Справа № 826/8927/14
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 серпня 2014 року № 826/8927/14

Окружний
адміністративний суд міста Києва в
складі головуючого судді Качура І.А.,
суддів Келеберди В.І., Данилишина В.М.,
розглянувши у порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ПроКредит Банк» до
Державного реєстратора прав на
нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни, третя особа Державна
реєстраційна служба України про
визнання рішення неправомірним,
зобов'язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного
суду м. Києва звернулось Публічне
акціонерне товариство «ПроКредит
Банк» (далі по тексту також - позивач) з
позовом до Державного реєстратора прав
на нерухоме майно Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни (далі по тексту також -
відповідач), третя особа Державна
реєстраційна служба України, в якому з
урахуванням заяви про уточнення
позовних вимог просило:

- визнати протиправним та скасувати
рішення №13786305 від 16.06.2014 року
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, яким відмовлено у державній
реєстрації права власності на нежилі
приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень
№ 41) (в літ. А), загальна площа 82, 20 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м.Київ, вул.
Єреванська, 21 на підставі Договору
іпотеки № 3396-ДІ02 від 27.05.2008 року за
Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» код ЄДРЮО та ФОП 21677333.

- зобов'язати державного реєстратора
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяну Василівну
провести державну реєстрацію права
власності, форма власності: приватна на
нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи
приміщень № 41) (в літ. А), загальна площа
82, 20 кв.м., що знаходяться за адресою: м.
Київ, вул. Єреванська, 21, за суб'єктом:
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк», податковий номер
21677333 та видати Публічному акціонерному
товариству «ПроКредит Банк»
відповідний витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог
зазначав, що спірне рішення є
протиправним, не відповідає приписам
Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень», а відтак
підлягає скасуванню у судовому
порядку.

Відповідач у судове засідання не
прибув, про час, дату і місце проведення
судового розгляду справи повідомлявся
належним чином, позиції щодо
заявленого позову не виклав.

Третя особа надала суду письмові
пояснення у яких покликався на
самостійність державного реєстратора
при прийняті рішень про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень або
відмову у такій реєстрації. Разом з тим,
щодо позовної вимоги про зобов'язання
реєстратора зареєструвати за
позивачем право власності зазначав, що
відповідно до частини третьої статті 24
Закону відмова в державній реєстрації
прав з позивач не позбавлений права
повторно звернення із заявою про
державну реєстрацію прав за умови
усунення обставин, що стали причиною
для прийняття рішення про відмову у її
проведенні. Проте правове
обґрунтування правомірності спірного
рішення у письмових поясненнях
відсутні.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.

З огляду на наведене та з урахуванням
вимог ст. 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд дійшов
висновку про доцільність розгляду
справи у письмовому провадженні на
підставі наявних матеріалів справи.

Розглянувши документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд дійшов висновку про те, що
позов підлягає частковому
задоволенню з огляду про наступне.

26.05.2014 року позивач звернувся до
Реєстраційної служби Головного
управління юстиції у м. Києві з заявою
про державну реєстрацію права
власності на нерухоме майно, а саме:
нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи
приміщень № 41) (в літ. А), загальна площа
82, 20 кв.м., що знаходяться за адресою: м.
Київ, вул. Єреванська, 21.

Відповідно до картки прийому
заяви № 13312515 для проведення державної
реєстрації прав позивачем було надано
наступні документи: - Договір іпотеки,
серія та номер: 4498, виданий 27.05.2008,
видавник: Приватний нотаріус
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_2; рекомендоване
повідомлення, серія та номер: б/н,
виданий 08.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ
БАНК"; опис, серія та номер: б/н, виданий
08.04.2014, видавиш: АТ "ПРОКРЕДИТБАНК"; -
вимога, серія та номер: 1-2/14/1171, виданий
03.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК";
акт перевірки вручення, серія та
номер: б/н, виданий 16.04.2014, видавник:
ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК"; рекомендоване
повідомлення, серія та номер: б/н,
виданий 08.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ
БАНК"; - опис, серія та номер: б/н, виданий
08.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТБАНК"; -
вимога, серія та номер: 1-2/14/1167, виданий
03.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК";
-акт, серія та номер: б/н, виданий 16.04.2014,
видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТБАНК"; - копія
договору іпотеки, серія та номер: 4498,
виданий 27.05.2008, видавник: Приватний
нотаріус Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2; - копія
рекомендованого повідомлення, серія та
номер: б/н, виданий 08.04.2014, видавник: ПАТ
"ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія опису, серія та
номер: б/н, виданий 08.04.2014, видавник:
ПАТ'ПРОКРЕДИТБАНК"; -копія вимоги,
серія та номер: 1-2/14/1171, виданий
03.04.2014, видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК";
- копія акту перевірки вручення, серія
та номер: б/н, виданий 16.04.2014, видавник:
ПА ГПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія
рекомендованого повідомлення, серія та
номер: б/н, виданий 08.04.2014, видавник: ПАТ
"ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія опису, серія та
номер: б/н, виданий 08.04.2014, видавник: ПАТ
"ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія вимоги,
серія та номер: 1-2/14/1167, виданий 03.04.2014,
видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія
акту перевірки вручення, серія та
номер: б/н, виданий 16.04.2014, видавник:
ПАТ " ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія виписки з
ЄДРПОУ серія та номер: б/н, виданий
14.04.2014, видавник: ДРСУ; - копія свідоцтва
про державну реєстрацію юридичної
особи, серія та номер: б/н, виданий
15.09.2009, видавник: Святошинська РДА; -
копія статуту ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК",
серія та номер: б/н, виданий 13.11.2012,
видавник: ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК"; - копія
паспорту громадянина України, серія та
номер: СО072480, виданий 23.03.1999, видавник:
Шевченківським РУ ГУ МВС України в
місті Києві; - копія довіреності, серія
та номер: б/н, виданий 20.05.2014, видавник:
ПАТ "ПРОКРЕДИТ БАНК".

В порядку передбаченому п.2, 3, 5
Наказу Мінюсту від 02.04.2013р. № 607/5 «Про
заходи щодо взаємодії органів
державної реєстрації прав та їх
посадових осіб» вказані вище документи
були передані реєстраційною службою
Головного управління юстиції в м. Києві
до Державної реєстраційної служби
України для прийняття рішення.

16.06.2014 року державним
реєстратором прав на нерухоме майно
Державної реєстраційної служби
України Корюк Тетяною Василівною було
прийнято рішення про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, мотивоване тим, що заяву про
державну реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації їх
обтяжень, встановлених щодо цього
майна.

Позивач категорично не
погоджуючись із правомірністю
спірного рішення, вважаючи його
безпідставним звернувся з даним
позовом до Окружного
адміністративного осуду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті, суд
виходив із наступного.

Нормативно-правовим актом, що
визначає правові, економічні,
організаційні засади проведення
державної реєстрації речових та інших
прав, які підлягають реєстрації, та їх
обтяжень і спрямований на забезпечення
визнання та захисту державою цих прав,
створення умов для функціонування
ринку нерухомого майна є Закон України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень» від
01.07.2004 року №1952- IV (далі - Закон №1952- IV).

Відповідно до частини першої статті 2
Закону № 1952-IV державна реєстрація
речових прав на нерухоме майно (далі -
державна реєстрація прав) - офіційне
визнання і підтвердження державою
фактів виникнення, переходу або
припинення прав на нерухоме майно,
обтяження таких прав шляхом внесення
відповідного запису до Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на
нерухоме майно (далі - Державний реєстр
прав) - єдина державна інформаційна
система, що містить відомості про права
на нерухоме майно, їх обтяження, а також
про об'єкти та суб'єктів цих прав.

Згідно з частиною першою статті 3
Закону № 1952-IV державна реєстрація прав
є обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону
№1952- IV, обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, право власності на нерухоме
майно.

Приписами п.1 ч.1 ст.8 Закону №1952- IV,
передбачено, що органи державної
реєстрації прав, утворені
Міністерством юстиції України в
установленому законодавством порядку,
проводять державну реєстрацію прав та
їх обтяжень або відмовляють у їх
реєстрації.

Відповідно до ч. 2 статті 19
Конституції України - органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

П.1 ст.15 Закону №1952- IV, визначено,
що державна реєстрація прав та їх
обтяжень проводиться в такому порядку:
1) прийняття і перевірка документів, що
подаються для державної реєстрації
прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)
встановлення факту відсутності
підстав для відмови в державній
реєстрації прав та їх обтяжень,
зупинення розгляду заяви про державну
реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)
прийняття рішення про державну
реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову
в ній або зупинення державної
реєстрації; 4) внесення записів до
Державного реєстру прав; 5) видача
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно у випадках,
встановлених статтею 18 цього Закону; 6)
надання витягів з Державного реєстру
прав про зареєстровані права та/або їх
обтяження.

Разом з тим, перелік документів
для здійснення державної реєстрації
прав визначається Кабінетом Міністрів
України у Порядку державної реєстрації
прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Процедура проведення державної
реєстрації речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень (далі - державна
реєстрація прав), перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна регламентовані
положеннями Порядку державної
реєстрації прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 17
жовтня 2013 р. № 868 (надалі по тексту -
Порядок).

Пункт 1 ч. 1 ст. 19 Закону №1952-IV,
передбачає, що державна реєстрація
прав проводиться на підставі: зокрема,
договорів, укладених у порядку,
встановленому законом.

Згідно положень п. 46 Порядку
державної реєстрації прав на нерухоме
майно та їх обтяжень і Порядку надання
інформації з Державного реєстру
речових прав на нерухоме майно для
проведення державної реєстрації права
власності на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
заявник, крім документа, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
речових прав на нерухоме майно, подає:

1) завірену в установленому
порядку копію письмової вимоги про
усунення порушень, надіслану
іпотекодержателем іпотекодавцеві та
боржникові, якщо він є відмінним від
іпотекодавця, в якій зазначається
стислий зміст порушеного зобов'язання,
вимога про виконання порушеного
зобов'язання у не менш як 30-денний строк
та попередження про звернення
стягнення на предмет іпотеки у разі
невиконання такої вимоги;

2) документ, що підтверджує
завершення 30-денного строку з моменту
отримання іпотекодавцем та боржником,
якщо він є відмінним від іпотекодавця,
письмової вимоги іпотекодержателя у
разі, коли більш тривалий строк не
зазначений у письмовій вимозі,
надісланій іпотекодержателем
іпотекодавцеві та боржникові, якщо він
є відмінним від іпотекодавця;

3) заставну (якщо іпотечним
договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої
заборони відчуження нерухомого майна,
накладеної нотаріусом під час
посвідчення договору іпотеки, на
підставі якого відбувається перехід
права власності на предмет іпотеки від
іпотекодавця до іпотекодержателя, а
також зареєстрованих після державної
реєстрації іпотеки прав чи вимог інших
осіб на передане в іпотеку нерухоме
майно не є підставою для відмови у
проведенні державної реєстрації права
власності за іпотекодержателем.

В межах розгляду справи
встановлено, що позивачем на виконання
вказаного спеціального положення
Порядку для державної реєстрації права
власності на нерухоме майно на
підставі Договору іпотеки, що містить
застереження про набуття права
власності на іпотечне майно
реєстратору були надані: - оригінал та
копію договору іпотеки; - вимогу про
усунення порушення та попередження про
звернення стягнення на іпотечне майно
у разі невиконання даної вимоги
направлену позичальнику та
іпотекодавцю; - описи вкладення щодо
направлення указаних вимог
позичальнику та іпотекодавцю; -
рекомендовані повідомлення про
вручення позичальнику та іпотекодавцю
указаних вимог із відмітками про те, що
адресати отримали поштові
відправлення та акт перевірки вручення
адресату особисто поштового
відправлення. Доказом подачі даних
документів до державного реєстратора є
Картка прийому заяви, копія якої
міститься у матеріалах судової справи.

Будь-яких обтяжень нерухомого
майна щодо якого реєстратор прийняв
оскаржуване рішення у Державному
реєстрі прав не зареєстровано, що
підтверджується витягами (копії яких
наявні у матеріалах справи).

Крім того про невідповідність
оскаржуваного рішення нормам
законодавства, свідчить, зокрема і
наступне.

Згідно ст. 3 Закону України «Про
іпотеку» у разі порушення боржником
основного зобов'язання відповідно до
іпотеки іпотекодержатель має право
задовольнити забезпечені нею вимоги за
рахунок предмета іпотеки переважно
перед іншими особами, права чи вимоги
яких на передане в іпотеку нерухоме
майно зареєстровані після державної
реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет
окремого права чи вимоги на передане в
іпотеку нерухоме майно виникає
відповідно до закону, таке право чи
вимога має пріоритет над вимогою
іпотекодержателя лише у разі його/її
виникнення та реєстрації до моменту
державної реєстрації іпотеки.

Стаття 33 Закону України «Про
іпотеку» передбачає, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки. Право іпотекодержателя на
звернення стягнення на предмет іпотеки
також виникає з підстав, встановлених
статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет
іпотеки здійснюється на підставі
рішення суду, виконавчого напису
нотаріуса або згідно з договором про
задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 33 Закону України
«Про іпотеку» сторони іпотечного
договору можуть вирішити питання про
звернення стягнення на предмет іпотеки
шляхом позасудового врегулювання на
підставі договору. Позасудове
врегулювання здійснюється згідно із
застереженням про задоволення вимог
іпотекодержателя, що міститься в
іпотечному договорі, або згідно з
окремим договором між іпотекодавцем і
іпотекодержателем про задоволення
вимог іпотекодержателя, що підлягає
нотаріальному посвідченню, який може
бути укладений одночасно з іпотечним
договором або в будь-який час до
набрання законної сили рішенням суду
про звернення стягнення на предмет
іпотеки.

Договір про задоволення вимог
іпотекодержателя, яким також
вважається відповідне застереження в
іпотечному договорі, визначає можливий
спосіб звернення стягнення на предмет
іпотеки відповідно до цього Закону.
Визначений договором спосіб
задоволення вимог іпотекодержателя не
перешкоджає іпотекодержателю
застосувати інші встановлені цим
Законом способи звернення стягнення на
предмет іпотеки. Договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками, може передбачати передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання у порядку,
встановленому статтею 37 цього Закону.

Стаття 37 Закону України «Про
іпотеку» встновлює, що
іпотекодержатель може задовольнити
забезпечену іпотекою вимогу шляхом
набуття права власності на предмет
іпотеки. Правовою підставою для
реєстрації права власності
іпотекодержателя на нерухоме майно,
яке є предметом іпотеки, є договір про
задоволення вимог іпотекодержателя
або відповідне застереження в
іпотечному договорі, яке прирівнюється
до такого договору за своїми правовими
наслідками та передбачає передачу
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки в рахунок виконання
основного зобов'язання. Право іншої
особи з вищим пріоритетом щодо
строкового користування нерухомим
майном, набутим у власність
іпотекодержателем, зберігає чинність
відповідно до умов договору, яким
обумовлено таке користування. Права та
вимоги третіх осіб на предмет іпотеки,
набутий у власність іпотекодержателем,
які мають нижчий пріоритет, ніж вимога
іпотекодержателя, втрачають чинність.

На підставі вказаних вище
положень нормативно-правових актів під
правове регулювання яких підпадають
правовідносини державної реєстрації
права власності на нерухоме майно, що
підлягає реєстрації державним
реєстратором на підставі договору
іпотеки, що містить застереження про
задоволення вимог іпотекодержателя,
суд прийшов до висновку про те,, що
позивач подав державному реєстратору
всі необхідні документи для реєстрації
права власності.

Статтею 24 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» передбачений
виключний перелік підстав для відмови
у державній реєстрації прав та їх
обтяжень. До них зокрема, належать: 1)
заявлене право, обтяження не підлягає
державній реєстрації відповідно до
цього Закону: 2) об'єкт нерухомого майна
розміщений на території іншого органу
державної реєстрації прав; 3) із заявою
про державну реєстрацію прав та їх.
обтяжень звернулася неналежна особа; 4)
подані документи не відповідають
вимогам, встановленим цим Законом, або
не дають змоги встановити
відповідність заявлених прав
документам, що їх посвідчують; 5) заяву
про державну реєстрацію прав,
пов'язаних з відчуженням нерухомого
майна, подано після державної
реєстрації обтяжень, встановлених щодо
цього майна, крім випадків,
встановлених частиною дев'ятою статті
15 цього Закону: 5-1) заяву про державну
реєстрацію обтяжень речових прав на
нерухоме майно щодо попереднього
правонабувача подано після державної
реєстрації права власності на таке
майно за новим право набувачем; 5-2)
заяву про державну реєстрацію речових
прав, похідних від права власності,
подано за відсутності державної
реєстрації права власності, крім
випадків, установлених частиною
дев'ятою статті 15 цього Закону: 5-3) під
час подання заяви про державну
реєстрацію права власності на
підприємство як єдиний майновий
комплекс, житловий будинок, будівлю,
споруду (їх окремі частини), що виникло
на підставі документа, за яким
правонабувач набуває також право
власності на земельну ділянку, не
подано заяву про державну реєстрацію
права власності на земельну ділянку; 5-4)
після завершення п'ятиденного строку з
дня отримання заявником письмового
повідомлення про зупинення розгляду
заяви про державну реєстрацію прав не
усунено обставин, що були підставою для
прийняття такого рішення; 5-5) заяву про
державну реєстрацію прав та їх
обтяжень під час вчинення нотаріальної
дії з нерухомим майном, об'єктом
незавершеного будівництва подано не до
нотаріуса, який вчинив таку дію; 5-6)
заяву про державну реєстрацію прав та
їх обтяжень в електронній формі подано
особою, яка не є державним кадастровим
реєстратором або державним виконавцем;
6) заявником подано ті самі документи,
на підставі яких заявлене право та
обтяження такого права вже
зареєстровано у Державному реєстрі
прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень»
відмова в державній реєстрації прав та
їх обтяжень з підстав, не передбачених
цим Законом, заборонена.

За наслідками розгляду справи,
суд дійшов до висновку про те, що
рішення №13786305 від 16.06.2014 року про
відмову у державній реєстрації прав за
АТ «ПроКредит Банк» на нерухоме майно
на підставі того, заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна є
протиправним, позаяк в державному
реєстрі прав відсутні будь-які
обтяження щодо майна щодо якого
подавались документи на реєстрацію
права власності.

Таким чином, оскільки обтяження
(арешту, заборони) немає, при цьому
пріоритет на задоволення вимог
іпотекодержателя встановлюється з
моменту державної реєстрації іпотеки,
будь-яких правових підстав у
державного реєстратора для прийняття
оскаржуваного рішення не було, а відтак
спірне рішення є протиправним і
підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов'язання
провести державну реєстрацію права
власності, форма власності: приватна на
нежилі приміщення з № 1 по № 6 (групи
приміщень № 41) (в літ. А), загальна площа
82, 20 кв.м., що знаходяться за адресою: м.
Київ, вул. Єреванська, 21, за суб'єктом:
Публічне акціонерне товариство
«ПроКредит Банк», податковий номер
21677333 та видати Публічному акціонерному
товариству «ПроКредит Банк»
відповідний витяг з державного реєстру
речових прав на нерухоме майно, суд
зазначає наступне.

З огляду на ст. 1 ч. 5 ст. 3 Закону України
«Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обмежень»,
реєстрація та скасування реєстрації
таких прав є виключною компетенцією
повноважного органу державної
реєстрації.

За таких обставин, суд звертає увагу
на те, що позовна вимога про
зобов'язання відповідача провести
державну реєстрацію права власності не
може бути предметом судового розгляду,
позаяк це належить до виключної
компетенції органу реєстрації права
власності і по суті є фактично
переберанням повноважень органу
реєстрації права власності, що є
недопустимим в силу закону.

Так, адміністративний суд, перевіряючи
рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта
владних повноважень на відповідність
закріпленим частиною 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
критеріям, не втручається у дискрецію
(вільний розсуд) суб'єкта владних
повноважень поза межами перевірки за
названими критеріями. Завдання
адміністративного судочинства полягає
не у забезпеченні ефективності
державного управління, а в
гарантуванні дотримання вимог права,
інакше було б порушено принцип
розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень - єдиним критерієм
здійснення правосуддя є право. Тому
завданням адміністративного
судочинства завжди є контроль
легальності. Перевірка доцільності
переступає компетенцію
адміністративного суду і виходить за
межі завдання адміністративного
судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням
суд розуміє таке повноваження, яке
надає певний ступінь свободи
адміністративному органу при
прийнятті рішення, тобто, коли у межах,
які визначені законом,
адміністративний орган має можливість
самостійно (на власний розсуд) вибрати
один з кількох варіантів рішення.

Відповідно до ч. 1 статті 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 КАС України
передбачено, що в адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних
повноважень не доведено правомірність
спірного рішення.

За таких обставин, Окружний
адміністративний суд міста Києва, за
правилами, встановленими ст.86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, перевіривши наявні у справі
докази та заслухавши пояснення
представників сторін по справі, вважає
заявлені позовні вимоги такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись
статями 9, 69, 70, 71, 128, 158 - 163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати
рішення №13786305 від 16.06.2014 року
державного реєстратора Державної
реєстраційної служби України Корюк
Тетяни Василівни про відмову у
державній реєстрації прав та їх
обтяжень, яким відмовлено у державній
реєстрації права власності на нежилі
приміщення з № 1 по № 6 (групи приміщень
№ 41) (в літ. А), загальна площа 82, 20 кв.м.,
що знаходяться за адресою: м. Київ, вул.
Єреванська, 21 на підставі Договору
іпотеки № 3396-ДІ02 від 27.05.2008 року за
Публічним акціонерним товариством
«ПроКредит Банк» код ЄДРЮО та ФОП 21677333.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили
згідно ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Головуючий суддя
І.А. Качур

Судді
В.І. Келеберда

В.М. Данилишин