу державної
виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох
робочих днів з дня надходження до нього
виконавчого документа виносить
постанову про відкриття виконавчого
провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про виконавче провадження» у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені частиною другою статті 25
цього Закону для самостійного
виконання рішення, документального
підтвердження повного виконання
рішення державний виконавець на
наступний день після закінчення
відповідних строків розпочинає
примусове виконання рішення.

Частинами 1-2 ст. 30 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
державний виконавець провадить
виконавчі дії з виконання рішення до
завершення виконавчого провадження у
встановленому вищевказаним Законом
порядку, а саме:

1. закінчення виконавчого
провадження - згідно із статтею 49
вищевказаного Закону;

2. повернення виконавчого
документа стягувачу - згідно із статтею
47 вищевказаного Закону;

3. повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадовій особі), який його видав, -
згідно із статтею 48 цього Закону.

Державний виконавець зобов'язаний
провести виконавчі дії з виконання
рішення протягом шести місяців з дня
винесення постанови про відкриття
виконавчого провадження, а з виконання
рішення немайнового характеру - у
двомісячний строк. Строк здійснення
виконавчого провадження не включає
час відкладення провадження
виконавчих дій або зупинення
виконавчого провадження на період
проведення експертизи чи оцінки майна,
виготовлення технічної документації
на майно, реалізації майна боржника,
час перебування виконавчого документа
на виконанні в адміністрації
підприємства, установи чи організації,
фізичної особи, фізичної особи -
підприємця, які здійснюють
відрахування із заробітної плати
(заробітку), пенсії та інших доходів
боржника. Строк здійснення зведеного
виконавчого провадження обчислюється
з моменту приєднання до такого
провадження останнього виконавчого
документа.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про
виконавче провадження» заходами
примусового виконання рішень є:

1. звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб;

2. звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;

3. вилучення в боржника і передача
стягувачу певних предметів, зазначених
у рішенні;

4. інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавче
провадження підлягає закінченню у
разі:

1. визнання судом відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду;

2. визнання судом мирової угоди між
стягувачем і боржником у процесі
виконання;

3. смерті або оголошення померлим
стягувача чи боржника, визнання
безвісно відсутнім боржника або
стягувача, ліквідації юридичної особи -
сторони виконавчого провадження, якщо
виконання їх обов'язків чи вимог у
виконавчому провадженні не допускає
правонаступництва;

4. скасування рішення суду або
іншого органу (посадової особи), на
підставі якого виданий виконавчий
документ, або визнання судом
виконавчого документа таким, що не
підлягає виконанню;

5. письмової відмови стягувача від
одержання предметів, вилучених у
боржника під час виконання рішення про
передачу їх стягувачу, або знищення
речі, що має бути передана стягувачу в
натурі;

6. закінчення строку,
передбаченого законом для
відповідного виду стягнення;

7. визнання боржника банкрутом;

8. фактичного виконання в повному
обсязі рішення згідно з виконавчим
документом;

9. повернення виконавчого
документа без виконання на вимогу суду
або іншого органу (посадової особи),
який видав виконавчий документ;

10. направлення виконавчого
документа за належністю до іншого
відділу державної виконавчої служби;

11. повернення виконавчого
документа до суду чи іншого органу
(посадової особи), який його видав, у
випадку, передбаченому частиною
третьою статті 75 цього Закону;

12. якщо рішення фактично виконано
під час виконання рішення
Європейського суду з прав людини;

13. непред'явлення виконавчого
документа за відновленим виконавчим
провадженням у строки, визначені
статтею 51 цього Закону.

14. списання згідно із Законом
України "Про деякі питання
заборгованості за спожитий природний
газ та електричну енергію"
заборгованості, встановленої рішенням
суду, яке підлягало виконанню на
підставі виконавчого документа.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8,
9, 11 - 13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

Про закінчення виконавчого
провадження державний виконавець
виносить постанову з обов'язковим
мотивуванням підстав її винесення, яка
затверджується начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. Копія постанови у
триденний строк надсилається сторонам
і може бути оскаржена в десятиденний
строк у порядку, встановленому цим
Законом.

Постанова про закінчення виконавчого
провадження у разі офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
виноситься державним виконавцем не
пізніше наступного дня, коли йому стало
відомо про такі обставини. При цьому
виконавчий документ надсилається до
господарського суду, який прийняв
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Аналізуючи приведене законодавство і
нормативні акти, які врегульовують
спірні правовідносини, та встановлені
обставини справи, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови у задоволені
позовних вимог, оскільки Управлінням
Державної виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій області
доведено правомірність дій державного
виконавця, на примусовому виконанні у
якого знаходився виконавчий лист №
805/9625/13-а, який був виданий 12.02.2013 року
Донецький окружним адміністративним
судом та відсутність бездіяльності.

Колегія суддів вважає, що у зв'язку з
добровільним виконанням Управлінням
Держземагенства у м. Маріуполі
Донецької області постанови
Донецького окружного
адміністративного суду від 30 липня 2013
року та ухвали Донецького апеляційного
адміністративного суду від 19 вересня
2013 року за виконавчим листом № 805/9625/13-а,
у державного виконавця були підстави
для закінчення виконавчого
провадження та винесення відповідної
постанови від 04.04.2014 року (ВП № 42563127).

Щодо доводів апелянта про фактичне
виконання судових рішень до яких був
виданий 12.02.2013 року Донецьким окружним
адміністративним судом виконавчий
лист № 805/9625/13-а, то колегія суддів
вважає, що у разі не згоди з рішенням,
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі Донецької області № РВ -
014 від 28 березня 2014 року, ОСОБА_2
має право на звернення до
адміністративного суду з відповідним
позовом, оскільки це є інший предмет
позову ніж предмет, який визначений в
даному адміністративному позові до
іншого органу владних повноважень, ніж
відповідач.

Щодо доводів апелянта про безпідставну
відмову в винесенні окремої ухвали
судом першої інстанції, то відповідно
до ст. 166 КАС України суду надано право,
а не покладено обов'язок постановлення
окремої ухвали, при цьому встановлена
обов'язкова умова - порушення закону, що
судом першої та апеляційної інстанції
встановлено не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що постанова суду першої
інстанції прийнята при вірному
застосуванні норм матеріального та
процесуального права, повному та
всебічному досліджені усіх матеріалів
справи, доводами апеляційної скарги,
висновки суду першої інстанції не
спростовуються, тому підстав для її
скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись
Конституцією України, Законом України
«Про виконавче провадження», ст. 2, ст.
160, ст. 167, ст. 195, ст. 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ст. 211, ст. 212, ст. 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року у справі № 805/5177/14 - залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 07 липня 2014
року у справі № 805/5177/14 за позовом
ОСОБА_2 до Управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Донецькій
області, третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
Управління Держземагенства у м.
Маріуполі про визнання протиправними
дій та бездіяльності державного
виконавця, визнання незаконною та
скасування постанови про закінчення
виконавчого провадження щодо
виконання судового рішення та
зобов'язання вчинити певні дії -
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками перегляду в порядку
письмового провадження набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копій особам, які беруть
участь у справі, і може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання законної сили.

Головуючий
І.В.Геращенко

Судді
Л.А. Василенко

Г.М. Міронова