Справа № 826/9040/14
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2014-08-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 серпня 2014 року 12:00
№ 826/9040/14
Окружний адміністративний суд міста
головуючого судді Шулежка В.П.,
при секретарі Пасічнюк С.В.,
розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України» до Державної податкової
інспекції у Дніпровському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень,-
З позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України» (надалі - ТОВ «Телесистеми
України», позивач) до Державної
податкової інспекції у Дніпровському
районі Головного управління
Міндоходів у м. Києві (надалі - ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва,
відповідач) про визнання
протиправними та скасування
податкового повідомлення-рішення
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на 165 742,00 грн. та
нараховано штрафні санкції у розмірі 82
871,00 грн., та податкового
16.06.2014р., яким зменшено суму від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 319 134,00
Свої позовні вимоги ТОВ «Телесистеми
України» обґрунтовує тим, що висновки
акту перевірки, на підставі яких
винесено оскаржувані податкові
повідомлення-рішення, не відповідають
дійсним обставинам справи та нормам
чинного законодавства, і тому позивач
вважає прийняті рішення протиправними
та такими, що підлягають скасуванню.
Позивач зазначає, що при проведенні
перевірки ДПІ у Дніпровському районі
м. Києва не аналізувало
фінансово-господарську діяльність
позивача, а лише використала висновки
акту про неможливість проведення
зустрічної звірки його контрагента,
діяльність якого жодним чином не
впливає на формування податкового
кредиту та валових витрат позивача у
періоді, що перевірявся.
Зокрема, позивач зазначає, що первинні
бухгалтерські документи, отримані
від ТОВ «Старксервіс» відповідають
вимогам закону та мають усі необхідні
реквізити. Таким чином, зазначені суми
по податкових накладних правомірно
включені позивачем до податкового
кредиту та валових витрат відповідного
Під час здійснення господарських
операцій контрагент позивача мав
належну й необхідну цивільну
правоздатність, чинну державну
реєстрацію, реєстрацію платника
податків та не був позбавлений прав та
не мав обмежень укладати будь-які
договори у відповідності з діючим
законодавством України.
Крім того, послуги (виконані роботи),
які були надані для виконання
договорів, укладених з ТОВ
«Старксервіс», використовувались у
подальшій господарській діяльності
Представник позивача у судове
засідання не прибув, подав до суду
клопотання про розгляд справи без його
Представник відповідача позовні
вимоги не визнав повністю та зазначив,
що оскаржувані податкові
повідомлення-рішення прийняті
податковим органом відповідно до вимог
чинного законодавства, посилаючись на
обставини, викладені в акті перевірки
та запереченнях проти
адміністративного позову.
Відповідно до вимог частини шостої
статті 128 Кодексу адміністративного
судочинства України, якщо немає
перешкод для розгляду справи у
судовому засіданні, визначених цією
статтею, але прибули не всі особи, які
беруть участь у справі, хоча і були
належним чином повідомлені про дату,
час і місце судового розгляду, суд має
право розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
З огляду на вищевикладене та з
урахуванням вимог ст.128 КАС України, суд
прийшов до висновку про доцільність
розгляду справи у письмовому
провадженні на підставі наявних
матеріалів справи.
Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, судом
встановлено наступне.
ТОВ «Телесистеми України»
зареєстроване 09.11.2006р. в Дніпровській
районній у місті Києві державній
адміністрації, свідоцтво про державну
суб'єкта господарювання за ЄДРПОУ:
ТОВ «Телесистеми України» взято на
податковий облік в органах державної
перебуває на обліку в ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва.
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 27.11.2006р. №100001748, виданого ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва,
індивідуальний податковий номер -
платником ПДВ з 27.11.2006р.
ДПІ у Дніпровському районі м. Києва на
підставі направлення від 13.05.2014р. №738,
згідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75,
пп.78.1.1 п. 78.1 ст.78 Податкового кодексу
України проведено позапланову виїзну
перевірку ТОВ «Телесистеми України»
вимог податкового законодавства при
взаємовідносинах з ТОВ «Старксервіс»
За результатами перевірки складено Акт
документальної позапланової виїзної
перевірки від 27.05.2014р.
№999/26-53-22-01-15-34726705 (надалі - Акт
Відповідно до висновків, наведених в
Акті, перевіркою встановлено порушення
ТОВ «Телесистеми України»:
- п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9. п.139.1 ст.139, п. 144.1
ст. 144 Податкового кодексу України, в
результаті чого товариством завищено
від ємне значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток в
періоді, що перевірявся, на загальну
суму 655 212 грн., у тому числі за 2013 рік в
- п. 198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п. 200.1 п. 200.2 п. 200.3
ст. 200 Податкового кодексу України, в
результаті чого товариством занижено
податок на додану вартість в загальній
сумі 165 742,00 грн., в т.ч. по періодам; за
2013 року - 103742,00 грн.
Не погоджуючись із висновками,
викладеними в Акті перевірки, ТОВ
«Телесистеми України» подало до ДПІ у
Дніпровському районі м. Києва
За наслідками розгляду заперечень
висновки вказаного акту викладено в
- п. 138.2 ст. 138, п.п. 139.1.9, п. 139.1 ст.139, п. 144.1
ст. 144 Податкового кодексу України, в
результаті чого завищено від'ємне
значення об'єкта оподаткування від
усіх видів діяльності в періоді, що
перевірявся, на загальну суму 319 134,0
грн., у тому числі за 2013 рік в сумі 319 134,0;
- п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 статті 198, п. 200.1 п. 200.2
п. 200.3 статті 200 Податкового кодексу
України, в результаті чого занижено
податок на додану вартість в сумі 165 742,00
грн., в т.ч. по періодам; за квітень 2013
Висновки акту перевірки обґрунтовані
тим, що податковим органом при аналізі
ЄРПН, отриманих ТОВ «Старксервіс» від
контрагентів-постачальників, не
встановлено придбання обладнання, яке
в подальшому було реалізоване ТОВ
«Телесистеми України».
Окрім того висновки акту перевірки
зроблені на підставі акту про
неможливість проведення зустрічної
звірки ТОВ «Старксервіс» та
обґрунтовані тим, що операції між
позивачем та ТОВ «Старксервіс» є
нереальними, а укладені договори є
нікчемними, а отже ТОВ «Телесистеми
України» протиправно віднесло до
складу податкового кредиту та валових
витрат підприємства суми за операціями
із зазначеним контрагентом.
В акті також міститься посилання на
вирок Шевченківського районного суду
міста Києва від 24.09.2013р. по справі
761/22932/13-к, в якому зазначено, що суб'єкт
підприємницької діяльності - юридичну
особу ТОВ «Старксервіс» створено для
прикриття незаконної діяльності
невстановлених слідством осіб, без
наміру зайняття підприємницькою
діяльністю, з метою прикриття
незаконної діяльності. Протягом 2012 - 2013
років на рахунок ТОВ «Старксервіс» від
підприємств реального сектору
економіки були перераховані грошові
кошти, як оплата за начебто виконані
роботи (послуги), поставку товарів, хоча
підприємницьку діяльність фактично не
здійснювали.

На підставі висновків, викладених у
Акті перевірки, ДПІ у Дніпровському
районі м. Києва винесено податкове
повідомлення-рішення № від
16.06.2014р., яким збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 165 742,00 грн. та нараховано
штрафні санкції у розмірі 82 871,00 грн., та
податкове повідомлення-рішення №
від 16.06.2014р., яким зменшено суму
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток у
розмірі 319 134,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про необґрунтованість
позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що між
ТОВ «Телесистеми України» та ТОВ
«Старксервіс» укладено договір
поставки № 409 від 05.06.2013 р. та договір
про надання послуг № 136 від 06.12.2012р.

За результатами виконання договору про
надання послуг ТОВ «Телесистеми
України» та ТОВ «Старксервіс»
складено акт приймання-передачі послуг
від 30.04.2013р.

ТОВ «Телесистеми України» отримало
від ТОВ «Старксервіс» податкові
накладні № 703 від 30.04.2013р. на суму 372 000, 00
грн., в т.ч. ПДВ 62 000,00 та №307 від 30.06.2013р.
на загальну суму 622 452,00 грн. в т. ч. ПДВ 103
742,00 грн.

Вказані суми включені позивачем до
складу податкових зобов'язань з ПДВ та
до складу доходів, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування
податком на прибуток підприємств
відповідних податкових періодів,
правомірно відображена позивачем у
реєстрі отриманих податкових
накладних та у податкових деклараціях.

З огляду на таке, суд вважає за
необхідне зазначити наступне.

Відповідно до інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
від 02.06.2011 року № 742/11/13-11 з метою
встановлення факту здійснення
господарської операції, формування
витрат для цілей визначення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
податкового кредиту з податку на
додану вартість належить з'ясовувати,
зокрема, обставини щодо руху активів у
процесі здійснення господарської
операції, установлення спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції,
установлення зв'язку між фактом
придбання товарів (послуг),
спорудженням основних фондів, імпортом
товарів (послуг), понесенням інших
витрат і господарською діяльністю
платника податку.

Дослідженню підлягають усі первинні
документи, які належить складати
залежно від певного виду господарської
операції: договори, акти виконаних
робіт, документи про перевезення,
зберігання товарів тощо. Необхідно
перевірити фізичні, технічні та
технологічні можливості певної особи
до вчинення тих чи інших дій, що
становлять зміст господарської
операції, як-от: наявність
кваліфікованого персоналу, основних
фондів, у тому числі транспортних
засобів для перевезення або
виробництва, приміщень для зберігання
товарів тощо, якщо такі умови необхідні
для здійснення певної операції;
можливість здійснення операцій з
відповідною кількістю певного товару у
відповідні строки з урахуванням
терміну його придатності, доступності
на ринку тощо; наявність відповідних
ліцензій та інших дозвільних
документів, що необхідні для ведення
певного виду господарської діяльності.

Судам слід ураховувати, що наявність
укладеного між учасниками
господарської операції
цивільно-правового договору або
відсутність визнання такого договору
недійсним або нікчемним сама собою не
свідчить про реальність вчинення
відповідної операції.

Про відсутність факту здійснення
господарської операції можуть
свідчити, зокрема, такі обставини:
результати, відображені у даних
податкового обліку будь-кого з
учасників господарської операції,
фактично не настали внаслідок
відсутності відповідних дій будь-кого
з учасників такої операції (наприклад,
відображення отримання послуг без їх
фактичного надання або в разі їх
надання іншою особою, ніж та, що вказана
у даних податкового обліку чи
первинних документах; імітація купівлі
товару в особи, яка ніколи його не
продавала тощо).

Окрім того, необхідно зазначити, що
згідно правової позиції Верховного
Суду України, викладеній в Постанові
від 26.09.2006р. правочин, який вчинено з
метою, завідомо суперечною інтересам
держави і суспільства, водночас
суперечить моральним засадам
суспільства, а тому згідно з ч.1 ст.203, ч.2
ст.215 ЦК України є нікчемним, і визнання
такого правочину недійсним судом не
вимагається.

Відповідно до Листа від 02.06.2011р.
встановлення факту нереальності
вчинення господарської операції не
потребує з'ясування змісту умислу
учасників такої операції. Відсутність
реально вчиненої господарської
операції та, як наслідок, юридична
дефектність відповідних первинних
документів за змістом пункту 44.1
Податкового кодексу України не
дозволяє формувати дані податкового
обліку незалежно від спрямованості
умислу платників податку - учасників
відповідної операції.

Відповідно до пп. 138.2. ст. 138 Податкового
кодексу України витрати, які
враховуються для визначення об'єкта
оподаткування, визнаються на підставі
первинних документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

Згідно положень п.п. 139.1.9. п 139.1. ст. 139
Податкового кодексу України 39.1. не
включаються до складу витрат витрати,
не підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку.

Відповідно до ст. 185 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
є операції платників податку з: а)
постачання товарів, місце постачання
яких розташоване на митній території
України, відповідно до статті 186 цього
Кодексу, у тому числі операції з
передачі права власності на об'єкти
застави позичальнику (кредитору), на
товари, що передаються на умовах
товарного кредиту, а також з передачі
об'єкта фінансового лізингу в
користування лізингоотримувачу/
орендарю; б) постачання послуг, місце
постачання яких розташоване на митній
території України, відповідно до
статті 186 цього Кодексу; в) ввезення
товарів (супутніх послуг) на митну
територію України в митному режимі
імпорту або реімпорту (далі - імпорт); г)
вивезення товарів (супутніх послуг) у
митному режимі експорту або реекспорту
(далі - експорт); ґ) з метою
оподаткування цим податком до експорту
також прирівнюється постачання
товарів (супутніх послуг), які
перебувають у вільному обігу на
території України, до митного режиму
магазину безмитної торгівлі, митного
складу або спеціальної митної зони,
створених згідно з положеннями глав 35 -
37 Митного кодексу України; д) з метою
оподаткування цим податком до імпорту
також прирівнюється постачання
товарів (супутніх послуг) з-під митного
режиму магазину безмитної торгівлі,
митного складу або спеціальної митної
зони, створених згідно з положеннями
глав 35 - 37 Митного кодексу України, для
їх подальшого вільного обігу на
території України; е) постачання послуг
з міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів залізничним,
автомобільним, морським і річковим та
авіаційним транспортом.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 Податкового
кодексу України, право на віднесення
сум податку до податкового кредиту
виникає у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Пунктом 198.3 статті 198 Податкового
кодексу України встановлено, що
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку. Право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи такі товари/послуги та
основні фонди почали
використовуватися в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку протягом
звітного податкового періоду, а також
від того, чи здійснював платник податку
оподатковувані операції протягом
такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 Податкового
кодексу України не відносяться до
податкового кредиту суми податку,
сплаченого (нарахованого) у зв'язку з
придбанням товарів/послуг, не
підтверджені податковими накладними
(або підтверджені податковими
накладними, оформленими з порушенням
вимог статті 201 цього Кодексу) чи не
підтверджені митними деклараціями,
іншими документами, передбаченими
пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У
разі коли на момент перевірки платника
податку органом державної податкової
служби суми податку, попередньо
включені до складу податкового
кредиту, залишаються не підтвердженими
зазначеними цим пунктом документами,
платник податку несе відповідальність
відповідно до цього Кодексу. У разі
якщо платник податку не включив у
відповідному звітному періоді до
податкового кредиту суму податку на
додану вартість на підставі отриманих
податкових накладних, таке право
зберігається за ним протягом 365
календарних днів з дати виписки
податкової накладної.

Відповідно до п. 201.4 ст. 201 Податкового
кодексу України від податкова накладна
виписується у двох примірниках у день
виникнення податкових зобов'язань
продавця. Оригінал податкової
накладної видається покупцю, копія
залишається у продавця товарів/послуг.

Відповідно до положень ст.1 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону
України «Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні»
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факт
здійснення господарської операції.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинні та
зведені облікові документи можуть бути
складені на паперових або машинних
носіях і повинні мати такі обов'язкові
реквізити: назву документа (форми); дату
і місце складання; назву підприємства,
від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції,
одиницю виміру господарської операції;
посади осіб, відповідальних за
здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Отже, законодавцем визначено підставу
виникнення права у платника податку на
отримання податкового кредиту,
пов'язану з отриманням таким платником
податку податкової накладної,
оформленої належним чином із
зазначенням усіх обов'язкових
реквізитів, визначених Податковим
кодексом України та видану суб'єктом
підприємницької діяльності,
зареєстрованим платником податку на
додану вартість.

Згідно з п.2.4 Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24 травня 1995 р. №88, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 5 червня
1995 р. за № 168/704. первинні документи (на
паперових і машинозчитуваних носіях
інформації) для надання їм юридичної
сили і доказовості повинні мати такі
обов'язкові реквізити; назва
підприємства, установи, від імені яких
складений документ, назва документа
(форми), код форми, дата і місце
складання, зміст господарської
операції та її вимірники (у
натуральному і вартісному виразі),
посади, прізвища і підписи осіб,
відповідальних за дозвіл та здійснення
господарської операції і складання
первинного документа.

Відповідно до п.2.15 та п.2.16
вищевказаного Положення забороняється
приймати до виконання первинні
документи на операції, що суперечать
законодавчим та нормативним актам.

Таким чином, для надання юридичної сили
і доказовості, первинні документи
повинні бути складені відповідно до
вимог чинного законодавства та не
порушувати публічний порядок,
встановлений Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" від 16.07.99р. № 996-ХІV
(із змінами та доповненнями).

В той же час, як встановлено судом,
відповідно умов договору про надання
послуг № 136 від 06.12.2012р., укладеного між
ТОВ «Телесистеми України» та ТОВ
«Старксервіс», сторонами складений Акт
приймання-передачі послуг від 30.04.2013р.
№1195, згідно якого ТОВ „Старксервіс"
забезпечено організацію та ведення
позовної роботи Замовника за
матеріалами арбітражної справи
№DIS-SV-RH-062/10 в Німецькому арбітражному
інституті, надання Замовнику усних та
письмових консультацій, правових
висновків, довідок з правових питань,
що виникали з приводу арбітражної
справи № DIS-SV-RH-062/10, підготовку за
дорученням Замовника матеріалів для
передачі в Німецький арбітражний
інститут для можливості розгляду
арбітражної справи № DIS-SV-RH-062/10;
узагальнення та аналіз результатів
розгляду арбітражної справи №
DIS-SV-RH-062/10 та судових справ за участю
Замовника, результатів розгляду
претензій та практику укладення та
виконання договорів, які були
предметом спору, надання Замовнику
пропозиції щодо усунення виявлених
недоліків; підготовка за дорученням
Замовника матеріалів для передачі в
Німецький арбітражний інститут для
можливості розгляду арбітражної
справи, порушеній у новому складі
арбітрів (У. Франку (голова), Д.
Хохштрассер, проф. П. Шлоссер) між
фірмою "HUAWEI Techn.Investment Co. , Ltd., (Rm. 3610-12 36-F, The
Centre № 99, Queen's Rd. Central, Hong Kong) vs. LLC. Telesystems of
Ukraine про стягнення грошових сум,
повернення отриманого товару та
відшкодування витрат на арбітражне
провадження, підготовку за дорученням
Замовника матеріалів для можливості
розгляду в Апеляційному суді м. Берлін
справи № 20 SchH 4/12 про опротестування
постанови Німецького арбітражного
інституту від 14.06.2012 щодо відведення
трьох арбітрів в арбітражному
провадженні, підготовку за дорученням
Замовника матеріалів для можливості
ведення процесу у справі про відвід
арбітра D. Hochstrasser (Д. Хохштрассер),
заявленого в засіданні 20 серпня 2012 в
арбітражному провадженні, а також
шляхом подачі заяви 03.09.2012р. з
письмовими обґрунтуваннями в
Німецький арбітражний інститут та
підготовку за дорученням Замовника
матеріалів для можливості ведення
процесу в Апеляційному суді м. Берлін,
Верховному Суді ФРН у справі про
оспорювання рішення Німецького
арбітражного інституту, винесеного
проти ТОВ «Телесистеми України» 14.12.12
року по арбітражному справі №
DIS-SV-RH-062/10.

В той же час, позивачем ні до перевірки
ні безпосередньо до суду не надано
документів стосовно арбітражної
справи №DIS-SV-RH-062/10, а саме: правових
висновків; довідок з правових питань;
результати розгляду претензій та
практику укладання і виконання
договору, які були предметом спору;
рішення винесеного по ТОВ «Телесистеми
України», у зв'язку з відсутністю
документів, не встановлено коли саме
відбувався розгляд арбітражної справи
та підготовка вищезазначених
претензій.

Відповідно до інформації, зазначеної в
акті ДПІ у Печерському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 03.04.2014р.
№1066/26-55-22-08/38292311 «Про неможливість
проведення зустрічної звірки ТОВ
«Старксервіс» () щодо
підтвердження господарських відносин
із платниками податків за період
діяльності з 01.09.2012р. по 28.02.2014р»
встановлено, що загальна чисельність
працюючих на ТОВ «Старксервіс»,
відповідно до баз даних ДПІ у
Печерському ГУ Мiндоходiв у м. Києвi
склала 1 чол.

Крім того, з вказаного акту вбачається,
що у ТОВ «Старксервіс» відсутнє право
здійснювати діяльність у сфері надання
юридичних послуг та у сфері поставки
товару, оскільки не передбачено у КВЕД
підприємства.

Таким чином, з наданих позивачем
документів неможливо встановити ким
саме із фахівців ТОВ «Старксервіс»
надавались вищезазначені послуги для
ТОВ «Телесистеми України», ким
підписані звіти та претензії, чи є
відповідна освіта у виконавця даних
послуг та ін.

Окрім того, як встановлено судом, між
позивачем та ТОВ «Старксервіс»
укладено договір поставки №409 від
05.06.2013р.

За умовами договору від 05.06.2013р.
Постачальник зобов'язується поставити
у власність Покупця обладнання,
продукцію матеріально-технічного
призначення й іншу продукцію,
узгоджену Сторонами у відповідних
Специфікаціях до Договору (у
подальшому - Товар), а Покупець
зобов'язується прийняти поставлений
Товар і оплатити Постачальникові його
вартість, передбачену даним Договором.

Згідно п. 1.2. зазначеного договору,
номенклатура, асортимент, кількість,
якість, ціна Товару, що поставляється, а
також умови і строки поставки
визначаються у даному Договорі і у
Специфікаціях, які є його невід'ємними.

Фактично поставлена кількість Товару,
прийнятого Покупцем, визначається
згідно даних товаросупроводжувальних
документів встановленої форми.
Взаєморозрахунки проводяться
відповідно до фактично поставленої
кількості Товару.

Поставка Товару проводиться в
асортименті, кількості, за цінами, з
якісними характеристиками і в строки,
узгодженими Сторонами у Специфікаціях
до даного Договору.

Поставка Товару здійснюється на умовах
DDP (згідно «Інкотермс-2000»), якщо інші
умови поставки не обумовлені у
відповідних Специфікаціях (п. 3
договору).

В той же час, позивачем не надано
підтверджуючих документів, зокрема,
щодо підтвердження транспортування
обладнання, вказаного в договорі від
05.06.2013р.

Окрім того, в матеріалах справи
міститься копія вироку
Шевченківського районного суду міста
Києва від 24.09.2013р. по справі №761/22932/13-к,
яким затверджено угоду про визнання
винуватості, укладену між прокурором
Хавін В.О. та ОСОБА_1 26.08.2013 року; ОСОБА_1
визнано винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК
України і призначено йому покарання у
вигляді штрафу; ОСОБА_1 визнано винним у
вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ч. 5
ст. 27 ч. 1 ст. 205 КК України і призначено
йому покарання із застосуванням ст. 69
КК України у вигляді штрафу.

Зі змісту вироку вбачається, що
приблизно в середині липня 2012 року в
денний час ОСОБА_1, реалізуючи
злочинний умисел, з невстановленою
слідством особою, усвідомлюючи, що
реєструє суб'єкт господарської
діяльності з метою прикриття
незаконної діяльності невстановлених
осіб схилив ОСОБА_3, який не мав наміру
здійснювати фінансово-господарську
діяльність підписати завчасно
підготовлені невстановленими особами:
довіреність; про загальних зборів
учасників ТОВ «Старксервіс»; статут
ТОВ «Старксервіс» ().
Також, під керівництвом ОСОБА_1
відкрито розрахунковий рахунок ТОВ
«Старксервіс» у банках, та на підставі
вищевказаних документів здійснив
реєстрацію підприємства у
Шевченківській районній в м. Києві
державній адміністрації.

Крім того, Шевченківським районним
судом міста Києва встановлено, що
протягом 2012 - 2013 років на рахунок ТОВ
«Старксервіс» () від
підприємств реального сектору
економіки були перераховані, грошові
кошти, як оплата за начебто виконані
роботи (послуги), поставку товарів, хоча
підприємницьку діяльність фактично не
здійснювали.

Також, в матеріалах справи наявний
протокол допиту свідка - ОСОБА_4, згідно
показів якого ним підписано документи
на створення ТОВ «Старксервіс» без
мети здійснення діяльності зазначених
в статутних документах та за грошову
винагороду.

В той час, з матеріалів справи
вбачається, що первинні бухгалтерські
документи, надані позивачем, підписані
з боку ТОВ «Старксервіс» саме ОСОБА_4

З вищезазначених фактів, вбачається, що
фінансово-господарська діяльність
контрагента позивача здійснюється
поза межами правового поля, що у свою
чергу свідчить про ненабуття належним
чином цивільної праводієздатності,
фінансово-господарські
взаємовідносини між ТОВ «Телесистеми
України» та ТОВ «Старксервіс» є
фіктивними правочинами, та такими, що
вчинено без наміру створення правових
наслідків, які обумовлювались цими
правочинами (ст. 234 Цивільного Кодексу
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним.

Підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу (ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочину
визначені статтею 203 ЦК України,
відповідно до якої зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до положень ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається. У випадках,
встановлених цим Кодексом, нікчемний
правочин може бути визнаний судом
дійсним. Якщо недійсність правочину
прямо не встановлена законом, але одна
із сторін або інша заінтересована
особа заперечує його дійсність на
підставах, встановлених законом, такий
правочин може бути визнаний судом
недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 228 ЦК
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.

Вищевикладене свідчить про
відсутність у ТОВ «Старксервіс»
адміністративно-господарських
можливостей на виконання
господарських зобов'язань та
відсутність фактичних дій, спрямованих
на виконання взятих на себе
зобов'язань.

Останнє, в свою чергу, свідчить про
відсутність наміру ТОВ «Телесистеми
України» при укладенні договорів на
створення правових наслідків. Тобто,
такі угоди є нікчемними.

Таким чином, несплачений ТОВ
«Телесистеми України» податок на
прибуток підприємств внаслідок
безпідставного включення до складу
валових витрат, не підтверджених
відповідними розрахунковими,
платіжними та іншими документами та
несплачений податок на додану вартість
внаслідок безпідставного формування
податкового кредиту, є дохідною
частиною державного бюджету, власністю
держави.

Беручи до уваги вищезазначене, суд
вважає, що ДПІ у Дніпровському районі
м. Києва доведено, що зміст зазначених
вище угод не відповідає дійсним
намірам сторін щодо набуття цивільних
прав і обов'язків чи свідчить про намір
сторін ухилитися від оподаткування
доходів, отриманих внаслідок виконання
договору або приховування дійсного
об'єкту оподаткування, зменшення бази
оподаткування, створення штучних
підстав для незаконного відшкодування
сум сплачених податків за рахунок
коштів бюджету, отримання незаконних
пільг з оподаткування тощо.

Пунктом 123.1 статті 123 Податкового
Кодексу України передбачено, що у разі
якщо контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування. При
повторному протягом 1095 днів визначенні
контролюючим органом суми податкового
зобов'язання з цього податку, зменшення
суми бюджетного відшкодування тягне за
собою накладення на платника податків
штрафу у розмірі 50 відсотків суми
нарахованого податкового зобов'язання,
завищеної суми бюджетного
відшкодування.

Відтак, зменшення суми від'ємного
значення об'єкта оподаткування
податком на прибуток у розмірі 319 134,00
грн. та збільшення суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість на 165 742,00 грн. та нарахування
штрафних санкцій у розмірі 82 871,00 грн.
здійснено відповідачем правомірно, що
свідчить про те, що податкові
повідомлення-рішення № від
16.06.2014р. та № від 16.06.2014р., винесені
відповідачем правомірно, у межах
повноважень, наданих відповідачу
законодавством України.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 71
Кодексу адміністративного судочинства
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено
правомірність винесення оскаржуваних
податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням викладеного, суд
приходить до висновку про
необґрунтованість позовних вимог і
відсутність підстав для їх
задоволення.

Враховуючи положення ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства України
відшкодування судового збору позивачу
не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України
суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог
товариства з обмеженою
відповідальністю «Телесистеми
України» відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку шляхом подачі до
Окружного адміністративного суду
міста Києва апеляційної скарги на
постанову протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Копія
апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає до
Київського апеляційного
адміністративного суду.

Якщо апеляційна скарга не була подана у
строк, встановлений ст. 186 КАС України,
постанова набирає законної сили після
закінчення цього строку.

Суддя
В.П. Шулежко