Справа № 743/1102/14-а
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2014-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1102/14-а
Провадження № 2-а/743/29/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

( в п о р я д к у с к о р о ч е н о г о п р
о в а д ж е н н я )

05 вересня 2014 року

суддя Ріпкинського районного суду
Чернігівської області Сташків
В.Б.,розглянувши в смт. Ріпки в
приміщенні суду, в порядку скорченого
провадження, адмін.справу за
позовомОСОБА_1до
Управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області (далі - УПФУ в Ріпкинському
районі) провизнання дій неправомірними
при нарахуванні пенсій, визнання
порушення Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, зобов'язання здійснити
перерахунок та виплату основної та
додаткової пенсії, зобов'язання
здійснити нарахування та виплатити
моральну шкоду, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з названим
позовом в якому просив:

- визнати неправомірними дії
відповідача при нарахуванні йому
пенсій;

- визнати порушення УПФУ в Ріпкинському
районі Європейської конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, зокрема його прав на захист
власності (оскільки пенсійні виплати є
його власністю);

- зобов'язати УПФУ в Ріпкинському
районі здійснити перерахунок та
виплату на його користь заборгованої
частини пенсії за період з 01.03.2014 р. по
31.08.2014 р.;

- зобов'язати УПФУ в Ріпкинському
районі здійснити нарахування та
виплатити за завдану моральну шкоду
кошти в розмірі 3000 грн..

В обґрунтування позовних вимог
зазначив, що:

- він є інвалідом ІІІ групи внаслідок
захворювання, пов'язаного з впливом
аварії на ЧАЕС;

- перебуває на обліку в УПФУ в
Ріпкинському районі та повинен
отримувати державну і додаткову
пенсії, у розмірах визначених ст.ст.49, 50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", а саме: 50% мінімальної
пенсії за віком та 6 мінімальних пенсій
за віком;

- УПФУ в Ріпкинському районі
проігноровано те, що Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» від 16.01.2014 № 719-VІI не передбачено,
що норми і положення, ст.ст. 50,54 Закону
№796-XII застосовуються у порядку та
розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України, тобто починаючи з
01.01.2014 року УПФУ у Ріпкинському районі
повинно виплачувати йому основну та
додаткову пенсію відповідно до Закону
№ 796-XII, що зафіксовано в постанові КААС
по минулому його позові;

- внаслідок тривалої судової тяганини,
яку веде він, як інвалід ІІІ групи з
УПФУ в Ріпкинському районі, внаслідок
знущання над ним у нього погіршились
матеріальне становище та стан здоров'я,
погіршились, сон, самопочуття,
порушились усталені соціальні зв'язки.

УПФУ в Ріпкинському районі надіслало
до суду письмове заперечення проти
позову. Суть якого зводиться, до того,
що державна і додаткова пенсії ОСОБА_1,
нараховуються і виплачуються в
розмірах, визначених ст.ст. 54, 50 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи",
а саме: 110 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та відповідно
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2104 р.», Постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 р. N 1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», а саме: 110 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність та 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність і його пенсія
разом з індексацією складає загалом 1318
грн. 62 коп.. Вказують, що 03.08.2014 р. набрав
чинності Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" № 1622-VII від
31.07.2014 р., яким установлено, що норми і
положення ст.ст. 50, 54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік. Також вказують на відсутність
доказів спричинення саме УПФУ в
Ріпкинському районі моральної шкоди
ОСОБА_1 та на те, що моральна шкода
заподіяна органом державної влади
повинна стягуватись за рахунок
Держави. Зазначають, що місцевий
загальний суд, як адміністративний не
наділений повноваженнями
встановлювати порушення Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод з боку органу державного влади,
вказане є прерогативою Європейського
суду з прав людини.

Оцінивши повідомлені позивачем та
відповідачем обставини, приходжу до
висновку, що достатні підстави для
прийняття законної і обґрунтованої
постанови, в порядку скороченого
провадження, про часткове задоволення
позовних вимог, виходячи з таких
мотивів.

По справі встановлено, що ОСОБА_1
отримує державну, додаткову пенсії та
доплату до пенсії відповідно до ст.ст.
39, 50, 54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" в розмірах визначених
Порядком обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», з
урахуванням п. 6 прим. 7 Прикінцевих
положень до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік»,
який доповнений Законом України "Про
внесення змін до Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 рік" №
1622-VII від 31.07.2014 р., а саме:

- основну пенсію в сумі 1043 грн. 90 коп. (110 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність на 2014 р. х 949
грн. = 1043 грн. 90 коп.);

- додаткову пенсію з 01.03.2014 по 23.04.2014 р. в
сумі 170 грн. 82 коп., виходячи з
розрахунку 18 % прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність
на 2014 р. х 949 грн., а з 24.04.2014 р., з
урахуванням Постанови Кабінету
Міністрів України від 25 березня 2014 р. №
112 «Про внесення змін до деяких
постанов Кабінету Міністрів України з
питань пенсійного забезпечення», в
фіксованій сумі 170 грн. 82 коп.;

- доплату до пенсії в сумі 5 грн. 20 коп..

Також ОСОБА_1 отримує індексацію в сумі
98 грн. 70 коп., а всього пенсійні виплати
складають 1318 грн. 62 коп..

Перевіряючи правомірність дій УПФУ в
Ріпкинському районі по виплаті
позивачу вказаних основної та
додаткової пенсії, суддя враховує
наступне.

У відповідності до статті 49 Закону
пенсії особам, віднесеним до категорій
1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а)
державної пенсії; б) додаткової пенсії
за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка
призначається після виникнення права
на державну пенсію.

Чинною редакцією статті 50 ЗУ «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» визначено,
що особам, віднесеним до категорії 1,
призначається щомісячна додаткова
пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у
розмірах, зокрема: інвалідам IІI групи -
50 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до чинної редакції ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», в усіх випадках розміри
пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо
яких встановлено зв'язок з
Чорнобильською катастрофою, не можуть
бути нижчими 6 мінімальних пенсій за
віком.

В запереченнях УПФУ в Ріпкинському
районі наявні посилання на встановлені
ст.ст. 54, 50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" розміри вказаних виплат, а
саме :110 % прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність та 15 %
прожиткового мінімуму для осіб, які
втратили працездатність відповідно.

Вважаю, що ці посилання є
безпідставними, так як редакція ст.ст.50,
54 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка внесена відповідно до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2008 р. по про внесення змін до
деяких законодавчих актів України»
була визнана такою, що не відповідає
Конституції України згідно рішення
Конституційного Суду України № 10-рп/2008
від 22 травня 2008 р., тобто з 22 травня 2008 р.
відновила свою дію попередня редакція
ст.ст. 54, 50 Закону України "Про статус та
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи", яка передбачала розміри
державної і додаткової пенсій, а саме 6
мінімальних пенсій за віком та 50%
мінімальної пенсії за віком
відповідно.

В подальшому зміни до ст.ст.50, 54 Закону
України "Про статус та соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
не вносились.

Рішенням Конституційного суду України
від 25.01.2012 року у справі № 3-рп/2012
визначено, що:

- в аспекті конституційного подання
положення статті 1, частин першої,
третьої статті 95 Конституції України у
системному зв'язку з положеннями
статті 3, частини першої статті 17,
частини третьої статті 22, статей 46, 48
Основного Закону України треба
розуміти так, що однією з ознак України
як соціальної держави є забезпечення
загальносуспільних потреб у сфері
соціального захисту за рахунок коштів
Державного бюджету України виходячи з
фінансових можливостей держави, яка
зобов'язана справедливо і неупереджено
розподіляти суспільне багатство між
громадянами і територіальними
громадами та прагнути до
збалансованості бюджету України. При
цьому рівень державних гарантій права
на соціальний захист має відповідати
Конституції України, а мета і засоби
зміни механізму нарахування
соціальних виплат та допомоги -
принципам пропорційності і
справедливості.

- в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 96,
пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції
України треба розуміти так, що
повноваження Кабінету Міністрів
України щодо розробки проекту закону
про Державний бюджет України та
забезпечення виконання відповідного
закону пов'язані з його функціями, в
тому числі щодо реалізації політики у
сфері соціального захисту та в інших
сферах. Кабінет Міністрів України
регулює порядок та розміри соціальних
виплат та допомоги, які фінансуються за
рахунок коштів Державного бюджету
України, відповідно до Конституції та
законів України;

- в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 95,
частини другої статті 124, частини
першої статті 129 Конституції України,
пункту 5 частини першої статті 4
Бюджетного кодексу України та пункту 2
частини першої статті 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
в системному зв'язку з положеннями
статті 6, частини другої статті 19,
частини першої статті 117 Конституції
України треба розуміти так, що суди під
час вирішення справ про соціальний
захист громадян керуються, зокрема,
принципом законності. Цей принцип
передбачає застосування судами
законів України, а також
нормативно-правових актів відповідних
органів державної влади, виданих на
підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України, в тому числі
нормативно-правових актів Кабінету
Міністрів України, виданих у межах його
компетенції‚ на основі і на виконання
Бюджетного кодексу України, закону про
Державний бюджет України на
відповідний рік та інших законів
України.

Отже застосування судами постанов
Кабінету Міністрів України, які
регулюють порядок та розміри
соціальних виплат та допомоги, які
фінансуються за рахунок коштів
Державного бюджету України можливо при
умові, якщо законодавець в Законі
України про Державний бюджет на
відповідний рік передбачив, що норми і
положення певних Законів (в даному
випадку ст.ст. 50,54 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи")
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України.

З адміністративного позову ОСОБА_1
вбачається, що він просить захистити
його права за період з 01.03.2014 р. по 31.08.2014
р..

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» від 16.01.2014 № 719-VІI в
редакції, яка діяла в період з 1 березня
2014 р. по 2 серпня 2014 р. не було
передбачено, що норми і положення,
ст.ст. 50,54 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України.

В той же час, з 03.08.2014 р. набрав чинності
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р.,
яким Прикінцеві положення доповнено п.
6 прим. 4, 6 прим. 5, 6 прим. 6, 6 прим. 7, 6 прим.
8.

Зокрема п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень
до Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» з 03.08.2014 р.
установлено, що норми і положення
статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54
Закону України "Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи"
застосовуються у порядку та розмірах,
встановлених Кабінетом Міністрів
України, виходячи з наявних фінансових
ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету
Пенсійного фонду України та бюджетів
інших фондів загальнообов'язкового
державного соціального страхування на
2014 рік.

За таких обставин, виходячи з
пріоритетності законів над
підзаконними актами, в період з 1
березня 2014 р. по 2 серпня 2014 р., УПФУ в
Ріпкинському районі при визначенні:

- розміру основної пенсії, передбаченої
ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», яка підлягала сплаті
ОСОБА_1 повинен був братись до уваги не
розмір, встановлений актами Кабінету
Міністрів України, а розмір,
передбачений чинною редакцією даної
статті, а саме: 6 мінімальних пенсій за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», та встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність на
відповідний рік;

- розміру додаткової пенсії,
передбаченої ст.50 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», яка
підлягала сплаті ОСОБА_1 повинен був
братись до уваги не розмір,
встановлений актами Кабінету
Міністрів України, а розмір,
передбачений чинною редакцією даної
статті, а саме: 50 % мінімальної пенсії за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність на
відповідний рік.

Враховуючи наведене, знаходжу, що дії
УПФУ в Ріпкинському районі щодо
обрахування розмірів та виплати у
занижених розмірах ОСОБА_1 основної
пенсії, яка передбачена ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 1 березня 2014 р. по 2 серпня 2014
р., додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка передбачені ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 1 березня 2014 р.
по 2 серпня 2014 р. слід визнати
протиправними, та УПФУ в Ріпкинському
районі слід зобов'язати перерахувати
та виплатити позивачу:

- основну пенсію, яка передбачена ч. 4 ст.
54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» в розмірі встановленому ч.
4 ст. 54 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 6 мінімальних пенсій за
віком, за період з 1 березня 2014 р. по 2
серпня 2014 р., з урахуванням проведених
за цей період виплат, задовольнивши
позов в повному обсязі;

- додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, яка передбачені ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
50 % від розміру мінімальної пенсії за
віком, за період з 1 березня 2014 р. по 2
серпня 2014 р., з урахуванням проведених
за цей період виплат, задовольнивши
позов в повному обсязі.

Виходячи з того, що в період з 3 серпня
2014 р. (день набрання чинності Закону
України "Про внесення змін до Закону
України "Про Державний бюджет України
на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р.) по 21
серпня 2014 р. (день подання ОСОБА_1
адміністративного позову) УПФУ в
Ріпкинському районі, у відповідності з
п. 6 прим. 7 Прикінцевих положень до
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік», тобто правомірно,
виплачували ОСОБА_1 пенсійні виплати, в
розмірах визначених Порядком
обчислення пенсій особам, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи, який затверджений
Постановою Кабінету Міністрів України
від 23 листопада 2011 р. N 1210 «Про
підвищення рівня соціального захисту
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», знаходжу,
що дії УПФУ в Ріпкинському районі щодо
обрахування розмірів та виплати ОСОБА_1
основної та додаткової пенсій, які
передбачені ч. 4 ст. 54, ст.. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
є правомірними, а тому
адміністративний позов ОСОБА_1 в цій
частині задоволенню не підлягає.

Також не підлягають задоволенню
позовні вимоги ОСОБА_1 до УПФУ в
Ріпкинському районі про зобов'язання
здійснити нарахування та виплату
вказаних вище пенсійних виплат за
період з 22 серпня 2014 р. по 31 серпня 2014 р.,
оскільки відсутні будь-які докази про
порушення відповідачем права позивача
в період після подання
адміністративного позову та у зв'язку з
тим, що судове рішення за Кодексом
адміністративного судочинства України
має бути наслідком чинного правового
регулювання.

Крім того, позовні вимоги ОСОБА_1 до
УПФУ в Ріпкинському районі про
визнання порушень останніми
Європейської конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
зокрема його прав на захист власності
(оскільки пенсійні виплати є його
власністю) задоволенню не підлягають,
оскільки місцевий загальний суд, як
адміністративний не наділений
повноваженнями встановлювати
порушення Конвенції про захист прав
людини та основоположних свобод з боку
органу державного влади, вказане є
прерогативою Європейського суду з прав
людини, який, за відповідним
зверненням, встановлює порушення з
боку держави конкретних статей
Конвенції про захист прав людини та
основоположних свобод та протоколів до
неї.

Що стосується позову в частині
зобов'язання УПФУ в Ріпкинському
районі здійснити нарахування та
виплатити позивачу кошти в розмірі 3000
грн. за завдану моральну шкоду, то
суддею враховується, що згідно ч. 2 ст. 162
КАС України у разі задоволення
адміністративного позову суд може
прийняти постанову про стягнення з
відповідача конкретно визначених
коштів. В даному випадку позивач
визначив розмір моральної шкоди в сумі
3000 грн..

З огляду на ст.ст. 16, 23, 1167 ЦК України та
ч. 2 ст. 162 КАС України належним способом
поновлення порушених прав позивача на
відшкодування моральної шкоди є
стягнення моральної шкоди, а не
зобов'язання відповідача - суб'єкта
владних повноважень здійснити
нарахування та виплатити позивачу
кошти в конкретному розмірі за завдану
моральну шкоду.

Стаття 56 Конституції України закріплює
право кожного на відшкодування за
рахунок держави чи органів місцевого
самоврядування матеріальної та
моральної шкоди, завданої незаконними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
і службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Стаття 1174 ЦК України визначає, що шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, діями чи
бездіяльністю посадової або службової
особи органу державної влади, органу
влади Автономної Республіки Крим або
органу місцевого самоврядування при
здійсненні нею своїх повноважень,
відшкодовується державою, Автономною
Республікою Крим або органом місцевого
самоврядування незалежно від вини цієї
особи.

Згідно зі ст.23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав; моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

В даному випадку, УПФУ в Ріпкинському
районі, у відповідності до п. 1.1
Положення про управління Пенсійного
фонду України в районах, містах,
районах у містах, а також у містах та
районах, затвердженого Постановою
правління Пенсійного фонду України від
30.04.2002 р. N 8-2 (у редакції постанови
правління Пенсійного фонду України №
5-5 від 25.02.2008 р.) є органом Пенсійного
Фонду України, який, в свою чергу, у
відповідності до Положення Пенсійний
фонд України, затвердженого Указом
Президента України від 6 квітня 2011 року
№ 384/2011 та до Положення Пенсійний фонд
України, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 23 липня
2014 р. № 280, є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра соціальної політики України.

Отже, УПФУ в Ріпкинському районі в силу
Закону не має право відповідати за
шкоду завдану фізичній особі своїми
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю.

За таких обставин, враховуючи усі
обставини справи та відсутність
доказів, які б беззаперечно
підтверджували викладені в позовній
заяві обставини для відшкодування
моральної шкоди, суддя вважає, що в
задоволенні позову ОСОБА_1 позову в
частині зобов'язання УПФУ в
Ріпкинському районі здійснити
нарахування та виплатити позивачу
кошти в розмірі 3000 грн. за завдану
моральну шкоду слід відмовити.

Враховуючи те, що вимоги про стягнення
з відповідача 3000 грн. моральної шкоди є
похідними від вимог про визнання дій
неправомірними, в задоволенні яких
було відмовлено, то суд приходить до
переконання, що в даному випадку
відсутній обов'язкий елемент
відповідальності за заподіяння шкоди,
а саме протиправність заподіювача
шкоди та знаходить, що в задоволенні
даних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 50, 54 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи», ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», ст.. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік» від
16.01.2014 № 719-VІI, п. 6 прим. 7 Прикінцевих
положень до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», п. 9
Закону України "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2014 рік" № 1622-VII від 31.07.2014 р.,
ч.ч. 2 ст. 19, ст. 22, ч.1 ст.46, ст. 50, ст.. 56
Конституції України, ст.ст. 16, 23, 1167, 1173
ЦК України, ст.ст. 6, 8 - 11, 70, 71, 86, 158-163, 183-2,
256 КАС України, ст. 6 Конвенції про
захист прав людини та основоположних
свобод, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України в
Ріпкинському районі Чернігівської
області про визнання дій
неправомірними при нарахуванні пенсій,
визнання порушення Європейської
конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
основної та додаткової пенсії,
зобов'язання здійснити нарахування та
виплатити моральну шкоду -
задовольнити частково.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області щодо
обрахування розмірів та виплати у
занижених розмірах ОСОБА_1 основної
пенсії, яка передбачена ч. 4 ст. 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
за період з 1 березня 2014 р. по 2 серпня 2014
р. та додаткової пенсії за шкоду,
заподіяну здоров'ю, яка передбачені ст.
50 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи», за період з 1 березня 2014 р.
по 2 серпня 2014 р. - протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області перерахувати та
виплатити ОСОБА_1:

- основну пенсію, як інваліду ІІІ групи,
та постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1), в розмірі встановленому ч. 4 ст. 54
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» - 6 мінімальних пенсій за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначених в ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», за
період з 1 березня 2014 р. по 2 серпня 2014 р.,
з урахуванням проведених за цей період
виплат;

- додаткову пенсію за шкоду, заподіяну
здоров'ю, як інваліду ІІІ групи, та
постраждалому внаслідок
Чорнобильської катастрофи (категорія
1), в розмірі встановленому ст. 50 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи» -
50 % від розміру мінімальної пенсії за
віком, яка визначається ч. 1 ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та встановлюється у
розмірі прожиткового мінімуму для
осіб, які втратили працездатність,
визначених в ст. 7 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2014 рік», за
період з 1 березня 2014 р. по 2 серпня 2014 р.,
з урахуванням проведених за цей період
виплат.

В задоволені решти вимог - відмовити.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.. 256 КАС України,
покласти на Управління Пенсійного
фонду України в Ріпкинському районі
Чернігівської області обов'язок
виконати вказану постанову в мехах
суми стягнень за 1 місяць негайно.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі
протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови апеляційної
скарги до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Ріпкинський районний суд
Чернігівської області з одночасним
надсиланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя
В.Б.Сташків