Справа № 266/3000/14-а
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Федотова В.М.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року справа №266/3000/14-а

приміщення суду за адресою: 83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі
головуючого судді Шишова О.О., суддів
Сухарька М.Г., Попова В.В., розглянувши в
порядку письмового провадження
апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя на
ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя від 30 липня 2014 року у справі
№ 266/3000/14-а за заявою Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
розстрочення виконання постанови
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 14 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
визнання протиправною бездіяльність
щодо не нарахування та невиплати
підвищення до пенсії, визнання права на
отримання підвищення до пенсії,
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
стягнення судових витрат, -

В С Т А Н О
В И В:

Ухвалою Приморського районного суду м.
Маріуполя відмовлено в задоволенні
заяви Управління Пенсійного фонду
України в Приморському районі м.
Маріуполя про розстрочення виконання
постанови Приморського районного суду
м. Маріуполя від 14 березня 2014 року за
позовом ОСОБА_3 до Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
визнання протиправною бездіяльність
щодо не нарахування та невиплати
підвищення до пенсії, визнання права на
отримання підвищення до пенсії,
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
стягнення судових витрат.

З рішенням суду першої інстанції не
погодився заявник Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя та
звернувся з апеляційною скаргою у якій
вказав, що рішення суду першої
інстанції прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зазначив, що в зв'язку з тим, що органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів Державного бюджету України
реалізуються бюджетні програми, на які
були виділені відповідні бюджетні
асигнування у відповідному бюджетному
році. Будь-які бюджетні зобов'язання та
платежі з бюджету можна здійснювати
лише за наявності відповідного
бюджетного призначення, встановленого
законом про Державний бюджет України.
Відповідно до п.9 Положення про
Пенсійний фонд України, кошти
Пенсійного фонду України
спрямовуються на фінансування виплати
пенсій у солідарній системі
загальнообов'язкового державного
пенсійного страхування, допомоги на
поховання та інших соціальних виплат,
які згідно із законодавством
здійснюються за рахунок коштів
Пенсійного фонду України та
використовуються виключно за
призначенням і вилученню не
підлягають. Відповідно до ст. 73 Закону
України №1058 кошти Пенсійного фонду
використовуються на виплату пенсій,
надання соціальних послуг,
передбачених Законом. Забороняється
використання коштів Пенсійного фонду
на цілі, не передбачені цим Законом.
Просив скасувати ухвалу суду першої
інстанції та прийняти нову, якою
задовольнити заяву.

Всі особи, які беруть участь у справі, у
судове засідання не прибули, хоча вони
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС
України суд апеляційної інстанції
розглянув справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь
судді-доповідача, перевіривши
матеріали справи і обговоривши доводи
апеляційної скарги, встановила
наступне.

Постановою Приморського районного
суду м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
адміністративний позов ОСОБА_3 до
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя про
визнання протиправною бездіяльність
щодо не нарахування та невиплати
підвищення до пенсії, визнання права на
отримання підвищення до пенсії,
зобов'язання провести нарахування та
виплату підвищення до пенсії,
стягнення судових витрат задоволено
частково, визнано протиправною
бездіяльність та зобов'язано
Управління Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя
Донецької області здійснити ОСОБА_3
нарахування та виплату щомісячної
доплати до пенсії як дитині війни в
розмірі 30% мінімальної пенсії за віком,
з урахуванням встановленого
законодавством прожиткового мінімуму
для осіб, які втратили працездатність,
за період з 1 січня 2014 року по 14 березня
2014 року, з урахування фактично
виплачених сум та стягнуто з
Державного бюджету України на користь
ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 73,08 грн.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 17 червня 2014
року постанову Приморського районного
суду м. Маріуполя від 14 березня 2014 року
змінено, виключено з абзацу 2
резолютивної частини постанови
Приморського районного суду м.
Маріуполя від 14 березня 2014 року слова
«Визнати протиправною бездіяльність
та».

Таким чином, постанова Приморського
районного суду м. Маріуполя від 14
березня 2014 року набрала законної сили
та підлягає виконанню.

Згідно зі ст. 263 КАС України за
наявності обставин, що ускладнюють
виконання судового рішення
(відсутність коштів на рахунку,
відсутність присудженого майна в
натурі, стихійне лихо тощо), державний
виконавець може звернутися до
адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд якої
інстанції видав виконавчий лист, що
видав виконавчий лист, із поданням, а
особа, яка бере участь у справі, та
сторона виконавчого провадження - із
заявою про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення. Питання
про відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення може бути розглянуто також за
ініціативою суду. Суд розглядає
питання про відстрочення або
розстрочення виконання, зміну чи
встановлення способу і порядку
виконання судового рішення в
десятиденний строк у судовому
засіданні з повідомленням державного
виконавця або сторони виконавчого
провадження, що звернулися із поданням
(заявою), та осіб, які беруть участь у
справі, та у виняткових випадках може
відстрочити або розстрочити виконання,
змінити чи встановити спосіб і порядок
виконання рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 26.12.2003 № 14
«Про практику розгляду скарг на
рішення, дії або бездіяльність органів
і посадових осіб державної виконавчої
служби та звернення учасників
виконавчого провадження» при
вирішенні заяв державного виконавця чи
сторони про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, встановлення або
зміну способу й порядку його виконання
суду потрібно мати на увазі, що
відповідно до ст. 351 ЦПК і ст. 121 ГПК їх
задоволення можливе лише у виняткових
випадках, які суд визначає виходячи з
особливого характеру обставин, що
ускладнюють або виключають виконання
рішення (хвороба боржника або членів
його сім'ї, відсутність у нього майна,
яке за рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Підставою для розстрочення виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк встановлений судом, тому всі ці
обставини повинні бути доведені
заявником.

Крім того, при вирішенні даної заяви
суддя вважає за необхідним зазначити,
що заявником повинно також бути
зазначено економічне обґрунтування,
яке свідчить про можливість погашення
зазначеного боргу внаслідок
застосування режиму розстрочення,
протягом якого відбудуться зміни
політики управління чи збутом такого
заявника.

В даному випадку такі події у заявника
відсутні.

Посилання на тяжке фінансове становище
як на підставу для розстрочення
виконання судового рішення, суддею до
уваги не беруться, оскільки, на думку
судді, не є винятковою обставиною, у
розумінні ст. 263 КАС України.

Доказів наявності інших обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, заявником не
надано.

З огляду на вищевикладене суд першої
інстанції відмовив в задоволенні заяви
про розстрочення виконання рішення.

З вказаними висновками суду першої
інстанції погоджується колегія суддів.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права, тому при таких
обставинах апеляційну скаргу
необхідно залишити без задоволення, а
рішення суду без змін.

Керуючись статтями 24, 160, 167, 184, 195, 196, 198,
200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Маріуполя на
ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя від 30 липня 2014 року у справі
№ 266/3000/14-а - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.
Маріуполя від 30 липня 2014 року у справі
№ 266/3000/14-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через
п'ять днів після направлення його копій
особам, які беруть участь у справі та
може бути оскаржено безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня набрання
рішенням законної сили.

Головуючий
О.О.Шишов

Судді:
М.Г.Сухарьок

В.В.Попов