Справа № 146/1336/14-а
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1336/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р. Томашпільський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді
Пилипчука О.В.,

з участю секретаря
Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні у залі суду в смт. Томашполі
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду
України у Томашпільському районі
Вінницької області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії, -

ВСТАНОВИВ:

20 серпня 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд
з позовом до управління Пенсійного
фонду України в Томашпільському районі
Вінницької області, в якому просить
визнати неправомірними дії
відповідача щодо відмови у призначенні
йому пенсії із зменшенням віку на
пільгових умовах, оскільки він є
потерпілим від аварії на
Чорнобильській АЕС та зобов'язати
відповідача призначити та виплатити
йому пенсію із зменшенням віку на
пільгових умовах з 1 липня 2014 року,
відповідно до ст.55 Закону України «Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991
року №796-ХП та п.1 ст. 45 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування».

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані
тим, що з 3 лютого 1986 року по даний час
він працює на посаді водія філії
«Томашпільський райавтодор» та
обслуговує населені пункти
Томашпільського району, які,
відповідно до Постанови Кабінету
Міністрів УРСР № 106 від 23.07.1991 року,
відносяться до зони посиленого
радіоекологічного контролю. Зокрема,
це села Томашпільського району
Горишківка, Антопіль, Марківка,
Олександрівка, Паланка, Забіляни та смт
Вапнярка.

Факт постійної роботи з 26 квітня 1986
року по квітень 1995 року було
встановлено рішенням Томашпільського
районного суду від 12 березня 2014 року. На
підставі даного рішення суду 15 травня
2014 року Вінницькою обласною державною
адміністрацією було видано
посвідчення громадянина, який постійно
проживає або постійно працює на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю (категорія
4) серії НОМЕР_1, відповідно з 15 травня 2014
року позивач має статус потерпілої
особи він наслідків аварії на ЧАЕС 4
категорії.

1 липня 2014 року позивач звернувся до УПФ
із заявою про призначення йому пенсії
із зменшенням віку відповідно ст. 55
Закону №796-ХП, проте отримав відмову, а
тому з цим позовом вимушений
звернутися до суду і просить його
задовольнити.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не
з'явився, однак подав до суду заяву, в
якій просить справу розглянути без
його участі, позов підтримує, просить
його задовольнити в повному обсязі.

Представник УПФ Шпіклірний А.Х. в
судове засідання не з'явився, однак
подав до суду заяву, в якій просить
справу слухати у його відсутності,
заперечує проти позову та надав
письмове заперечення, в якому зазначив,
що ОСОБА_1 відмовлено у призначення
пенсії із зменшенням пенсійного віку в
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують факт постійної роботи в
зоні посиленого радіоекологічного
контролю з 26.04.1986 року по даний час.

Згідно ч.3 ст. 168 КАС України неприбуття
у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені, не
перешкоджає розгляду питання.

Розглянувши заяви сторін у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто на даний
час є таким, що досяг 55-ти річного віку.

Вінницькою облдержадміністрацією 15
травня 2014 року було видано
посвідчення громадянина, який постійно
проживає на території зони посиленого
радіоекологічного контролю категорії
4, серії НОМЕР_1.

Згідно трудової книжки на ім'я ОСОБА_1
вбачається, що 3 лютого 1986 року останній
прийнятий на роботу водія ІІ класу
Томашпільського райДУ.

Згідно довідки начальника філії
«Томашпільський райавтодор», ОСОБА_1
дійсно з 03.02.1986 року по даний час працює
водієм філії «Томашпільський
райавтодор» та постійно обслуговує
населені пункти, які відповідно до КМУ
№ 106 від 1991 року, відносяться до зони
посиленого радіоекологічного контролю
(смт.Вапнярка, с.Марківка, Антопіль,
Жолоби, Паланка, Олександрівка,
Забіляни, Благодатне, Горишківка).

1 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ
із заявою про призначення йому пенсії
із зменшенням пенсійного віку на 5
років відповідно до статті 55 Закону
№796-ХП. УПФ відмовило ОСОБА_1 мотивуючи
тим, що рішенням комісії УПФ з розгляду
спірних питань пов'язаних з
призначенням (перерахунком) пенсій
відповідно до чинного законодавства
України від 3 липня 2014 року при
управлінні Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі позивачеві
відмовлено у призначенні пільгової
пенсії в зв'язку із непідтвердженням
постійної роботи або проживання в зоні
посиленого радіоекологічного
контролю. Із наданих документів не
прослідковується підтвердження того,
що позивач проживав чи проживає,
працював чи працює в зоні посиленого
радіоекологічного контролю, а рішення
суду, що було надано, не носить
зобов'язання щодо органів Пенсійного
фонду.

Відповідно виписки з протоколу № 4
засідання Комісії з розгляду спірних
питань, пов'язаних з призначенням
(перерахунком) пенсій, відповідно до
чинного законодавства України від 3
липня 2014 року, постановлено: відмовити
ОСОБА_1 в призначенні пенсії із
зменшенням віку, згідно до ст. 55 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
в зв'язку з не підтвердженням постійної
роботи або проживання в зоні
посиленого радіоекологічного контролю
та як такій, що суперечить вимогам
діючого законодавства України.

Згідно обставин справи між сторонами
виник спір щодо законності дій УПФ по
відмові ОСОБА_1 в призначенні пенсії
відповідно до вимог ст.55 Закону №796-ХП.

Стаття 55 Закону №796-ХП встановлює
умови надання пенсій за віком особам,
які працювали або проживали на
територіях радіоактивного
забруднення. Відповідно якої особам,
які проживають чи постійно працювали
або постійно працюють у зоні
посиленого радіоекологічного контролю
за умови, що вони за станом на 1 січня 1993
року прожили або відпрацювали у цій
зоні не менше 4 років, пенсії
надаються із зменшенням пенсійного
віку, встановленого статтею 26 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування» на 5
років.

Відповідно до пп. 2,6 «Порядку видачі
посвідчень особам, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 січня 1997 року
№51, особам, які постійно проживають
або постійно працюють чи постійно
навчаються на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, за умови, що вони за станом
на 1 січня 1993 р. прожили або
відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше
чотирьох років, і віднесеним до
категорії 4, видаються посвідчення
коричневого кольору, серія В.

Відповідно ст. 15 Закону №796-ХП видача
довідок про період роботи (служби) на
територіях радіоактивного
забруднення, про заробітну плату за цей
період здійснюється підприємствами,
установами та організаціями
(військкоматами), а про період
проживання на територіях
радіоактивного забруднення, евакуацію,
відселення, самостійне переселення -
органами місцевого самоврядування.

Згідно п.7 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України від 25 листопада 2005 року №22-1, до
заяви про призначення пенсії додаються
такі документи: посвідчення
потерпілого від Чорнобильської
катастрофи та довідка про період
(періоди) проживання (роботи) на цих
територіях, видана органами місцевого
самоврядування (при призначенні пенсії
із застосуванням норм статті 15 Закону
№796-ХП).

Згідно ст. 62 Закону України «Про
пенсійне забезпечення» основним
документом, що підтверджує стаж роботи,
є трудова книжка. Порядок
підтвердження наявного трудового
стажу при відсутності трудової книжки
або відповідних записів у ній
встановлюється Кабінетом Міністрів
України.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження
наявного трудового стажу для
призначення пенсій за відсутності
трудової книжки або відповідних
записів у ній, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 12 серпня 1993 року за N 637, передбачено,
що основним документом, що підтверджує
стаж роботи, є трудова книжка. За
відсутності трудової книжки або
відповідних записів у ній трудовий
стаж встановлюється на підставі інших
документів, виданих за місцем роботи,
служби, навчання, а також архівними
установами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 14 Закону № 796-ХП
для встановлення пільг і компенсацій
визначаються такі категорії осіб, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи: зокрема, особи, які
постійно проживають або постійно
працюють чи постійно навчаються на
території зони посиленого
радіоекологічного контролю, за умови,
що вони за станом на 1 січня 1993 року
прожили або відпрацювали чи постійно
навчалися у цій зоні не менше чотирьох
років, - категорія 4.

Разом з тим, відповідно до частини
першої статті 72 і частини другої статті
255 КАС України обставини, встановлені
судовим рішенням в адміністративній,
цивільній або господарській справі, що
набрало законної сили, не доказуються
при розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи або особа, щодо
якої встановлено ці обставини.

У зв'язку з цим суд вважає, що рішення
Томашпільського районного суду від 12
березня 2014 року, яким встановлено, що
ОСОБА_1 постійно працював у період з 26
квітня 1986 року по квітень 1993 року
водієм Томашпільської районної
шляхової ремонтно-будівельної
дільниці у населених пунктах
Томашпільського району Вінницької
області, що відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України № 106 від 23
липня 1991 року відносяться до зони
посиленого радіоекологічного
контролю, а саме смт Вапнярка,
с.Горишківка, с.Антопіль, с.Марківка,
с.Олександрівка, с.Паланка, с.Забіляни,
яке набрало законної сили і відповідно
до якого ОСОБА_1 видано посвідчення
громадянина, який постійно проживає
або постійно працює на території зони
посиленого радіоекологічного
контролю, не може оспорювати ся в іншій
справі.

За наведених обставин та враховуючи, що
на час звернення до управління
пенсійного фонду ОСОБА_1 досяг 55 років і
подані ним документи підтверджують
його особливий статус, суд прийшов до
висновку щодо неправомірності відмови
відповідача у призначенні пенсії
позивачу із зменшенням пенсійного
віку, відповідно до ст. 55 Закону України
«Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи»

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 14,15,55 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" від 28.02.1991 року №796-ХП,
ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування", ст. 62 Закону України "Про
пенсійне забезпечення", ст.
3,17,18,71,90,100,128,158-163,171-2, 256 КАС України,
суд-

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії управління
Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі щодо відмови у
призначенні ОСОБА_1 пенсії із
зменшенням віку відповідно до ст. 55
Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Томашпільському районі
призначити та виплачувати ОСОБА_1
пенсію із зменшенням віку відповідно
до ст.55 Закону України «Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи» від 28.02.1991 року №796-ХП з 1
липня 2014 року відповідно до п.1 ст. 45
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Стягнути з управління Пенсійного фонду
України у Томашпільському районі на
користь ОСОБА_1 понесені судові
витрати, що складаються із сплати
судового збору в розмірі 36,54 грн
(тридцять шість гривень 54 копійки).

Постанову допустити до негайного
виконання.

Апеляційна скарга подається до
Вінницького апеляційного
адміністративного суду через
Томашпільський районний суд
Вінницької області. Копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня її проголошення. У
разі застосування судом частини
третьої статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя: О. В. Пилипчук