Справа № 826/8134/14
Суддя: Санін Б.В.
Дата ухвалення: 2014-08-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2014 року 08:00
№ 826/8134/14
Окружний адміністративний суд м. Києва
у складі судді Саніна Б.В., за участю
секретаря судового засідання
Борисової Т.М., розглянувши у
письмовому провадженні
адміністративну справу
за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім Завод
Євроформат»доДержавної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києвіпровизнання дій протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень, ВСТАНОВИВ:
До судді Окружного адміністративного
суду м. Києва Саніна Б.В. надійшов
адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Завод Євроформат» (надалі -
Позивач/ТОВ «ТД Завод Євроформат») до
Державної податкової інспекції в
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів у м. Києві
(надалі - Відповідач/ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві), в якому
просить суд, з урахуванням заяви про
1. Винести постанову, якою визнати
протиправними та скасувати:
ь податкове повідомлення-рішення
суму з податку на прибуток на 1 499,28 грн.,
яке винесене на підставі акту
перевірки від 21.10.2013 р. №603/26-54-22-02/32453930;
ь податкове повідомлення-рішення
розмір від'ємного значення суми
податку на додану вартість у розмірі 48
972,00 грн., яке винесене на підставі акту
перевірки від 21.10.2013 р. №603/26-54-22-02/32453930;
ь податкове повідомлення-рішення
суму грошового зобов'язання за
платежем податок на додану вартість на
загальну суму 2 573 661,00 грн., з яких за
основним платежем - 2 058 929,00 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями - 514
732,00 грн., яке винесене на підставі акту
перевірки від 21.10.2013 р. №603/26-54-22-02/32453930, з
урахуванням листа Міністерства
доходів і зборів від 20.05.2014 р.
№8927/6/99-99-10-01-15;
ь податкове повідомлення-рішення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 483 104,00 грн., яке винесене на
підставі акту перевірки від 04.04.2014 р.
№349/26-54-22-02/32453930 та рішення Міністерства
доходів і зборів України від 09.04.2014 р.
№6396/6/99-99-10-01-15 про результати розгляду
ь податкове повідомлення-рішення
суму грошового зобов'язання за
платежем - податок на прибуток
приватних підприємств на загальну суму
1 748 329,00 грн., з яких за основним платежем
- 1 549 011,00 грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 199 318,00 грн., яке винесене на
підставі акту перевірки від 04.04.2014 р.
№349/26-54-22-02/32453930 та рішення Міністерства
доходів і зборів України від 09.04.2014 р.
№6396/6/99-99-10-01-15 про результати розгляду
ь податкове повідомлення-рішення
бюджетного відшкодування (в рахунок
майбутніх платежів) з податку на додану
вартість у розмірі 62 829,00 грн., штрафні
(фінансові) санкції 15 707,00 грн., яке
винесене на підставі акту перевірки
від 04.04.2014 р. №349/26-54-22-02/32453930 та рішення
Міністерства доходів і зборів України
від 09.04.2014 р. №6396/6/99-99-10-01-15 про
результати розгляду скарг.
2. Судові витрати стягнути з
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 12.06.2014 р. провадження
по справі було відкрите та призначено
справу до судового розгляду.
В судове засідання з'явився
представник Позивача, який позовні
вимоги підтримав в повному обсязі,
просив їх задовольнити із підстав,
викладених в адміністративному позові,
зокрема, зазначив про порушення
Відповідачем положень Податкового
кодексу України (у редакції, чинній на
час виникнення спірних правовідносин
після 01.01.2011 р./надалі - ПК України) під
час проведення перевірки, що призвело
до безпідставних висновків та
винесення необґрунтованих податкових
В судове засідання представник
Відповідача не з'явився, про час та
місце був належним чином повідомлений
в порядку, передбаченому положеннями
ст.33 та ст.35 Кодексу адміністративного
судочинства України (надалі - КАС
України), про причини неявки до
судового засідання інформації не
подавав, клопотання про перенесення
дати судового розгляду не надходило.
При цьому, подав клопотання про розгляд
справи без його участі, в якому просив
відмовити у задоволенні позовних вимог
із підстав, викладених в письмових
запереченнях, мотивуючи тим, що
оскаржувані податкові
повідомлення-рішення є законними та
обґрунтованими, оскільки Позивачем
порушено норми Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» від 16.07.1999 р.
№996-ХІV (у редакції, чинній на час
правовідносин/надалі - Закон №996) та
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.1995 р. (у редакції, чинній на
час виникнення спірних
правовідносин/надалі - Положення №88).
Крім того, у судовому засіданні були
допитані в якості свідків ОСОБА_1
(директора ТОВ «ТД Завод Євроформат»),
ОСОБА_2 (директора ТОВ «Укрпромальянс»),
ОСОБА_3 (директора ТОВ «РА Стандарт»),
які повідомили про порядок укладення
договорів, а також надали пояснення про
результати виконання сторонами умов
Водночас, у судовому засіданні також
буд допитаний ОСОБА_4 (комірник ТОВ «ТД
Завод Євроформат»), який надав
пояснення щодо порядку здійснення
приймання ним продукції, поставленої
від ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ «РА
Відповідно до положень п.1 ст.6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен має право
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру або встановить
обґрунтованість будь-якого висунутого
проти нього кримінального
обвинувачення. Більше того, відповідно
до рішень Європейського суду з прав
людини, що набули статусу остаточного,
зокрема "Іззетов проти України", "Пискал
проти України", "Майстер проти України",
"Субот проти України", "Крюков проти
України", "Крат проти України", "Сокор
проти України", "Кобченко проти
України", "Шульга проти України", "Лагун
проти України", "Буряк проти України",
"ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик
проти України" суду потрібно
дотримуватись розумного строку для
судового провадження.
Відповідно до положень ст.128 КАС
України, суд перейшов до письмового
провадження по справі.
Розглянувши наявні в матеріалах
докази, заслухавши пояснення
представника Позивача та свідків,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини справи на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
дійшов висновку про наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ
«ТД Завод Євроформат» (код ЄДРОПУ 32453930)
зареєстроване Оболонською районною у
м. Києві державною адміністрацією
04.06.2003 р., з 10.06.2003 р. по дату проведення
перевірки перебуває на податковому
обліку у ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві.
Основними видами діяльності Позивача
згідно із довідки з ЄДРПОУ серії АБ
№526524 є неспеціалізована оптова
торгівля; виробництво інших готових
металевих виробів; оптова торгівля
іншими машинами й устаткуванням;
надання інших інформаційних послуг;
консультування з питань комерційної
діяльності й керування; установлення
та монтаж машин і устаткування.
Разом із тим, у період з 03.09.2013 р. по
30.09.2013 р., з 01.10.2013 р. по 07.10.2013 р. та з 08.10.2013
р. по 14.10.2013 р. на підставі повідомлення
від 23.08.2013 р. №5257/10/26-54-22-02, направлень
від 03.09.2013 р. №621/22, №631/17, №632/17, №636/22, від
16.09.2013 р. №713/22, №712/22, від 24.09.2013 р. №744/15,
№743/15 та наказів від 23.08.2013 р. №619, від
30.09.2013 р. №773, від 07.10.2013 р. №810, виданих
ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві, відповідно до
ст.20, ст.77 та ст.82 ПК України,
плану-графіку проведення перевірок
Відповідачем була проведена планова
виїзна перевірка ТОВ «ТД Завод
Євроформат» з питань дотримання вимог
податкового, валютного та іншого
законодавства за період з 01.10.2010 р. по
30.06.2013 р., за результатами якої
складений акт від 21.10.2013 р.
№603/26-54-22-02/32453930 «Про результати виїзної
планової перевірки ТОВ «ТД Завод
питань дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2010 р. по 30.06.2013 р.» (надалі -
Акт перевірки №603), в якому викладені
1. пп.139.1.1 та пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України,
в результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 2 242 447,00 грн., в
т.ч. по періодах: за ІV квартал 2010 р. - на
суму 36 473,00 грн.; за ІІІ квартал 2011 р. - на
суму 498 510,00 грн.; за ІV квартал 2011 р. - на
суму 411 533,00 грн.; за І квартал 2012 р. - на
суму 257 108,00 грн.; за ІІ квартал 2012 р. - на
суму 564 264,00 грн.; за ІІІ квартал 2012 р. - 423
394,00 грн.; за ІV квартал 2012 р. - 33 165,00 грн.;
ь завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування з податку на
прибуток в розмірі 689 499,00 грн., в т.ч. за
2. п.198.1 та п.198.6 ст.198 ПК України, в
результаті чого занижено суму податку
на додану вартість (надалі - ПДВ), що
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет на 2 058 929,00 грн., в т.ч. по періодах:
за серпень 2011 р. - на суму 248 419,00 грн.; за
вересень 2011 р. - на суму 392 277,00 грн.; за
листопад 2011 р. - на суму 295 085,00 грн.; за
квітень 2012 р. - на суму 398 266,00 грн.; за
травень 2012 р. - на суму 279 286,00 грн.; за
червень 2012 р. - на суму 6 313,00 грн.; за
грудень 2012 р. - на суму 213 980,00 грн.; за
січень 2013 р. - на суму 2 945,00 грн.; за
травень 2013 р. - на суму 222 358,00 грн.;
ь підлягає зменшенню сума, яка була
зарахована до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду на суму 48 972,00 грн.;
ь перевіркою підтверджене бюджетне
відшкодування, відображене згідно
декларації з ПДВ за січень 2012 р. на суму
ь п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 та п.200.4
ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.6 та п.201.10 ст.201 ПК
України, в результаті чого завищено
суму бюджетного відшкодування за
січень 2012 р. на суму 63 078,00 грн.;
3. п.160.7 ст.160 ПК України, що призвело до
заниження податку з доходу
нерезидента, що перевірявся в розмірі 1
Згідно із цим, на підставі Акту
перевірки №603 ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві були
винесені наступні податкові
повідомлення-рішення, а саме:
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних іноземних
юридичних осіб, на загальну суму 1 499,28
грн. (з яких 1 499,28 грн. - за основним
платежем та 0 грн. - за штрафними
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних підприємств, на
загальну суму 2 553 048,00 грн. (з яких 2 224 447,00
грн. - за основним платежем та 328 601,00 грн.
- за штрафними санкціями);
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: ПДВ, на
загальну суму 2 573 661,00 грн. (з яких 2 058
929,00 грн. - за основним платежем та 514 732,00
грн. - за штрафними санкціями);
р., яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 689 499,00
р., яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 48 972,00 грн.;
р., яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (в рахунок наступних
платежів) з ПДВ у розмірі 63 078,00 грн.,
штрафні санкції - 15 777,00 грн.
В той же час, за результатами
адміністративного оскарження
прийнятих Відповідачем 13.11.2013 р.
податкових повідомлень-рішень Головне
управління Міндоходів у м. Києві
рішенням від 30.01.2014 р. №1403/7/26-15-10-06-12,
№949/10/26-15-10-06-15 «Про результати розгляду
первинних скарг» (надалі - Рішення №1403)
залишило без змін податкові
повідомлення-рішення №, №,
№ та №. Проте, скасовано
податкові повідомлення-рішення:
№ - зобов'язано Відповідача
винести нове про зменшення від'ємного
значення з ПДВ на 48 972,00 грн.; № -
зобов'язано Відповідача винести нове
про зменшення від'ємного значення
об'єкта оподаткування податку на
прибуток у розмірі 689 499,00 грн.

На підставі вказаного вище рішення ГУ
Міндоходів у м. Києві ДПІ в
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві були винесені наступні податкові
повідомлення-рішення, зокрема:

ь за формою «П» № від 11.02.2014
р., яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 689 499,00
грн.;

ь за формою «В4» № від 11.02.2014
р., яким зменшено розмір від'ємного
значення суми ПДВ у розмірі 48 972,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятими
рішеннями, ТОВ «ТД Завод Євроформат» до
Міністерства доходів і зборів скарги,
під час розгляду яких рішенням
Міністерства доходів і зборів від
04.03.2014 р. №4168/6/99-99-10-01-15 «Про проведення
додаткової перевірки» було доручену
Відповідачу провести документальну
позапланову перевірку Позивача для
з'ясування обставин справи, що стали
предметом оскарження.

Так, у період з 17.03.2014 р. по 28.03.2014 р. на
підставі направлень від 14.03.2014 р.
№522/26-54-22, №532/26-54-22, від 20.03.2014 р.
№58/26-54-22-06, від 28.03.2014 р. №648/26-54-15-01,
№649/26-54-15-01, виданих ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві,
відповідно до пп.78.1.5 п.78.1 ст.78 ПК
України, Відповідачем та ГУ Міндоходів
у м. Києві була проведена документальна
позапланова виїзна перевірка ТОВ «ТД
Завод Євроформат» з питань, що стали
предметом оскарження податкових
повідомлень-рішень від 13.11.2013 р. №,
№, №, №, №,
№ та рішення, прийнятого за
результатами розгляду первинних скарг
за період з 01.10.2010 р. по 30.06.2013 р., за
результатами якої складений акт від
04.04.2014 р. №349/26-54-22-02/32453930 «Про результати
виїзної позапланової перевірки ТОВ «ТД
Завод Євроформат» (код за ) з
питань, що стали предметом оскарження
податкових повідомлень-рішень від
13.11.2013 р. №, №, №,
№, №, № та рішення,
прийнятого за результатами розгляду
первинних скарг за період з 01.10.2010 р. по
30.06.2013 р.» (надалі - Акт перевірки №349), в
якому викладені наступні порушення, а
саме:

1. пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, в
результаті чого занижено податок на
прибуток на загальну суму 1 549 011,00 грн., в
т.ч. по періодах: за ІV квартал 2010 р. - на
суму 36 473,00 грн.; за ІІІ квартал 2011 р. - на
суму 489 837,00 грн.; за ІV квартал 2011 р. - на
суму 261 904,00 грн.; за І квартал 2012 р. - на
суму 261 299,00 грн.; за ІІ квартал 2012 р. - на
суму 124 390,00 грн.; за ІІІ квартал 2012 р. - 341
943,00 грн.; за ІV квартал 2012 р. - 33 164,00 грн.;

ь завищено від'ємне значення
об'єкту оподаткування з податку на
прибуток в розмірі 483 104,00 грн., в т.ч. за
І-ше півріччя 2013 р.

2. п.198.1 ст.198 ПК України, в
результаті чого занижено суму ПДВ, що
підлягає нарахуванню до сплати в
бюджет на 2 058 929,00 грн., в т.ч. по періодах:
за серпень 2011 р. - на суму 248 419,00 грн.; за
вересень 2011 р. - на суму 392 277,00 грн.; за
листопад 2011 р. - на суму 295 085,00 грн.; за
квітень 2012 р. - на суму 398 266,00 грн.; за
травень 2012 р. - на суму 279 286,00 грн.; за
червень 2012 р. - на суму 6 313,00 грн.; за
грудень 2012 р. - на суму 213 980,00 грн.; за
січень 2013 р. - на суму 2 945,00 грн.; за
травень 2013 р. - на суму 222 358,00 грн.;

ь п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.3 та
п.200.4 ст.200, п.201.1, п.201.4, п.201.6 та п.201.10 ст.201
ПК України, в результаті чого завищено
суму бюджетного відшкодування за
січень 2012 р. на суму 62 829,00 грн.;

ь підлягає зменшенню сума, що
підлягає зарахуванню до складу
податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду на суму
48 972,00 грн.;

ь перевіркою підтверджено
бюджетне відшкодування, відображене
згідно декларації з ПДВ за січень 2012 р.
на суму 2 295 731,00 грн.;

3. п.160.7 ст.160 ПК України, що призвело
до заниження податку з доходу
нерезидента, що перевірявся в розмірі 1
499,28 грн.

На підставі зазначених висновків,
Міністерством доходів та зборів
України було прийняте рішення від
09.04.2014 р. №6396/6/99-99-10-01-15 «Про результати
розгляду скарг» (надалі - Рішення №6396),
яким податкові повідомлення-рішення
№, №, № з урахуванням
рішення, прийнятого за розглядом
первинних скарг, податкове
повідомлення-рішення від 11.02.2014 р.
№ - залишено без змін. Водночас,
було скасовано: податкове
повідомлення-рішення № від 13.11.2013
р. в частині визначення 675 436,00 грн.
податку на прибуток та у відповідній
частині штрафні санкції й Рішення №1403,
податкове повідомлення-рішення №
від 13.11.2013 р. з урахуванням Рішення №1403
податкове повідомлення-рішення №
від 11.02.2014 р. в частині зменшення
від'ємного значення по податку на
прибуток на суму 206 395,00 грн. та в
зазначеній частині Рішення №1403;
податкове повідомлення-рішення №
від 13.11.2013 р. в частині визначення
зменшення бюджетного відшкодування на
суму 249,00 грн. та у відповідній частині
штрафну санкцію й Рішення №1403.

При цьому, на підставі Акту перевірки
№349 та Рішення №6396 ДПІ в Оболонському
районі ГУ Міндоходів у м. Києві
прийнято податкові
повідомлення-рішення, а саме:

ь за формою «В1» № від 23.04.2014
р., яким зменшено суму бюджетного
відшкодування (в рахунок наступних
платежів) з ПДВ на 62 829,00 грн., штрафні
санкції - 15 707,00 грн.;

ь за формою «П» № від 23.04.2014
р., яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 483 104,00
грн.;

ь за формою «Р» № від 23.04.2014
р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання за платежем: податок на
прибуток приватних підприємств на
загальну суму 1 748 329,00 грн. (з яких 1 549 011,00
грн. - за основним платежем та 199 318,00 за
штрафними санкціями).

Вважаючи, що Відповідачем було
порушено права та охоронювані законом
інтереси Позивача під час прийняття
оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень від 13.11.2013 р. №,
№ та №, а також від 23.04.2014 р.
№, № та №, ТОВ «ТД
Завод Євроформат» оскаржило їх в
судовому порядку.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у
справах щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
усіх форм дискримінації; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія); з
урахуванням права особи на участь у
процесі прийняття рішення; своєчасно,
тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК
України господарська діяльність -
діяльність особи, що пов'язана з
виробництвом (виготовленням) та/або
реалізацією товарів, виконанням робіт,
наданням послуг, спрямована на
отримання доходу і проводиться такою
особою самостійно та/або через свої
відокремлені підрозділи, а також через
будь-яку іншу особу, що діє на користь
першої особи, зокрема за договорами
комісії, доручення та агентськими
договорами.

Поряд із цим, як вбачається з
матеріалів справи, у перевіряємий
період ТОВ «ТД Завод Євроформат»
здійснювало господарські операції із
наступними контрагентами, а саме:

1. із ТОВ «Укрпромальянс» на
підставі укладених договорів поставки,
зокрема:

ь Договір №01/08-зн від 01.08.2011 р.
(наділі - Договір №01/08-зн), згідно із
яким ТОВ «Укрпромальянс»
(Постачальник) зобов'язується
виготовити ТОВ «ТД Завод Євроформат»
(Покупець) продукцію (знаки дорожні,
маски для дорожніх знаків,
світлоповертальна плівка з друком та
без друку), а Покупець зобов'язується
прийняти і сплатити за неї вказану
грошову суму відповідно до умов цього
Договору. Поставка продукції
здійснюється партіями, кількість,
номенклатура, вартість, одиниці виміру,
що підлягає поставці за цим Договором,
визначається у Специфікаціях на кожну
партію. Орієнтована загальна вартість
Договору складає 4 800 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ -
800 000,00 грн.), остаточна вартість
складається із сум всіх Специфікацій.

Так, у період з серпня 2011 р. по квітень
2012 р. між сторонами на виконання вимог
Договору №01/08-зн були підписані
Специфікації №1-№55 на загальну суму 2 876
025,24 грн.

Між тим, в матеріалах справи наявні
підписані сторонами видаткові
накладні до Договору №01/08-зн на
загальну суму 2 847 976,67 грн. (в т.ч. ПДВ - 454
761,68 грн.) за періоди серпень-листопад 2011
р. та березень-червень, вересень 2012 р.

ь Договір №1711/1ш від 17.11.2011 р.
(надалі - Договір №1711/1ш), згідно із яким
ТОВ «Укрпромальянс» (Постачальник)
бере на себе зобов'язання виготовити та
передати, а ТОВ «ТД Завод Євроформат»
(Покупець) прийняти та оплатити
продукцію (металеві конструкції) в
кількості і на суму, що вказані у
Специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Постачальник
здійснює постачання продукції на
умовах DDU (відповідно до правил
«Інкотермс 2000») за адресою: м. Київ,
пров. Куренівський, 17, літ. «Ю». Загальна
вартість Договору складає 1 500 000,00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 250 000,00 грн.), остаточна
вартість складається із сум всіх
Специфікацій.

Відповідно до узгоджених в листопаді
2011 р. та квітні 2012 р. сторонами Договору
№1711/1ш Специфікацій №1-№3 загальна
вартість продукції становить 1 600 740,12
грн.

Крім того, на підтвердження виконання
вимог укладеного Договору №1711/1ш
Позивачем надані видаткові накладні за
період лютий-квітень 2012 р. на загальну
суму 1 600 740,17 грн. (в т.ч. ПДВ - 266 790,03 грн.).

2. із ТОВ «РА Стандарт» на підставі
укладеного договору поставки, а саме:

ь Договір №20/03-зн від 20.03.2012 р.
(наділі - Договір №20/03-зн), згідно із
яким ТОВ «РА Стандарт» (Постачальник)
зобов'язується виготовити ТОВ «ТД
Завод Євроформат» (Покупець) продукцію
(знаки дорожні, маски для дорожніх
знаків, світлоповертальна плівка з
друком та без друку), а Покупець
зобов'язується прийняти і сплатити за
неї вказану грошову суму відповідно до
умов цього Договору. Поставка
продукції здійснюється партіями,
кількість, номенклатура, вартість,
одиниці виміру, що підлягає поставці за
цим Договором, визначається у
Специфікаціях на кожну партію.
Орієнтована загальна вартість
Договору складає 4 800 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ -
800 000,00 грн.), остаточна вартість
складається із сум всіх Специфікацій.

При цьому, до Договору №20/03-зн були
підписані сторонами Специфікації
№1-№94 за період з березня 2012 р. по
червень 2013 р. на загальну суму 5 866 785,75
грн.

Поряд із цим, 20.09.2012 р. між Позивачем та
ТОВ «РА Стандарт» укладено Додаткову
угоду, відповідно до умов якої сторони
дійшли згоди, що у зв'язку зі зміною
господарських потреб Специфікацію №40
від 02.07.2012 р. на суму 88 958,80 грн. (в т.ч. ПДВ
- 14 826,47 грн.) вважати недійсною, а
продукцію, поставлену за вказаною
Специфікацією, повернути
Постачальнику до 30.09.2012 р.

Водночас, в матеріалах справи наявні
видаткові накладні до Договору №20/03-зн
за період серпень-грудень 2012 р. та
лютий-червень 2013 р.

ь Договір №15/07-ш від 15.07.2012 р.
(надалі - Договір №15/07-ш), згідно із яким
ТОВ «РА Стандарт» (Постачальник) бере
на себе зобов'язання виготовити та
передати, а ТОВ «ТД Завод Євроформат»
(Покупець) прийняти та оплатити
продукцію (металеві конструкції) в
кількості і на суму, що вказані у
Специфікаціях, які є невід'ємною
частиною даного Договору. Постачальник
здійснює постачання продукції на
умовах DDU (відповідно до правил
«Інкотермс 2000») за адресою: м. Київ,
пров. Куренівський, 17, літ. «Ю». Загальна
вартість Договору складає 1 800 000,00 грн.
(в т.ч. ПДВ - 300 000,00 грн.), остаточна
вартість складається із сум всіх
Специфікацій.

В той же час, до Договору №15/07-ш між
сторонами укладена Специфікація №1 на
загальну суму 125 967,60 грн. (в т.ч. ПДВ - 20
994,60).

На підтвердження здійснення поставки
ТОВ «РА Стандарт» була надана
видаткова накладна №102 від 27.08.2012 р. на
загальну суму 125 967,60 грн.

3. із ТОВ «Романов, Інк» на підставі
наступного укладеного договору:

ь Договір субсубпідряду №01/10-п від
01.10.2010 р. (надалі - Договір №01/10-п), згідно
із яким ТОВ «Романов, Інк»
(Субсубпідрядник) зобов'язується за
завданням ТОВ «ТД Завод Євроформат»
(Субпідрядник) виконати встановлені
цим Договором роботи (виконання робіт
по встановленню оцинкованих елементів
дорожнього бар'єрного огородження на
металевих стійках групи 11-ДО-2 та групи
11-ДД-2), а Субпідрядник зобов'язується
прийняти та оплатити їх. Загальний
обсяг робіт становить: по встановленню
елементів на металевих стійках 11-ДО-2
складає 30 км; по встановленню елементів
на металевих стійках 11-ДД-2 складає 10 км.
Загальна вартість робіт за даним
Договором становить 1 350 000,00 грн. (в т.ч.
ПДВ - 225 000,00 грн.).

Разом із тим, 20.12.2010 р. між сторонами
була укладена Додаткова угода до
Договору №01/10-п, в якій вони домовились,
що обсяг робіт, який залишилось для
виконання за даним Договором складає:
по встановленню елементів на металевих
стійках 11-ДО-2 - 19,199 км; по встановленню
елементів на металевих стійках 11-ДД-2 - 10
км. Загальна вартість робіт становить 1
787 985,00 грн. (в т.ч. ПДВ - 297 997,50 грн.).

На підтвердження виконання вимог
укладеного Договору №01/10-п Позивачем
надані акти прийому-передачі майна за
липень-вересень 2011 р., на підставі яких
ТОВ «ТД Завод Євроформат» передало ТОВ
«Романов, Інк» матеріали для виконання
робіт на суму 22 471 778,86 грн.

Водночас, в матеріалах справи наявні
товарно-транспортні накладні, як доказ
доставки Позивачем матеріалів до
об'єкту виконання робіт.

Крім того, на виконання умов Договору
№01/10-п сторонами були підписані акти
виконання робіт по монтажу бар'єрної
огорожі автодороги Київ-Чоп разом із
додатками за період липень-вересень 2011
р. на загальну суму.

Також, наявні звіти ТОВ «Романов, Інк»
про використання матеріалів
Субпідрядника.

В той же час, на підтвердження
здійснення сплати ТОВ «ТД Завод
Євроформат» за господарських операцій
за укладеними правочинами Позивачем
надані банківські виписки за період
вересень 2011 р. - липень 2012 р.

В той же час, відповідно до п.201.1 ст.201 ПК
України платник податку зобов'язаний
надати покупцю (отримувачу) на його
вимогу підписану уповноваженою
платником особою та скріплену печаткою
податкову накладну. Згідно з п.201.7 ст.201
ПК України податкова накладна
виписується на кожне повне або
часткове постачання товарів/послуг, а
також на суму коштів, що надійшли на
поточний рахунок як попередня оплата
(аванс). При цьому, у п.201.10 ст.201 ПК
України зазначено, що податкова
накладна видається платником податку,
який здійснює операції з постачання
товарів/послуг, на вимогу покупця та є
підставою для нарахування сум податку,
що відносяться до податкового кредиту.

Згідно із п.201.6 ст.201 ПК України
податкова накладна є податковим
документом і одночасно відображається
у податкових зобов'язаннях та реєстрі
виданих податкових накладних продавця
та реєстрі отриманих податкових
накладних покупця.

Так, при проведенні податковим органом
аналізу податкової звітності ТОВ «ТД
Завод Євроформат» встановлено
відображення Позивачем у реєстрах
отриманих та виданих податкових
накладних суми ПДВ розміром 2 170 670,00 грн.
та включення їх до складу податкового
кредиту за перевіряємий період на
підставі отриманих від контрагентів
податкових накладних, а саме: від ТОВ
«Укрпромальянс» - розміром 745 802,00 грн.;
від ТОВ «РА Стандарт» - розміром 998 793,00
грн.; від ТОВ «Романов, Інк» - розміром 426
075,00 грн.

В той же час, в ході аналізу податкової
звітності з податку на прибуток
податковим органом встановлено, що
також не заперечується представником
Позивача, що ТОВ «ТД Завод Євроформат»
включено до складу витрат, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування, та відображено в
деклараціях з податку на прибуток
підприємств відповідних періодів суми
витрат, понесені від наступних
контрагентів, а саме: ТОВ
«Укрпромальянс» - розміром 3 727 164,00 грн.;
від ТОВ «РА Стандарт» - розміром 2 382 642,00
грн.; від ТОВ «Романов, Інк» - розміром 1
264 575,00 грн.

Разом із тим, як вбачається матеріалів
справи, за перевіряємий період
Позивачем задекларовано витрати, що
враховуються при визначенні об'єкта
оподаткування розміром 481 453 233,00 грн.
Однак, перевіркою повноти визначення
витрат Відповідачем встановлено їх
завищення на загальну суму 7 520 274,00 грн.

В свою чергу, відповідно до пп.14.1.27 п.14.1
ст.14 ПК України витрати - сума будь-яких
витрат платника податку у грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах, здійснюваних для провадження
господарської діяльності платника
податку, в результаті яких
відбувається зменшення економічних
вигод у вигляді вибуття активів або
збільшення зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Положенням п.138.1 ст.138 ПК України
передбачено, що витрати, що
враховуються при обчисленні об'єкта
оподаткування, складаються із: витрат
операційної діяльності, які
визначаються згідно з п.п.138.4, 138.6 - 138.9,
пп.пп.138.10.2 - 138.10.4 п.138.10, п.138.11 цієї
статті; інших витрат, визначених згідно
з п.138.5, пп.пп.138.10.5, 138.10.6 п.138.10, п.п.138.11,
138.12 цієї статті, п.140.1 ст.140 і ст.141 цього
Кодексу; крім витрат, визначених у п.138.3
цієї статті та у ст.139 цього Кодексу.

Згідно із абз.1 п.138.2 ст.138 ПК України
витрати, які враховуються для
визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених р.II цього
Кодексу.

Пунктом 138.8 ст.138 ПК України
встановлено, що собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
складається з витрат, прямо пов'язаних
з виробництвом таких товарів,
виконанням робіт, наданням послуг, а
саме: прямих матеріальних витрат;
прямих витрат на оплату праці;
амортизації виробничих основних
засобів та нематеріальних активів,
безпосередньо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг;
загальновиробничі витрати, які
відносяться на собівартість
виготовлених та реалізованих товарів,
виконаних робіт, наданих послуг
відповідно до положень (стандартів)
бухгалтерського обліку; вартості
придбаних послуг, прямо пов'язаних з
виробництвом товарів, виконанням
робіт, наданням послуг; інших прямих
витрат, у тому числі витрат з придбання
електричної енергії (включаючи
реактивну).

В пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України
визначено, що не включаються до складу
витрат витрати, не підтверджені
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими первинними
документами, обов'язковість ведення і
зберігання яких передбачена правилами
ведення бухгалтерського обліку та
нарахування податку.

Водночас, відповідно до п.150.1 ст.150 ПК
України якщо результатом розрахунку
об'єкта оподаткування платника податку
з числа резидентів за підсумками
податкового року є від'ємне значення,
то сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат першого
календарного кварталу наступного
податкового року. Розрахунок об'єкта
оподаткування за наслідками півріччя,
трьох кварталів та року здійснюється з
урахуванням зазначеного від'ємного
значення попереднього року у складі
витрат таких податкових періодів
наростаючим підсумком до повного
погашення такого від'ємного значення.

При цьому, Законом України «Про
внесення змін до Податкового кодексу
України щодо удосконалення деяких
податкових норм» від 24.05.2012 р. №4834-VI
передбачено, що п.150.1 ст.150 Кодексу
застосовується:

ь у 2011 році з урахуванням такого:
якщо результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів за підсумками першого
кварталу 2011 року є від'ємне значення, то
сума такого від'ємного значення
підлягає включенню до витрат другого
календарного кварталу 2011 року.

Розрахунок об'єкта оподаткування за
наслідками другого, другого і третього
кварталів, другого - четвертого
кварталів 2011 року здійснюється з
урахуванням від'ємного значення,
отриманого платником податку за перший
квартал 2011 року, у складі витрат таких
податкових періодів наростаючим
підсумком до повного погашення такого
від'ємного значення;

ь у 2012 - 2015 роках таким чином: якщо
результатом розрахунку об'єкта
оподаткування платника податку з числа
резидентів платників з доходом за 2011
рік 1 мільйон гривень та більше станом
на 1 січня 2012 року є від'ємне значення (з
урахуванням від'ємного значення
об'єкта оподаткування за 2010 податковий
рік), то сума цього значення підлягає
включенню до витрат:

- звітних (податкових) періодів
починаючи з І півріччя і наступних
звітних періодів 2012 року у розмірі 25
відсотків суми такого від'ємного
значення. У разі якщо 25 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування не погашається протягом
цього і за наслідками наступних
податкових періодів 2012 року, то
непогашена сума підлягає врахуванню
при визначенні податкових зобов'язань
у наступних податкових періодах;

- звітних (податкових) періодів 2013
року у розмірі 25 відсотків суми такого
від'ємного значення та сум від'ємного
значення, не погашених за 2012 податковий
рік. У разі якщо 25 відсотків суми
від'ємного значення об'єкта
оподаткування не погашається протягом
відповідних звітних (податкових)
періодів 2013 року, то непогашена сума
підлягає врахуванню при визначенні
податкових зобов'язань у наступних
періодах.

При цьому, за період з 01.10.2010 р. по 30.06.2013
р. ТОВ «ТД Завод Євроформат»
задекларовано податок на прибуток у
розмірі 7 549 173,00 грн. Проте, перевіркою
повноти визначення податку на прибуток
ДПІ в Оболонському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві встановлено його
заниження на загальну суму 1 549 011,00 грн.

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, що також підтверджується
представником Позивача, Позивачем було
включено до складу валових витрат за 3
квартали 2010 р. суму від'ємного значення
об'єкта оподаткування податком на
прибуток за попередній звітний період
(2009 р.) у розмірі 145 891,00 грн. на підставі
допущеної помилки, що призвело до
завищення оподаткування податкового
року (2010 р.) на 145 891,00 грн., відповідно,
призвело до завищення від'ємного
значення об'єкту оподаткування з
податку на прибуток розміром 483 104,00 грн.
за період з 01.10.2010 р. по 30.06.2013 р.

В той же час, відповідно до пп.14.1.181 п.14.1
ст.14 ПК України податковий кредит -
сума, на яку платник податку на додану
вартість має право зменшити податкове
зобов'язання звітного (податкового)
періоду, визначена згідно з р.V цього
Кодексу.

Згідно із п.185.1 ст.185 ПК України об'єктом
оподаткування є операції платників
податку з: а) постачання товарів, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до ст.186
цього Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування
лізингоотримувачу/орендарю; б)
постачання послуг, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до ст.186 цього
Кодексу; в) ввезення товарів (супутніх
послуг) на митну територію України в
митному режимі імпорту або реімпорту
(далі - імпорт); г) вивезення товарів
(супутніх послуг) у митному режимі
експорту або реекспорту (далі -
експорт); ґ) з метою оподаткування цим
податком до експорту також
прирівнюється постачання товарів
(супутніх послуг), які перебувають у
вільному обігу на території України, до
митного режиму магазину безмитної
торгівлі, митного складу або
спеціальної митної зони, створених
згідно з положеннями глав 35 - 37 Митного
кодексу України; д) з метою
оподаткування цим податком до імпорту
також прирівнюється постачання
товарів (супутніх послуг) з-під митного
режиму магазину безмитної торгівлі,
митного складу або спеціальної митної
зони, створених згідно з положеннями
глав 35 - 37 Митного кодексу України, для
їх подальшого вільного обігу на
території України; е) постачання послуг
з міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

В пп. «б» п.187.1 ст.187 ПК України
визначено, що датою виникнення
податкових зобов'язань з постачання
товарів/послуг вважається дата, яка
припадає на податковий період,
протягом якого відбувається будь-яка з
подій, що сталася раніше, зокрема: дата
відвантаження товарів, а в разі
експорту товарів - дата оформлення
митної декларації, що засвідчує факт
перетинання митного кордону України,
оформлена відповідно до вимог митного
законодавства, а для послуг - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт постачання послуг платником
податку.

При цьому, згідно із пп.«а» п.198.1 ст.198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з придбання
або виготовлення товарів (у тому числі
в разі їх ввезення на митну територію
України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 ПК України
передбачено, що датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

В абз.2 п.198.3 ст.198 ПК України визначено,
що податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до ст.39 цього
Кодексу, та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою п.193.1
ст.193 цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи
не підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
п.201.11 ст.201 цього Кодексу.

Поряд із цим, як вбачається з
матеріалів справи, за період з 01.10.2010 р.
по 30.06.2013 р. ТОВ «ТД Завод Євроформат»
задекларовано податковий кредит з ПДВ
у розмірі 86 760 941,00 грн. Проте, перевіркою
визначення податкового кредиту
Відповідачем встановлено його
завищення на суму 2 170 729,00 грн.

Крім того, за перевіряємий період ТОВ
«ТД Завод Євроформат» задекларовано
ПДВ, що підлягає сплаті до бюджету у
сумі 13 886 879,00 грн. Однак, як вбачається з
Актів перевірок №603 та №349, перевіркою
повноти нарахування ПДВ за відповідний
період податковим органом встановлено
його заниження на суму 2 058 929,00 грн.

В той же час, п.200.1 ст.200 ПК України
передбачено, що сума податку, яка
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Пунктом 200.2 ст.200 ПК України
встановлено, що при позитивному
значенні суми, розрахованої згідно з
п.200.1 цієї статті, така сума підлягає
сплаті (перерахуванню) до бюджету у
строки, встановлені цим розділом.

При цьому, відповідно до п.200.3 ст.200 ПК
України при від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з п.200.1 цієї статті,
така сума враховується у зменшення
суми податкового боргу з податку, що
виник за попередні звітні (податкові)
періоди (у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

В той же час, п.200.4 ст.200 ПК України
встановлено, що якщо в наступному
податковому періоді сума, розрахована
згідно з п.200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

ь бюджетному відшкодуванню
підлягає частина такого від'ємного
значення, яка дорівнює сумі податку,
фактично сплаченій отримувачем
товарів/послуг у попередніх та
звітному податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем послуг;

ь залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Разом із тим, згідно із поданою
Позивачем податковою декларацією з ПДВ
за січень 2012 р. (вх. № від 20.02.2012 р.)
сума бюджетного відшкодування ПДВ у
зменшення податкових зобов'язань з ПДВ
в наступних звітних (податкових)
періодах, відображена у ряд.23.2
декларації, яку сформовано з
урахуванням залишку від'ємного
значення різниці між сумою податкового
зобов'язання та сумою податкового
кредиту, нарахованої за попередні
звітні (податкові) періоди (грудень 2011
р.) складає 2 358 560,00 грн.

Проте, перевіркою правомірності
нарахування суми бюджетного
відшкодування ПДВ, яка охоплює періоди,
в яких виникло від'ємне значення
(грудень 2011 р.-січень 2012 р.),
Відповідачем встановлено завищення
суми податкового кредиту з ПДВ за
грудень 2011 р. на 62 829,00 грн., що призвело
до завищення від'ємного значення
різниці між сумою податкових
зобов'язань та сумою податкового
кредиту поточного звітного
(податкового) періоду з ПДВ за грудень
2011 р., відповідно, призвело до завищення
суми бюджетного відшкодування ПДВ за
січень 2012 р. на суму 62 829,00 грн.

Разом із тим, згідно із викладених у
постанові Вищого адміністративного
суду України від 19.02.2014 р. №К/800/12613
вказівок, для вирішення питання щодо
наявності підстав для стягнення з
Державного бюджету України на користь
Товариства оспорюваної суми
бюджетного відшкодування з ПДВ судам
слід безпосередньо дослідити усі
обставини щодо виникнення у платника
від'ємного значення ПДВ у відповідних
сумах, встановивши, за якими саме
операціями Позивачем було сформовано
податковий кредит, перевіривши
дотримання Товариством законодавчо
встановлених умов формування
податкового кредиту, правильність
здійсненого Позивачем розрахунку
від'ємного значення ПДВ, заявленого до
відшкодування у поданих деклараціях.

При цьому, судам слід взяти до уваги, що
за правилами ст.198 ПК України
обов'язковою умовою виникнення у
платника права на податковий кредит є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (у тому числі податковими
накладними), що містять достовірні
відомості про обсяг та зміст
господарської операції.

В той же час, відповідно до п.44.1 ст.44 ПК
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством. Платникам податків
забороняється формування показників
податкової звітності, митних
декларацій на підставі даних, не
підтверджених документами, що
визначені абзацом першим цього пункту.

Поряд із цим, правові засади
регулювання, організації, ведення
бухгалтерського обліку та складання
фінансової звітності в Україні
регулюються Законом №996. Цей Закон
поширюється на всіх юридичних осіб,
створених відповідно до законодавства
України, незалежно від їх
організаційно-правових форм і форм
власності, а також на представництва
іноземних суб'єктів господарської
діяльності, які зобов'язані вести
бухгалтерський облік та подавати
фінансову звітність згідно з
законодавством (ч.1 ст.2 Закону №996).

Бухгалтерський облік є обов'язковим
видом обліку, який ведеться
підприємством. Фінансова, податкова,
статистична та інші види звітності, що
використовують грошовий вимірник,
ґрунтуються на даних бухгалтерського
обліку (ч.2 ст.3 Закону №996).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону №996 підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ст.1 Закону №996 первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

При цьому, п.1.1 р.1 Положення №88
передбачено, що дане положення
встановлює порядок створення,
прийняття і відображення у
бухгалтерському обліку, а також
зберігання первинних документів,
облікових регістрів, бухгалтерської
звітності підприємствами, їх
об'єднаннями та госпрозрахунковими
організаціями (крім банків) незалежно
від форм власності, установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів
бюджету.

Пунктом 2.1 р.2 Положення №88 встановлено
порядок створення, прийняття і
відображення у бухгалтерському обліку,
а також зберігання первинних
документів, облікових регістрів,
бухгалтерської звітності
підприємствами, їх об'єднаннями та
госпрозрахунковими організаціями
(крім банків) незалежно від форм
власності (підприємства), установ та
організацій, основна діяльність яких
фінансується за рахунок коштів бюджету
(установи), первинні документи - це
документи, створені у письмовій або
електронній формі, що фіксують та
підтверджують господарські операції,
включаючи розпорядження та дозволи
адміністрації (власника) на їх
проведення.

Первинні документи повинні бути
складені у момент проведення кожної
господарської операції або, якщо це
неможливо, безпосередньо після її
завершення. При реалізації товарів за
готівку допускається складання
первинного документа не рідше одного
разу на день на підставі даних касових
апаратів, чеків тощо (п.2.2 р.2 Положення
№88).

Отже, наведені правові норми
дозволяють платнику податку зменшити
податкове зобов'язання звітного
(податкового) періоду у зв'язку з
реальним придбанням товарів (робіт,
послуг) з метою їх використання в своїй
господарській діяльності що, в першу
чергу, має підтверджуватись належним
чином оформленими первинними
документами. Документи, які не мають
статус первинних, самі по собі не
можуть підтверджувати реальність
здійснення господарської операції та,
відповідно, податковий кредит. При
цьому неодмінною характерною рисою
господарської діяльності в рамках
податкових відносин є її направлення
на отримання доходу в грошовій,
матеріальній або нематеріальній
формах.

Як наслідок, суд дійшов висновку, що
будь-які документи (у тому числі
договори, накладні,
транспортно-супровідні документи тощо)
мають силу первинних документів лише в
разі фактичного здійснення
господарської операції. Якщо ж
фактичного здійснення господарської
операції не було, відповідні документи
не можуть вважатися первинними
документами для цілей ведення
податкового обліку навіть за наявності
всіх формальних реквізитів таких
документів, що передбачені чинним
законодавство.

В той же час, як зазначив Вищий
адміністративний суд України в листі
від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість судам належить
з'ясовувати, зокрема, такі обставини:
рух активів у процесі здійснення
господарської операції; установлення
спеціальної податкової
правосуб'єктності учасників
господарської операції та
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Крім того, в інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
№1936/11/13-11 від 01.11.2011 р. зазначено, що
задля вжиття належних заходів із метою
встановлення обставин реальності
здійснення спірної господарської
операції суди повинні витребувати у
платника податків ті докази, які не
надані учасниками справи, але які, на
думку суду, можуть підтвердити або
спростувати доводи податкового органу
щодо наявності порушень з боку
платника податків. Відповідні дії
можуть бути вчинені судом на підставі
п.1 ч.2 ст.110, ст.114 КАС України.

У разі ненадходження витребуваних
додаткових доказів у строк,
установлений судом, спір може бути
розв'язано на підставі наявних у справі
доказів. Якщо позивач без поважних
причин ухиляється від надання доказів
на вимогу суду, а наявних у справі
матеріалів недостатньо для
спростування підтверджених належними
доказами висновків контролюючого
органу, покладених в основу ухваленого
ним спірного рішення, у позові платника
податків може бути відмовлено.

При цьому, сама собою наявність або
відсутність окремих документів, а так
само помилки у їх оформленні не є
підставою для висновків про
відсутність господарської операції,
якщо з інших даних вбачається, що
фактичний рух активів або зміни у
власному капіталі чи зобов'язаннях
платника податків у зв'язку з його
господарською діяльністю мали місце.
Водночас наявність формально
складених, але недостовірних первинних
документів, відповідність яких
фактичним обставинам спростована
належними доказами, не є безумовним
підтвердженням реальності
господарської операції.

Окрему увагу слід звернути на припис
інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
01.11.2011 №1936/11/13-11 стосовно наступного:
"судам апеляційної інстанції при
вирішенні питання про прийняття
доказів, які не досліджувалися судом
першої інстанції, варто враховувати
приписи ч.2 ст.195 КАС України. Згідно з
наведеною нормою, суд апеляційної
інстанції може дослідити докази, які не
досліджувалися у суді першої
інстанції, з власної ініціативи або за
клопотанням осіб, які беруть участь у
справі, якщо визнає обґрунтованим
ненадання їх до суду першої інстанції
або необґрунтованим відхилення їх
судом першої інстанції.

Отже, у разі дослідження судом
апеляційної інстанції доказів, які не
досліджувалися в суді першої
інстанції, апеляційний суд повинен
зазначити у своєму рішенні поважні
причини, з яких такі докази не могли
бути надані до суду першої інстанції.
Наведене стосується також і доказів,
які були витребувані судом першої
інстанції, але не були надані позивачем
або відповідачем".

Водночас, суд звертає увагу, що ухвалою
суду від 12.06.2014 р. витребовувались від
Позивача документи по справі, які, на
думку суду, є необхідними для
встановлення обставин реальності
здійснення спірних господарської
операції ТОВ «ТД Завод Євроформат» з
ТОВ «Укрпромальянс», ТОВ «РА Стандарт»
та ТОВ «Романов, Інк», зокрема: належним
чином завірені копії наступних
документів (або письмові пояснення із
зазначенням причин неможливості їх
надання): первинних документів, що
підтверджують оприбуткування,
зберігання на балансі Позивача та
подальше списання із балансу позивачем
отриманих у 2010-2013 рр. товарів (послуг)
згідно укладених з контрагентами
Договорів; витягів з журналу обліку
виданих довіреностей на отримання
товарів; копії довіреностей
уповноважених представників позивача,
які отримували ТМЦ; платіжних доручень
та оригіналів виписок з розрахункових
рахунків позивача, завірених
відповідними банківськими установами,
що засвідчують факти сплати позивачем
вартості придбаних товарів (послуг),
тощо; документи за укладеними
Договорами із контрагентами, зокрема,
але не виключно: рахунки-фактури;
документи, що засвідчують якість
придбаних товарів (сертифікати);
письмові замовлення Позивача до ТОВ
«Романов, Інк»; письмові повідомлення
Позивача про обсяги робіт на кожний
окремий етап робіт; письмова
інформація про хід виконання робіт;
повідомлення ТОВ «Романов, Інк» про
готовність до передання робіт;
технічна документація (проекти,
інструкції) та інформація у письмовому
вигляді, яка необхідна для виконання
монтажних робіт за укладеним Договором
№01/10-р; укладені договори між Позивачем
та перевізниками, що здійснювали
транспортування товару; штатний
розпис; список працівників Позивача,
які розвантажували та завантажували
товар; інші належним чином завірені
документи (або письмові пояснення), що
посвідчують мету здійснення такої
операції та зв'язок між фактом
придбання товарів і господарською
діяльністю платника податку; належні
докази (у вигляді письмових пояснень з
доданими до них первинними,
розрахунковими документами,
документами бухгалтерського обліку і
звітності, внутрішніми
організаційно-розпорядчими
документами підприємств, тощо)
наявності фізичних, технічних та
технологічних можливостей у позивача
та його контрагентів фізичних,
технічних та технологічних
можливостей (матеріально-технічної
бази) (в тому числі власних/орендованих
виробничих, складських і офісних
приміщень, виробничого і спеціального
технічного обладнання, транспортних
засобів, інших основних засобів),
трудових ресурсів, необхідних для
здійснення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
діяльності, зокрема (але не виключено):
наявність кваліфікованого персоналу,
основних фондів, у тому числі
транспортних засобів на перевезення
придбаних товарів, приміщень, складів
тощо; інші документи, які на думку
Позивача, підтверджують реальність
виконання господарських операцій за
укладеними Договорами.

На виконання вимог ухвали суду,
Позивачем були надані документи, які,
на його думку, в повному обсязі
посвідчують реальність господарських
операцій між ТОВ «ТД Завод Євроформат»
та його контрагентами-постачальниками
ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ «РА
Стандарт», а також із ТОВ «Романов,
Інк», до яких, в свою чергу, суд
відноситься критично з огляду на
наступне.

Так, відповідно до п.3.2 укладених між
ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ «РА
Стандарт» Договорів поставки №01/08-зп,
№1711/1ш та №20/03-зн, №15/07-ш розрахунки за
даними Договорами здійснюються в
безготівковій формі в національній
валюті України на підставі
виставленого Постачальником
рахунку-фактури.

Водночас, як вбачається з наявних в
матеріалах справи видаткових
накладних, підписаних Позивачем із
контрагентами-постачальниками, всі
вони виписані ТОВ «Укрпромальянс» та
ТОВ «РА Стандарт» на підставі рахунку
на оплату Покупцеві.

В той же час, згідно із пояснень свідка
ОСОБА_3 всі узгоджені між ТОВ «ТД Завод
Євроформат» та ТОВ «РА Стандарт»
Специфікації також складались на
підставі рахунків-фактур.

Однак, на виконання вказаної вище
вимоги укладених Договорів №01/08-зп,
№1711/1ш, №20/03-зн та №15/07-ш Позивачем не
було надано ані рахунків-фактур, ані
рахунків на оплату.

В свою чергу, на виконання вимог п.5.2
укладеного між Позивачем та ТОВ
«Романов, Інк» Договору №01/10-п будь-які
рахунки на оплату також відсутні.

Разом із тим, згідно із умовами п.2.2
укладених Позивачем Договорів
поставки №01/08-зп та №20/03-зн із ТОВ
«Укрпромальянс» та ТОВ «РА Стандарт»
строк здійснення поставки вказується у
Специфікаціях, укладених на кожну
партію.

При цьому, у п.4.1 Договорів №01/08-зп та
№20/03-зн передбачено, що за порушення
строків поставки Постачальник сплачує
пеню у розмірі 0,03% вартості продукції,
поставка якої була прострочена, за
кожен день прострочення.

Поряд із цим, Специфікації із ТОВ
«Укрпромальянс» до Договору №01/08-зп
укладались сторонами у період з серпня
2011 р. по квітень 2012 р. щомісячно,
протягом 10-денного терміну поставки з
дати підписання таких Специфікацій.
Між тим, відповідно до наявних в
матеріалах справи видаткових
накладних у період з листопада 2011 р. по
березень 2012 р. поставки ТОВ
«Укрпромальянс» не здійснювалась,
оскільки відповідні видаткові
накладні за цей період відсутні, що, в
свою чергу, свідчить про порушення
строків постачання.

Більше того, суд акцентує увагу на тому,
що згідно із наданих видаткових
накладних, постачання ТОВ
«Укрпромальянс» продукції до Покупця
здійснювались у червні 2012 р. та вересні
2012 р., в той час як остання Специфікація
до Договору №01/08-зп була підписана між
Позивачем та Постачальником 27.04.2012 р.

Також, Специфікації до укладеного із
ТОВ «РА Стандарт» Договору №20/03-зн
укладались сторонами щомісячно у
період з березня 2012 р. по червень 2013 р.,
але в матеріалах справи наявні
підписані сторонами видаткові
накладні, як доказ поставки продукції,
за період серпень-грудень 2012 р. та
лютий-червень 2013 р., що свідчить про
відсутність поставок у з березня по
серпень 2012 р., а також у січні 2013 р.

При цьому, за поясненнями свідка ОСОБА_3
поставки від ТОВ «РА Стандарт» до
Позивача здійснювались у термін 2-3 дні
з часу підписання Специфікацій.

Водночас, жодних додаткових угод про
погодження продовження строків
поставки за Договорами №01/08-зп та
№20/03-зн, що також підтверджується
представником Позивача, сторонами не
укладалось. Крім того, відсутні докази
оплати Постачальниками пені за кожен
день прострочення поставки придбаної
продукції.

Між тим, за твердженнями свідка ОСОБА_3
всі поставки ТОВ «РА Стандарт»
здійснювались на підставі письмових
заявок ТОВ «ТД Завод Євроформат», які, в
свою чергу, суду також надані не були.
Крім того, суд звертає увагу на
пояснення свідка ОСОБА_2, який
повідомив про те, що для виготовлення
ТОВ «Укрпромальянс» дорожніх знаків
Позивачем по електронній пошті
надавались замовлення та макети, однак,
зазначені замовлення, а також макети
дорожніх знаків в матеріалах справи
відсутні.

В той же час, за умовами п.1.1 укладеного
Договору №01/10-п із ТОВ «Романов, Інк»
Субсубпідрядник зобов'язується
виконати роботи за завданнями
Замовника. При цьому, остаточне місце
виконання кожного етапу робіт
додатково погоджується сторонами в
письмових замовленнях.

Проте, Позивачем на підтвердження
виконання вимог Договору №01/10-п не було
надано будь-яких завдань та замовлень,
як і не було надано рахунків-фактур,
виписаних Субсубпідрядником на
підставі погоджених письмових
замовлень на кожний етап робіт, для
здійснення Підрядником оплати.

Поряд із цим, згідно із п.2.5 Договору
№01/10-п Субпідрядник здійснює контроль
та нагляд за виконанням
Субсубпідрядником робіт за цим
Договором. На письмову вимогу
Субпідрядника Субсубпідрядник надає
інформацію про хід виконання робіт.

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_1
хід роботи ТОВ «Романов, Інк»
контролював менеджер, тому на
підтвердження реальності виконання
відповідних робіт за Договором №01/10-п
жодних фактів та доказів не надав, як і
не надано суду отриманої від
Субсубпідрядника інформації про хід
виконання робіт.

Водночас, відповідно до п.3.1 укладеного
між ТОВ «ТД Завод Євроформат» та ТОВ
«Романов, Інк» Договору №01/10-п
приймання та передача виконаних
Субсубпідрядником робіт здійснюється
на підставі повідомлення від
Субсубпідрядника про готовність до
передачі робіт, які відсутні в
матеріалах справи.

Крім того, на підтвердження виконання
встановлених розділом 6 Договору №01/10-п
своїх зобов'язань, Позивачем не були
надані суду письмові повідомлення
Субсубпідряднику про обсяги робіт на
кожний окремий етап робіт; докази
надання останньому всієї необхідної
технічної документації (проектів,
інструкцій) та інформації у письмовому
вигляді, яка необхідна для виконання
монтажних робіт.

Разом із тим, суд приймає до уваги
посилання представника Відповідача, що
Інструкцією про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 16.05.1996р. №99 (надалі
- Інструкція №99) передбачено, що
сировина, матеріали, паливо,
запчастини, інвентар, худоба, насіння,
добрива, інструмент, товари, основні
засоби та інші товарно-матеріальні
цінності, а також нематеріальні активи,
грошові документи і цінні папери
(надалі - цінності) відпускаються
покупцям або передаються безплатно
тільки за довіреністю одержувачів.

Відповідно до п.2 Інструкції №99 бланки
довіреностей видаються після їх
реєстрації у Журналі реєстрації
довіреностей, який має бути
пронумерований, прошнурований та
скріплений печаткою і підписами
керівника і головного бухгалтера
підприємства. Нумерація виданих
протягом року довіреностей є
наскрізною. Довіреність на одержання
цінностей від постачальника за
нарядом, рахунком, договором,
замовленням, угодою або іншим
документом, що їх замінює, видається
довіреній особі під розписку і
реєструється в журналі реєстрації
довіреностей (п.6 Інструкції №99).

Так, Інструкція №99 поширюється на
підприємства, установи та організації,
їхні відділення, філії, інші
відособлені підрозділи та
представництва іноземних суб'єктів
господарської діяльності.

При цьому, з огляду на встановлені
укладеними між ТОВ «ТД Завод
Євроформат» та його контрагентами ТОВ
«Укрпромальянс», ТОВ «РА Стандарт» та
ТОВ «Романов, Інк» Договорами вимоги,
приймання товарів (робіт) здійснюється
уповноваженими особами сторін на
підставі довіреностей.

Поряд із цим, Позивачем не надано до
суду жодних доказів, на підтвердження
видання довіреностей або їх копій,
журналу реєстрації довіреностей на
отримання продукції від вказаних вище
контрагентів, а також довіреностей на
право підписання видаткових накладних
та інших первинних документів від
імені ТОВ «ТД Завод Євроформат».

Крім того, суд приймає до уваги
твердження свідка ОСОБА_4 про те, що на
отримання ним продукції, поставленої
від ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ «РА
Стандарт», довіреності Позивачем
виписувались, однак, на підтвердження
зазначених тверджень суду доказів
надано не було.

В той же час, суд звертає уваги на
пояснення свідка ОСОБА_1 про те, що
уповноваженою особою Позивача, яка
контролювала та приймала роботи від
ТОВ «Романов, Інк», був менеджер - гр.
ОСОБА_5, однак, як вбачається з актів
приймання-здачі робіт, всі вони
підписані самим директором ТОВ «ТД
Завод Євроформат».

Разом із тим, відповідно до п.2.3 та п.2.4
укладеного із ТОВ «РА Стандарт»
Договору №20/03-зн, а також до п.3.4
Договору №15/07-ш факт
приймання-передача продукції
оформлюється видатковою накладною, які
виписує уповноважена особа в момент
передачі продукції Покупцеві.

З огляду на надані Позивачем видаткові
накладні до укладених із ТОВ «РА
Стандарт» Договорів №20/03-зн та №15/07-ш
встановлено, що за підписом
відповідальної особи
контрагента-постачальника за
здійснення господарських операцій і
правильність її оформлення є ОСОБА_3

При цьому, за поясненнями свідка ОСОБА_3
фактично вся поставлена Позивачу
продукція видавалась іншою особою на
підставі пакувальних листів, вона
власне жодної продукції не видава (не
поставляла). Між тим, жодних
довіреностей на право видачі
товарно-матеріальних цінностей іншій
уповноваженій особі ТОВ «РА Стандарт»
- не надано.

Поряд із цим, у п.186.1 ст.186 ПК України
зазначено, що місцем постачання
товарів є: а) фактичне місцезнаходження
товарів на момент їх постачання (крім
випадків, передбачених у пп. «б» і «в»
цього пункту); б) місце, де товари
перебувають на час початку їх
перевезення або пересилання, у разі
якщо товари перевозяться або
пересилаються продавцем, покупцем чи
третьою особою; в) місце, де провадиться
складання, монтаж чи встановлення, у
разі якщо товари складаються,
монтуються або встановлюються (з
випробуванням чи без нього) продавцем
або від його імені.

В той же час, як зазначено у постанові
Верховного Суду України від 08.09.2009 р. у
справі №21-737во09, про необґрунтованість
податкової вигоди може свідчити
відсутність необхідних умов для
досягнення результатів відповідної
економічної діяльності в силу
відсутності управлінського або
технічного персоналу, виробничих
активів, складських приміщень та
транспортних засобів.

Так, за укладеним із ТОВ
«Укрпромальянс» Договором №01/08-зн
Постачальник поставляв продукцію на
склад Покупця за адресою: м. Київ, пров.
Куренівський, 21, літ «Ю», а за Договором
№1711/1ш адресою постачання є: м. Київ,
пров. Куренівський, 17, літ «Ю». При
цьому, за укладеними Договорами №20/03-зн
та №15/07-ш із ТОВ «РА Стандарт» адресою
поставки зазначено також м. Київ, пров.
Куренівський, 17, літ «Ю».

Між тим, суд акцентує увагу, що
відповідно до пояснень свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, що також
підтверджується директором ТОВ «ТД
Завод Євроформат», поставка продукції
від ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ «РА
Стандарт» здійснювалась на адресу: м.
Київ, пров. Куренівський, 21, яке Позивач
орендує у ТОВ «Центр НИОКР», на
підтвердження чого надано договір
оренди №30/09 від 30.09.2010 р.

Однак, суд не приймає до уваги наданий
договір оренди, як на доказ наявності у
Позивача складського приміщення,
оскільки за вказаним договором
нежитлове приміщення знаходиться за
адресою: м. Київ, пров. Куренівський, 17,
літ. «Ч»/«Щ»/«Ю».

Разом із тим, Позивачем не надано
жодного доказу із його документальним
підтвердженням щодо наявності у ТОВ
«ТД Завод Євроформат» складського
приміщення, куди здійснювались спірні
постачання продукції
контрагентами-постачальниками, а саме,
за адресою: м. Київ, пров. Куренівський,
21.

Таким чином, судом не встановлено
наявність матеріально-технічних
ресурсів у Позивача та його
контрагентів, до яких відносяться
виробничі площі, матеріальні ресурси,
засоби виробництва і документи, що
використовуються суб'єктом
господарювання у процесі вчинення
певних дій щодо провадження
господарської діяльності або видів
господарської діяльності, відтак, дає
підстави для висновку про відсутність
факту здійснення спірних
господарських операцій.

Крім того, суд звертає увагу, що
обов'язок забезпечення та доставка
матеріалів за укладеним із ТОВ
«Романов, Інк» Договором №01/10-п до
об'єкту покладається на Позивача. При
цьому, наявні в матеріалах справи акти
прийому-передачі майна та
товарно-транспортні накладні до
Договору №01/10-п, свідчать про регулярне
постачання необхідних для здійснення
ТОВ «Романов, Інк» робіт матеріалів.

Водночас, Правилами перевезень
вантажів автомобільним транспортом в
Україні, затвердженими наказом
Міністерства транспорту України №363
від 14.10.1997 р. (надалі - Правила №363)
визначаються права, обов'язки і
відповідальність власників
автомобільного транспорту -
Перевізників та вантажовідправників і
вантажоодержувачів - Замовників.

Відповідно до п.11.1 р.11 Правил №363
основними документами на перевезення
вантажів є товарно-транспортні
накладні та дорожні листи вантажного
автомобіля. Залежно від виду вантажу та
його специфічних властивостей до
основних документів додаються інші
(ветеринарні, санітарні та якісні -
сертифікати, свідоцтва, довідки,
паспорти тощо), що визначається
правилами перевезень зазначених
вантажів.

Згідно із п.11.4 та п.11.5 р.11 Правил №363
оформлення перевезень вантажів
товарно-транспортними накладними
здійснюється незалежно від умов оплати
за роботу автомобіля.
Товарно-транспортну накладну на
перевезення вантажів автомобільним
транспортом Замовник
(вантажовідправник) повинен виписувати
в кількості не менше чотирьох
екземплярів. Замовник
(вантажовідправник) засвідчує всі
екземпляри товарно-транспортної
накладної підписом і при необхідності
печаткою (штампом).

В п.11.5-11.7 р.11 Правил №363 передбачено, що
після прийняття вантажу згідно з
товарно-транспортною накладною водій
(експедитор) підписує всі її
екземпляри. Перший екземпляр
товарно-транспортної накладної
залишається у Замовника
(вантажовідправника), другий -
передається водієм (експедитором)
вантажоодержувачу, третій і четвертий
екземпляри, засвідчені підписом
вантажоодержувача (у разі потреби й
печаткою або штампом), передається
Перевізнику. У тих випадках, коли в
товарно-транспортній накладній немає
можливості перерахувати всі
найменування вантажу, підготовленого
для перевезення, до такої накладної
Замовник додає документ довільної
форми з обов'язковим зазначенням
відомостей про вантаж (графи 1-10
товарно-транспортної накладної). У цих
випадках в товарно-транспортній
накладній зазначається, що до неї
додається як товарний розділ документ,
без якого товарно-транспортна накладна
вважається недійсною і не може
використовуватись для розрахунків із
Замовником.

Водночас, п.11.8 р.11 Правил №363 визначено,
що час прибуття (вибуття) автомобіля
для завантаження і розвантаження
Замовник зобов'язаний зазначати
відповідно до п.8.25 і 8.26 цих Правил.

При цьому, відповідно до п.8.25 р.8 Правил
№363 час прибуття автомобіля для
завантаження встановлюється у пункті
вантаження з моменту проставляння в
товарно-транспортній накладній
відмітки про фактичний час прибуття
автомобіля для завантаження, а час
прибуття автомобіля для розвантаження
- з моменту пред'явлення водієм
товарно-транспортної накладної в
пункті розвантаження.

Вантаження і розвантаження вважаються
закінченими після вручення водієві
належним чином оформлених
товарно-транспортних накладних на
навантажений або вивантажений вантаж
(п.8.26 р.8 Правил №363).

На підтвердження транспортування ТОВ
«ТД Завод Євроформат» необхідних для
здійснення ТОВ «Романов, Інк» робіт
Позивачем надані товарно-транспортні
накладні та укладені договори
транспортно-експедиційного
обслуговування із перевізниками ТОВ
«AMVI Транс» (договір №12/11 від 12.01.2011 р.) та
ФО-П ОСОБА_6 (договір №01/11 від 11.01.2011 р.).

В той же час, як вбачається із наданих
Позивачем товарно-транспортних
накладних, які подані як доказ
відповідної доставки матеріалів,
пунктами навантаження є м. Запоріжжя,
вул. Фінальна, 1-Є (1-Е), а також м. Сарни.
При цьому, з огляду на надані Позивачем
заявки до договорів
транспортно-експедиційного
обслуговування судом встановлено, що
адресами завантаження є також м.
Запоріжжя, вул. Фінальна, 1-Є (1-Е) та м.
Сарни.

Поряд із цим, жодних пояснень та
доказів щодо наявності у Позивача
складських приміщень за вказаними
адресами (м. Запоріжжя, вул. Фінальна, 1-Є
(1-Е) та м. Сарни) суд не отримав.

Крім того, суд критично ставиться до
наявних в матеріалах справи
товарно-транспортних накладних,
оскільки вони складені з ряду порушень
встановлених Правилами №363 вимог,
зокрема: відсутні відмітки про
фактичний час прибуття автомобіля для
завантаження, а також дата та час
прибуття автомобіля для розвантаження;
не зазначено інформації про осіб, хто
дозволив відпуск вантажу у місці
навантаження товару (розшифровки
підписів); підписи водіїв-експедиторів
також без розшифровок.

Таким чином, відсутність належних
доказів транспортування матеріалів
від ТОВ «ТД Завод Євроформат» до ТОВ
«Романов, Інк» для виконання робіт
дають суду підстави для висновку про
відсутність фактичного здійснення
такого транспортування.

Разом із тим, відповідно до п.1.2
укладених із ТОВ «Укрпромальянс»
(Договір №01/08-зн) та ТОВ «РА Стандарт»
(Договір №20/03-зн) Договорів поставка
продукції здійснюється партіями.
Кількість, номенклатура, вартість,
одиниці виміру продукції, що підлягає
поставці за цим Договором, його
часткове співвідношення (асортимент,
номенклатура (найменування згідно із
ДСТУ 4100-2002), визначається у
Специфікаціях на кожну партію
продукції. Якість продукції повинна
відповідати вимогам ДСТУ 4100-2002 (п.2.5
Договорів №01/08-зн та №20/03-зн).

В свою чергу, суд приймає до уваги
твердження Позивача щодо відсутності
сертифікатів відповідності на
поставлені контрагентами дорожні
знаки, проте, звертає увагу, відповідно
до розділу 6 ДСТУ 4100-2002 «Знаки дорожні.
Загальні технічні умови. Правила
застосування» (надалі - ДСТУ 4100-2002» щоб
перевірити відповідність дорожніх
знаків вимогам цього стандарту
підприємство-виробник повинно
проводити приймально-здавальні і
періодичні випробування. Обсяг
випробувань та їх періодичність
повинні зазначатись у технічних умовах
на знаки конк ретних видів.

Однак, жодних доказів здійснення ТОВ
«Укрпромальянс» та ТОВ «РА Стандарт»
необхідних випробувань для
виготовлених ними дорожніх знаків ані
під час перевірок та адміністративного
оскарження, ані під час розгляду справи
Позивачем надано не було.

Поряд із цим, у п.8.2 та п.8.4 ДСТУ 4100-2002
передбачено, що готові знаки повинні
бути обгорнуті в пакувальний згідно з
ГОСТ 8273 або вологонепроникний згідно з
ГОСТ 515 папір і складені в дощані
обрешітки згідно з ГОСТ 12082 або фанерні
ящики згідно з ГОСТ 5959. Дозволяється в
обґрунтованих випадках упаковувати
знаки в пакувальний картон згідно з
ГОСТ 7376. У разі транспортування
світлоповертальних знаків повинні
застосовувати прокладкові мате ріали.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що транспортування дорожніх знаків
потребує спеціальних матеріалів та
умов.

Водночас, судом приймаються до уваги
доводи Позивача та свідків на
спростування висновків податкового
органу про те, що у зв'язку із
місцезнаходженням ТОВ
«Укрпромальянс», ТОВ «РА Стандарт» та
ТОВ «ТД Завод Євроформат» на одній
виробничій площадці за адресою: м. Київ,
вул. Куренівська, 21, здійснення
транспортування від
контрагентів-постачальників до ТОВ «ТД
Завод Євроформат» відбувалось тачками,
візками та роклами, а тому
товарно-транспортні накладні не
укладались. Також, з огляду на наявні в
матеріалах справи заявки Позивача до
перевізників ТОВ «AMVI Транс» та ФО-П
ОСОБА_6 видом упаковки є піддони.

В той же час, доказів здійснення
пакування у вологонепроникний папір
або в пакувальний картон, а також
доказів закупівлі вказаних
пакувальних матеріалів Позивачем до
суду не надані, як і не надані докази
використання прокладкових матеріалів
при транспортуванні
контрагентами-постачальниками та від
ТОВ «ТД Завод Євроформат» до ТОВ
«Романов, Інк».

З огляду на вищевикладене, оскільки
Позивачем не були надані витребувані
судом належні первинні документи, які
засвідчують транспортування та
зберігання продукції, суд приходить до
висновку про відсутність факту
реального здійснення господарських
операцій між ТОВ «ТД Завод Євроформат»
та ТОВ «Укрпромальянс», ТОВ «РА
Стандарт», ТОВ «Романов, Інк».

Крім того, ані Позивачем, ані свідками
не надано належних пояснень із
документальним підтвердженням
(договорів оренди, купівлі-продажу), які
дали б суду змогу встановити наявність
у ТОВ «ТД Завод Євроформат» та його
контрагентів за спірними
господарськими взаємовідносинами
будь-яких потужностей (плоттери,
обладнання, складського приміщення
тощо) для використання у своїй
господарській діяльності.

В свою чергу, суд звертає увагу, що
оцінка господарських операцій судом
під час розгляду справ, що виникають з
податкових відносин, змісту
господарських операцій може
здійснюватися і окремо від
застосування положень про цивільні
правочини чи господарські
зобов'язання.

Презумпція дійсності, притаманна
цивільним правочинам, не може бути
автоматично поширена на реальність
господарських операцій.

Отже, якщо цивільні правочини є сферою
приватного права й можуть розглядатися
лише з урахуванням норм Цивільного та
Господарського кодексів, то
господарські зобов'язання
підприємства повинні оцінюватися,
передусім, з огляду на норми
податкового законодавства. При цьому
дотримання норм цивільного чи
господарського права не означає
автоматично реальності вчинення
господарської операції. Якщо певна
господарська операція не відбулася чи
відбулася не за тим її змістом, який
відображений в укладених платником
податку договорах, це є підставою для
застосування відповідних наслідків у
податковому обліку.

Судом встановлено, що за результатами
перевірки Позивача були виявлені
порушення податкового законодавства,
на підставі чого прийнято оскаржуване
податкове повідомлення-рішення. При
цьому, суд звертає увагу, що наслідки
порушення податкового законодавства
можуть (і повинні) застосовуватися
незалежно від того, чи визнані
відповідні цивільні чи господарські
зобов'язання недійсними, оскільки
відповідальність за порушення норм
податкового законодавства є
самостійним видом юридичної
відповідальності.

Крім того, суд вважає доцільним
зазначити, що до загальновизнаних у
світі дієвих механізмів, завдяки яким
здійснюється аналіз господарських
угод, виявлення та класифікація
протиправних схем та методик
незаконного ухилення від сплати
податків, відносяться спеціальні
судові доктрини.

Щодо правочинів між Позивачем та його
контрагентами доречним є застосування
доктрини «ділова мета».

Сутність доктрини ділової мети полягає
в тому, що передбачені податковим
законодавством податкові вигоди
поширюються лише на операції, що мають
розумну економічну причину.

Вказана доктрина закріплена у пп.14.1.231
п.14.1 ст.14 ПК України, згідно якого
розумна економічна причина (ділова
мета) - це причина, яка може бути наявна
лише за умови, що платник податків мав
намір одержати економічний ефект у
результаті господарської діяльності.

Положення ділової мети та розумного
змісту господарської операції широко
застосовуються в судовій практиці на
підставі судових узагальнень.

Верховний Суд України, скасовуючи
рішення судів у справах про
відшкодування ПДВ, неодноразово
зазначав, що в справах не встановлено
наміру одержати економічний ефект у
результаті підприємницької або іншої
економічної діяльності.

Зокрема, вперше доктрину «ділова мета»
в Україні використано Верховним Судом
України у постанові його Судової
палати в адміністративних справах від
12.02.2008 р. у справі №08/28 за позовом ТОВ
«Метпромсервіс» до ДПІ у
Шевченківському районі м. Запоріжжя
про визнання недійсним податкового
повідомлення-рішення, в якій зазначено
про те, що задовольняючи позов, суди
виходили тільки з наявності у позивача
податкових накладних продавців, проте,
не взяли до уваги того, що позивач
протягом тривалого часу набував через
посередників сировину у осіб, які
систематично не сплачували податки,
діяльність яких мала ознаки фіктивного
підприємства, за юридичною адресою не
знаходилися, не звітували про свою
діяльність або подавали податкові
декларації про відсутність такої,
зареєстровані власники та посадові
особи яких не визнають своєї
причетності до їхньої діяльності, а
також, що позивач, продавці та їхні
постачальники працювали в одному
сегменті ринку, у якому існують
налагоджені стабільні зв'язки й
часники якого обізнані стосовно один
одного.

Водночас, відповідно до укладених
Договорів поставки із ТОВ
«Укрпромальянс» Постачальник
зобов'язується виготовити Покупцеві
дорожні знаки, маски для дорожніх
знаків, світлоповертальна плівка з
друком та без друку (за Договором
№01/08-зн), а також металеві конструкції
(за Договором №1711/1ш).

Поряд із цим, суд звертає увагу на
твердження свідка ОСОБА_2 про те, що
фактично контрагент-постачальник
здійснював лише поклейку дорожніх
знаків, а всі матеріали (плівка та
металеві конструкції) надавались ТОВ
«ТД Завод Євроформат», що суперечить
умовам та меті укладання Договорів
№01/08-зн та №1711/1ш та підтверджує
висновки податкового органу про
безтоварність здійснення відповідних
господарських операцій.

Разом із тим, суд не приймає до уваги
надані Позивачем договори із
контрагентами-покупцями та додані до
них документи (видаткові накладні та
довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей від
Позивача), як на доказ подальшого
використання у своїй діяльності
придбаних у ТОВ «Укрпромальянс» та ТОВ
«РА Стандарт» дорожніх знаків, таких
як: ТОВ «Глобаль Дістрібюсьон Україна»
(Договір №21/10-зн від 11.08.2010 р.), ТОВ
«Юнікобуд» (Договір №15-06 від 15.06.2011 р.),
ДП «Граніт Україна» (Договір №242-зн від
06.12.2010 р.), Представництво «Гюльсан
Іншаат Санаі Накліят Ве Тіджерет
Анонім Шіркеті» (договір №341-зн від
23.09.2010 р.), ТОВ «Інвест Норд» (Договір
№01/11-зн від 12.09.2011 р.), Представництво
«Онур Тааххут Ташимаджилик Ве Тіджарет
Лімітед Ширкеті» (Договір №184-зн від
01.07.2010 р.), Представництво «Тодіні
Коструціоні Дженералі С.П.А» (Договір
№23/08-зн від 23.08.2011 р.) оскільки доказів
фактичного здійснення Позивачем
господарських операцій із вказаними
покупцями (докази зберігання, поставок
та перевезень - товарно-транспорті
накладні, укладені договори з
перевізниками, заявки, замовлення, акти
приймання-передачі продукції, договори
оренди приміщень) суду не надані.

Також суд критично ставиться до
укладеного Позивачем із
Представництвом «Тодіні Коструціоні
Дженералі С.П.А» договору №23/08-зн від
23.08.2011 р., як на доказ мети здійснення
господарських операцій із ТОВ
«Романов, Інк», оскільки окрім
вказаного Договору Позивачем не надано
жодного похідного та первинного
документу до нього (проекту на ремонт
автодороги Київ-Чоп, специфікацій,
укладеного із замовником (Укравтодор)
контракту, програми виконання робіт
тощо).

Крім того, суд критично ставиться до
посилань представника Позивача на те,
що результат поставок продукції,
отриманої від ТОВ «РА Стандарт»,
підтверджується доказами зробленої
фотозйомки продукції під час
інспектування працівниками ТОВ «ТД
Завод Євроформат» автодороги Київ-Чоп,
оскільки жодного документального
підтвердження зазначених тверджень
суду не надано.

Таким чином, відсутність витребуваних
судом належних первинних документів,
які б засвідчували мету придбання та
подальшого використання Позивачем
придбаних дорожніх знаків за
сумнівними операціями із зазначеними
вище контрагентами-постачальниками,
підтверджує висновки податкового
органу щодо неправомірного формування
ТОВ «ТД Завод Євроформат» витрат та
податкового кредиту у перевіряємий
період

В свою чергу, суд зазначає, що у
відповідності до правової позиції
Вищого адміністративного суду України,
яка викладена у його листі №742/11/13-11 від
02.06.2011р., податковий кредит для цілей
визначення об'єкта оподаткування
податком на додану вартість має бути
фактично здійснений і підтверджений
належним чином складеними первинними
документами, що відображають
реальність господарської операції, яка
є підставою для формування податкового
обліку платника податків. За
відсутності факту придбання товарів чи
послуг або в разі якщо придбані товари
чи послуги не призначені для
використання у господарській
діяльності платника податку
відповідні суми не можуть включатися
до складу витрат для цілей
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість навіть за наявності
формально складених, але недостовірних
документів або сплати грошових коштів.

Однак, в межах даного спору судом не
встановлено реальність здійснення
спірних господарських операцій між
Позивачем та його
контрагентами-постачальниками, не
встановлено мету їх подальшого
використання в своїй господарській
діяльності, не надано жодних належних
первинних документів, а також жодних
пояснень щодо відсутності таких
обов'язкових документів, які б
посвідчували транспортування та
зберігання придбаної у ТОВ
«Укрпромальянс» та ТОВ «РА Стандарт»
продукції (дорожніх знаків) та подальше
її використання, зокрема, ТОВ «Романов,
Інк».

Відповідних висновків суду не
спростовують надані Позивачем
банківські виписки, картки рахунку №361,
акти виконаних робіт, звіти про
використання матеріалів та інші
документи, оскільки спірні правочини
із зазначеними вище контрагентами не
містять правового змісту
господарських операцій та укладались
зовсім з іншої від них метою.

Поряд із зазначеним, суд приймає до
уваги посилання представника
Відповідача на отримані в ході
проведення перевірки ТОВ «ТД Завод
Євроформат» матеріали щодо його
контрагентів-постачальників (акт ДПІ у
Печерському районі ГУ Міндоходів від
15.03.2013 р. №1004/22.10/33785068 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Укрпромальянс» щодо підтвердження
господарських відносин із суб'єктами
господарювання»; акт ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва ДПС від
01.02.2013 р. №394/22-719/31924012 «Про результати
документальної невиїзної позапланової
перевірки ТОВ «Романов, Інк»), якими
встановлено відсутність підприємств
за податковими адресами, непричетність
до ведення фінансово-господарської
діяльності засновників та директорів
контрагентів, відсутність виробничих
потужностей, складських приміщень,
автомобільного чи іншого транспорту, а
також устаткування, що необхідне для
здійснення фінансово-господарської
діяльності.

Слід також зазначити, що обов'язок
підтвердити правомірність та
обґрунтованість витрат (у тому числі і
по сплаті ПДВ) первинними документами
покладається на платника, позаяк саме
він виступає суб'єктом, що використовує
включену постачальником до ціни товару
суму ПДВ при обчисленні суми податку,
яка підлягає перерахуванню до бюджету,
а також зменшує об'єкт оподаткування
податку на прибуток за фактом
понесення витрат.

Таким чином, у зв'язку із ненаданням
Позивачем при проведенні перевірки
первинної документації по
взаємовідносинам із його
контрагентами ТОВ «Укрпромальянс», ТОВ
«РА Стандарт» та ТОВ «Романов, Інк» за
період з 01.10.2010 р. по 30.06.2013 р., податковий
орган прийшов до висновку про
відсутність реального вчинення
господарських операцій, що не дозволяє
формувати дані податкового обліку.

Наведені у сукупності обставини та
досліджені документальні докази, суд
вважає достатніми для висновку про те,
що господарські операції з постачання
дорожніх знаків, комплектуючих та
виконання субпідрядних робіт фактично
не мали реального характеру, оформлені
лише документально та не спрямовані на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені господарськими
операціями між ТОВ «ТД Завод
Євроформат» та його контрагентами ТОВ
«Укрпромальянс», ТОВ «РА Стандарт» та
ТОВ «Романов, Інк» за перевіряємий
період, не підтверджуються з
урахування реального часу здійснення
операцій наявністю господарської мети,
у зв'язку із чим, суд приходить до
висновку про відсутність сукупності
умов, обставин та підстав, з якими ПК
України у взаємозв'язку з положеннями
Закону №996 пов'язують виникнення у
Позивача права включення спірних сум
ПДВ до складу податкового кредиту, що
призвело до заниження грошового
зобов'язання з ПДВ на 2 058 929,00 грн.,
завищення суми бюджетного
відшкодування у сумі 62 829,00 грн.,
завищення розміру від'ємного значення
суми ПДВ розміром 48 972,00 грн., яка
підлягає зарахуванню у наступний
(звітний) період; а також права
віднесення спірної суми витрат, що, в
свою чергу, призвело до заниження
податку на прибуток на 1 549 011,00 грн. та
завищення від'ємного значення об'єкту
оподаткування з податку на прибуток
розміром 483 104,00 грн., у зв'язку із чим,
суд приходить до висновку про
відсутність підстав для задоволення
позовних вимог та скасування
податкових повідомлень-рішень від
13.11.2013 р. №, № та від 23.04.2014 р.
№, №, №.

В той же час, під час проведення
перевірок Позивача податковим органом
встановлено, що за період з 01.10.2010 р. по
30.06.2013 р. ТОВ «ТД Завод Євроформат»
здійснювало виплати доходу (а саме,
доходи від реклами) нерезиденту
джерелом походження з України.

Так, як встановлено Відповідачем, що
також не спростовується Позивачем, між
ТОВ «ТД Завод Євроформат» (Замовник) та
ООО «Интрансдорнаука» (Росія)
(Виконавець) укладено договір №240811 від
24.08.2011 р. (надалі - Договір №240811) на
надання рекламних послуг - купівлю
рекламної площі в журналі «Дороги СНГ»
на розміщення рекламних товарів, робіт
та послуг Позивача.

Разом із тим, у перевіряємий період на
виконання вимог укладеного Договору
№240811, Замовником було здійснено
виплату доходу нерезиденту на загальну
суму 30 000,00 рос.руб. (еквівалент 7 496,40
грн.).

При цьому, перевіркою повноти
визначення суми податку з доходу
нерезидента за період з 01.10.2010 р. по
30.06.2013 р. податковим органом
встановлено його заниження на 1 499,40 грн.

Водночас, відповідно до п.160.7 ст.160 ПК
України резиденти, які здійснюють
виплати нерезидентам за виробництво
та/або розповсюдження реклами про
такого резидента, під час такої виплати
сплачують податок за ставкою 20% суми
таких виплат за власний рахунок.

Поряд із цим, п.103.9 ст.139 ПК України
особа, яка виплачує доходи
нерезидентові, зобов'язана у разі
здійснення у звітному періоді
(кварталі) виплат нерезидентам доходів
із джерелом їх походження з України
подавати органу державної податкової
служби за своїм місцезнаходженням
(місцем проживання) звіт про виплачені
доходи, утримані та перераховані до
бюджету податки на доходи нерезидентів
у строки та за формою, встановленими
центральним органом державної
податкової служби.

Проте, у зв'язку із неподанням ТОВ «ТД
Завод Євроформат» «Розрахунку (звіту)
податкових зобов'язань нерезидентів,
якими отримано доходи із джерелом їх
походження з України» (додаток пн. до
декларації) по виплаченим доходам
нерезиденту за 2-4 кв. 2011 р., Відповідач
прийшов до висновку про заниження
Позивачем податку з доходу нерезидента
за перевіряємий період.

В той же час, на спростування
встановлених перевіркою висновків,
Позивачем не було надано доказів, які б
свідчили про факт подання до
податкового органу звіт про виплачені
доходи, утримані та перераховані до
бюджету податки на доходи нерезидентів
у строки та за формою, встановленими
центральним органом державної
податкової служби, тому суд
погоджується із викладеними доводами
податкового органу в Актах перевірок
№603 та №349 щодо заниження податку з
доходу нерезидента у розмірі 1 499,28 грн.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
скасування податкового
повідомлення-рішення від 13.11.2013 р.
№.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Частиною1 ст.6 КАС України гарантовано,
що кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням
адміністративного судочинства є
захист саме порушених прав, свобод та
інтересів фізичної особи.

Частиною 1 ст.11 КАС України, визначено,
що розгляд і вирішення справ в
адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

У ч.1 ст.9 КАС України встановлено, що суд
при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Крім того, в ч.2 ст.72 КАС України
зазначено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Статтею 159 КАС України встановлено, що
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення, яке
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

З огляду на вищевказане, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог Позивача.
Відповідно до положень ст.94 КАС
України, судовий збір на користь
Позивача не відшкодовується.

Водночас, згідно із ч.3 ст.4 Закону
України "Про судовий збір" під час
подання адміністративного позову
майнового характеру сплачується 10
відсотків розміру ставки судового
збору. Решта суми судового збору
стягується з позивача або відповідача
пропорційно до задоволеної чи
відхиленої частини вимоги.

Таким чином, оскільки сплачена ТОВ «ТД
Завод Євроформат» сума судового збору
становить 487,50 грн., відповідно, решта
суми судового збору (4384,50 грн.) має бути
стягнута з Позивача, оскільки позовні
вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст. 2, 17, 71, 86,
158-163, 167, 254 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім Завод
Євроформат» до Державної податкової
інспекції в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відмовити в повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім Завод Євроформат» (адреса: 04073, м.
Київ, вул. Куренівська, 21, літ. «Г», ) решту суми судового збору
у розмірі 4 384 (чотири тисячі триста
вісімдесят чотири) грн. 50 коп. на
розрахунковий рахунок №4007 до ГУ
ДКСУ у місті Києві, код 38004897, МФО 820019,
код класифікації доходів бюджету 22030001,
призначення платежу: «Судовий збір за
розгляд Окружним адміністративним
судом м. Києва адміністративної справи
№826/8134/14».

Контроль за виконанням даного пункту
покласти на Державну податкову
інспекцію в Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 КАС України.
Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції за правилами,
встановленими ст.185-187 КАС України.

Суддя
Б. В. Санін