Справа № 2-а-4879/10/1570
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2011-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2011 р.Справа № 2-а-4879/10/1570

Категорія: 6.4 Головуючий в 1 інстанції:
Потоцька Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного
адміністративного суду в складі:

головуючого -
Потапчука В.О.

суддів - Коваля
М.П.

- Семенюка
Г.В.

при секретарі -
Алєксєєвої Н.М.

за участю представників позивача -
військового прокурора Одеського
гарнізону -Набекало М.М., Габрієлян Р.,

представника позивача Міністерства
оборони України - Доброва Ю.І.,

представника позивача квартирно -
експлуатаційного відділу м. Одеси -
Доброва Ю.І.,

представника відповідача - Одеської
міської ради -Андрейцевої О.М.,

представника третьої особи - Одеської
обласної ради - Коршун З.С.,

представників третьої особи -
представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради - Ігнатьєва Ю.О., Курлович
О.О.,

представника третьої особи -
управління Одеської обласної
державної адміністрації по охороні
об'єктів пам'ятників архітектури
-Граніної Ю.Л.,

треті особи - ТОВ «Аверс строй»,ЧП
«Релд», ОСОБА_12, ОСОБА_13 в судове
засідання не з'являлись,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Одесі апеляційну
скаргу військового прокурора
Одеського гарнізону на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 08 червня 2010 року по
адміністративній справі за позовом
військового прокурора Одеського
гарнізону в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України,
квартирно - експлуатаційного відділу м.
Одеси до Одеської міської ради, за
участю третьої особи - представництва
по управлінню комунальною власністю
Одеської міської ради, ТОВ «Аверс
строй», ЧП «Релд», ОСОБА_12, ОСОБА_13 про
визнання протиправним та скасування п.
п. 88 п. 1 рішення Одеської міської ради
від 10.07.2008 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

05.05.2010 року військовий прокурор
Одеського гарнізону в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України, квартирно - експлуатаційного
відділу м. Одеси звернувся до суду з
адміністративним позовом до Одеської
міської ради з вимогою про визнання
протиправним та скасування п.п. 88 п. 1
рішення Одеської міської ради від
10.07.2008 року за № 2906-V «Про перелік
об'єктів комунальної власності
територіальної громади м. Одеси, що
підлягають приватизації та відчуженню
у 2008 році та внесення змін до рішень
Одеської міської ради»щодо внесення до
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади
міста Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2008 році
адміністративної будівлі за адресою:
АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх доводів позивач
зазначає, що на балансі підрозділу
Міністерства оборони України -
квартирно - експлуатаційного відділу
міста Одеси, відповідно до рішення
звуженого виконкому Одеської міської
ради депутатів трудящих від 29 травня 1951
року за № 27, перебуває адміністративна
будівля та гараж на три стояночних
місця у військовому містечку № 19,
розташованому за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначене майно, на думку позивача,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
правовий режим майна у Збройних Силах
України»є військовим (державним)
майном та належить квартирно -
експлуатаційному відділу міста Одеси
на праві оперативного управління.

Позивача зазначає, що будь-яких рішень
щодо вилучення і передачі зазначеного
нерухомого майна військового містечка
№ 19 до-сфери управління центральних
або місцевих органів виконавчої влади,
інших органів, уповноважених управляти
державним майном, самоврядним
установам і організаціям та у
комунальну власність територіальних
громад сіл, селищ, міст або у їх спільну
власність, Кабінетом Міністрів України
або Міністерством оборони України не
приймалося та відповідно має статус
військового майна.

В зв'язку с цим позивач вважає, що
оскаржуване рішення Одеської міської
ради є незаконним та прийнято всупереч
вимогам ст.ст. 1 - 3, 6 Закону України «Про
правовий режим майна у Збройних Силах
України», п.п. 3, 4, 10, 15 «Порядку
вилучення і передачі військового майна
Збройних Сил», затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 серпня 2002 року №1287 та п.п.2, 6
«Положення про порядок відчуження та
реалізації військового майна Збройних
Сил», затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 28
грудня 2000 року № 1919.

08.06.2010 року Одеським окружним
адміністративним судом по даній справі
винесена постанова якою в задоволені
позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з постановою суду
позивачем подано апеляційну скаргу в
якій зазначається, що рішення суду
винесене з порушенням норм
процесуального та матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
посилається на доводи викладені в
позовній заяві.

Апелянт не погоджується з висновком
суду першої інстанції які ґрунтуються
посиланням на свідоцтво про право
власності на адміністративну будівлю
за адресою: АДРЕСА_1 від 13.06.2008 року,
видане Виконавчим комітетом Одеської
міської ради територіальній громаді
міста Одеси на підставі рішення від 29
червня 2005 року та витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно
№19312620 від 25.06.2008 року, який виданий КП
«Одеське МБТІ та РОН»за наявності
свідоцтва про право власності на
домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1, від
26.06.2007 року, видане Виконавчим
комітетом Одеської міської ради
територіальній громаді міста Одеси на
підставі рішення від 29 червня 2005 року.

Також апелянт не погоджується з
висновком суду, що рішення
господарського суду Одеської області
від 18.09.2008 року у справі №15/149-08-3345 не має
жодного відношення до суті спору.

В зв'язку з викладеним апелянтом
ставиться питання про скасування
постанови суду та ухвалення нового
рішення про задоволення позовних вимог
в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення в межах позовних вимог і
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, з таких підстав.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
виходив з того, що відповідач при
прийняття оскаржуваного в частині
рішення здійснив повноваження
визначені п. 30 ст. 26, п. 5 ст. 60 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні»щодо належного йому на
підставі рішення виконавчого комітету
Одеської міської ради від 29.06.2005 року №
259 майна адміністративної будівлі за
адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке
зареєстроване у встановленому
Тимчасовим положенням про порядок
державної реєстрації прав власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 7
лютого 2002 р. № 7/5 порядку.

Суд першої інстанції не прийняв до
уваги доводи позивача обґрунтовані
посиланням на те, що останній має у
оперативному управлінні зазначену
адміністративну будівлю за
відсутності належних та допустимих
доказів підтверджуючих право
власності при посиланні на п.1 ст. 182 ЦК
України.

Також судом першої інстанції не
прийняті до уваги доводи сторін щодо
визнання рішенням Господарського суду
Одеської області від 18.09.2008 року по
справі №15/149-08-3345 за позовом
військового прокурора Одеського
гарнізону в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України та
квартирно -експлуатаційного відділу м.
Одеси до комунального підприємства
житлово-комунальний сервіс
«Порто-Франківський»прав власності на
зазначену адміністративну будівлю
оскільки предметом розгляду по справі
є усунення перешкоди у здійсненні
квартирно -експлуатаційним відділом м.
Одеси права володіння та користування
будівлею гаражу військового містечка
№ 19. При цьому рішення господарського
суду належнім чином не було
реалізовано.

Також при вирішені справи суд першої
інстанції дійшов до висновку, що
адміністративний позов був поданий до
суду з пропуском строку встановленого
ч. 1 ст. 99 КАС України, враховуючи
опублікування оскаржуваного в частині
рішення в офіційному виданні Одеської
міської ради -«Одеському віснику» №
185-186 від 14.08.2008 року та звернення до суду
органом прокуратури України 05.05.2010
року.

Колегія судів вважає ці висновки суду
першої інстанції правильними і такими,
що відповідають вимогам ст.ст. 7,10,11,70,71
КАС України та всі процесуальні норми,
передбачені адміністративним
судочинством були виконані без
порушень прав кожної сторони при
розгляді справи.

Так, в судових засіданнях було
встановлено, що спірна адміністративна
будівля була споруджена в 1903 році, на
даний час є пам'ятником архітектури
місцевого значення - 20.06.2008 року наказом
№ 726 Міністра культури України внесена
до державного реєстру як пам'ятник
архітектури. Будь -яких документів про
використання вказаної будівлі до 1951
року не встановлено, суду першої та
апеляційної інстанції сторонами не
надано.

В судовому засіданні було встановлено,
що першим документом, який будь-яким
чином проясняє правовідносини по
використанню вказаної будівлі є
рішенням звуженого виконкому Одеської
міської ради депутатів трудящих № 27
від 29 травня 1951 року згідно якого було
затверджено план військового містечка
№ 19 за адресою: АДРЕСА_1. До військового
містечка ввійшло 5 будівель, в тому
числі спірна адміністративна будівля
та кам'яний гараж. В містечку
розміщались військова прокуратура та
військовий трибунал Одеського
військового округу та Одеського
гарнізону -підрозділи Генеральної
прокуратури СРСР та Верховного Суду
СРСР.

В подальшому, адміністративна будівля
військового містечка була розділена
на дві частини. Одна частина
адміністративної будівлі на початку 60
років 20 століття була переобладнана
під житловий будинок на 19 квартир, який
на підставі, зареєстрованого належним
чином права власності в КП «ОМБТІ та
РОН»належить територіальній громади
міста Одеси.

Друга частина адміністративної
будівлі, в якій знаходились військова
прокуратура та військовий суд
рішенням Центрального виконкому м.
Одеси, від 16.08.1991 року № 630 була визнана
будівлею з правом держаної власності.

Після утворення держави Україна в
будівлі розташовувались створені
державою нові підрозділи Генеральної
Прокуратури України та Верховного Суду
України - військова прокуратура та
військові суди Південного регіону
України і Одеського гарнізону.

В подальшому, рішенням виконкому
Одеської міської ради № 510 від 27 серпня
1997 року право державної власності на
адміністративну будівлю було замінено
на право власності території громади
міста Одеси.

24 квітня 2003 року Одеська обласна рада
рішенням № 154 вказану будівлю віднесла
до об'єктів спільної власності
територіальної громади м. Одеси
управління яким здійснює обласна рада
з делегуванням повноважень Одеській
обласній державній адміністрації.
Однак, будь-яких дій для реєстрації
вказаного рішення, відповідно до
чинного законодавства України, не
здійснила.

Згідно наказу начальника Одеського
гарнізону № 99 від 26 грудня 2003 року
військова прокуратура Одеського
гарнізону, а в подальшому також
військовий суд Південного регіону
України звільнили приміщення спірної
адміністративної будівлі передавши її
військовому суду Одеського гарнізону.

Відповідно до наказу начальника
Одеського гарнізону № 21 від 15 грудня 2006
року приміщення будівлі було
звільнено військовим судом Одеського
гарнізону в зв'язку з переїздом до
іншого місця дислокації.

Після звільнення приміщення
військовим суди частина приміщення 99
кв. м. орендувалась ООО «Таврія», інші
приміщення ніким не експлуатувались.

Господарським судом Одеської області
01.06.2005 року рішення виконкому Одеської
міської ради № 510 від 27 серпня 1997 року
було відміно, однак вказане рішення
суду не пред'являлось для виконання та
не було виконано - будь яких
встановлених законодавством України
реєстрацій про зміну власників будівлі
не було проведено.

Рішенням виконкому Одеської міської
ради № 259 від 20 липня 2005 року
адміністративна будівля була
віднесена до власності територіальної
громади міста Одеси.

13 травня 2008 року було видано свідоцтво
згідно якого право власності на
вказане приміщення належить
територіальній громаді міста Одеси.

25 червня 2008 року приміщення було
зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН»як
власність територіальної громади м.
Одеси.

Рішенням Центрального виконкому м.
Одеси будівля гаражів бувшого
містечка № 19 була визнана як квартира
громадянина ОСОБА_11, а заочним рішенням
Приморського районного суду м. Одеси
від 05.11.2007 року за позовом ОСОБА_11 до
Одеської міської ради, за ним визнано
право власності на вказане приміщення.
ОСОБА_11 провів належним чином державну
реєстрацію вказаного майна та
розпорядився ним шляхом продажу.

10 липня 2008 року пп. 88 п. 1 рішення
Одеського міського виконавчого
комітету № 2906-V вирішено внести до
переліку об'єктів комунальної
власності територіальної громади м.
Одеси, що підлягають приватизації та
відчуженню у 2008 року адміністративну
будівлю, що складається з нежилої
будівлі АДРЕСА_1. Вказане рішення
відповідач обґрунтовує тим, що будівля
на цей час тривалий період ніким не
експлуатувалась, не утримувалась,
руйнувалась в зв'язку с чим виникла
загроза її знищення як пам'ятника
архітектури.

На підставі оскарженого рішення
будівля була викуплена ООО «Аверс
строй», яким було належним чином
оформлено право власності на неї.

В подальшому будівля перепродавалась
ОСОБА_13, ОСОБА_12 які здійснили державну
реєстрацію права власності на придбане
зазначене нерухоме майно. Вказані
фізичні та юридичні особи в якості
третіх осіб залучені до участі в
розгляді справи судом апеляційної
інстанції.

В 2010 році новий власник заключив угоду
з міською владою в результаті якої
повернув будівлю територіальній
громаді м. Одеси, після чого вона на
підставі рішення Одеського виконкому
була передана в оренду судовому органу.

Відповідно до експертного висновку,
проведеного в судовому засіданні за
клопотанням представника управління
Одеської обласної державної
адміністрації по охороні об'єктів
пам'ятників архітектури, спірна
будівля яка є пам'яткою архітектури
місцевого значення, внаслідок
неналежної експлуатації знаходилась в
крайнє незадовільному аварійному
стані та розвалювалось. В 2010 році
власниками будинку був проведений
протиаварійний невідкладний ремонт та
реконструкція будівлі по збереженню
її, як пам'ятника архітектури. Ремонтно
-реставраційні роботи приміщень
зберегли будинок від руйнування,
надали можливість його подальшої
експлуатації з дотриманням сучасних
вимог. Ремонт та реставрація підвищили
грошову та художню цінність будинку.

Таким чином, в судових засіданнях було
встановлено, що що в спірній
адміністративній будівлі та в інших
будівлях вказаного позивачем
військового містечка № 19 будь який
підрозділ Міністерства Оборони
України не розташовувався, в ньому до
2006 року знаходились правоохоронні та
судові органи. Вказані органи будь яких
передбачених чинним законодавством
України правовстановлюючих документів
на нежитлову адміністративну будівлю
не мали, договорів оренди приміщення не
заключали. З 2006 року приміщення
позивачем не експлуатувалось, не
утримувалось внаслідок чого дійшло до
аварійного стану розрушення, а в 2010
році було капітально відновлено та
реставровано відповідачем.

Колегія суддів приходить до виводу, що
на момент прийняття спірного рішення
всі приміщення бувшого військового
містечка № 19 набули своїх власників,
якими право власності на нього було
зареєстровано у встановленому законом
порядку та ніким відмінено не було.
Бувше військове містечко № 19 за
адресою: АДРЕСА_1 фактично втратило
функції військового містечка та
підрозділами Міністерства оборони
України не використовувалось.

Адміністративна будівля після її
вивільнення судовим органом та
прокуратурою тривалий час внаслідок
неузгодженості між
різнопідпорядкованими державними
органами та органами місцевої влади
ніким не експлуатувалась. Міністерство
Оброни України, Генеральна Прокуратура
України, Державна судова
адміністрація України, військовий суд
Одеського гарнізону та Південного
регіону України будь яких
встановлених законодавством України
прав на володіння, користування
приміщенням не мали та не мають.

Колегія суддів вважає, що Одеська
обласна рада, при наявності рішення
щодо спільної власності на будівлю,
будь яких визначених законодавством
України правовстановлюючих
документів на зазначене нерухоме майно
адміністративної будівлі не оформляла
(належним чином зареєстроване
свідоцтво про право власності) та
відповідно не набула право володіння,
користування та розпорядження
зазначеним нерухомим майном. При цьому
колегія суддів також виходить з того,
що вирішення цього питання виходить за
межи адміністративного провадження.

В судових засіданнях було встановлено,
що щодо зазначеного нерухомого майна
адміністративної будівлі за адресою:
АДРЕСА_1 між різними суб'єктами
виникали судові спори та винесена
значна кількість судових рішень які
досліджувалися судом першої та
апеляційної інстанції в рамках даної
справи. Колегія суддів приймає до
уваги, що вказані судові рішеннями не
визначають право власності на
зазначену будівлю за Міністерством
Оборони України, Генеральною
Прокуратурою України, Державною
судовою адміністрацією України,
Одеською обласною радою, військовим
судом Одеського гарнізону та
Південного регіону України, а
розпорядження адміністративною
будівлею за адресою: АДРЕСА_1 здійснено
Одеською міською радою на підставі
належним чином зареєстрованого
свідоцтва про право власності яким
засвідчено право власності, та яке на
момент прийняття спірного рішення було
чиннім та ніким не було відмінено..

Колегія суддів погоджується з виводами
суду першої інстанції, що відповідач у
справі діяв на підставі чинного
законодавства та в межах своїх
повноважень визначених Законом
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», зокрема п. 30 ст. 26, п. 5 ст. 60
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні». Також
оскаржуване в частині рішення винесене
за відсутності будь яких обмежень та
прав третіх осіб на зазначене нерухоме
майно адміністративної будівлі.

Також, колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
пропуску позивачем строку звернення до
адміністративного суду встановленого
ч. 1 ст. 99 КАС України, приймаючи до уваги
офіційне опублікування оскаржуваного
в частині рішення 14.08.2008 року в
офіційному виданні Одеської міської
ради -«Одеському віснику»№ 185-186.

Колегія суддів також враховує, що з 2010
року зазначена адміністративна
будівля, яка складається з нежилої
будівлі АДРЕСА_1, передана бюджетній
організації, що фактично скасовує
предмет спору т. я. предметом
оскарження по даній справі є рішення
Одеської міської ради від 10.07.2008 року №
2906-V про віднесення до переліку об'єктів
комунальної власності територіальної
громади м. Одеси, що підлягають
приватизації та відчуженню у 2008 року
зазначеного нерухомого майна.

При таких обставинах оскаржуване в
частині рішення не виконано у спосіб
встановлений п. 1 рішення Одеської
міської ради від 10.07.2008 року за № 2906-V.

Тому колегія суддів надходить до
висновку, що при розгляді справи судом
першої інстанції правильно
застосовано норми матеріального та
процесуального права, вірно
встановлено фактичні обставини справи
та надана правова оцінка.

Оскаржуване рішення Одеської міської
ради від 10.07.2008 року за № 2906-V в частині
пп. 88 п. 1 прийняте суб'єктом владних
повноважень - Одеською міською радою
при дотримані вимог пп. 1,2,3,ч. 3 ст. 2 КАС
України.

Постанова суду першої інстанції
викладена достатньо повно, висновки
обґрунтовані з посиланням на конкретні
норми Законів України та відповідають
чинному законодавству та доводи
апеляційної скарги висновків суду не
спростовують.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення суду першої
інстанції та задоволення апеляційної
скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200 КАС України,
колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу військового
прокурора Одеського гарнізону -
залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного
адміністративного суду від 08 червня 2010
року по адміністративній справі за
позовом військового прокурора
Одеського гарнізону в інтересах
держави в особі Міністерства оборони
України, квартирно - експлуатаційного
відділу м. Одеси до Одеської міської
ради, за участю третьої особи -
представництва по управлінню
комунальною власністю Одеської
міської ради про визнання протиправним
та скасування п.п. 88 п. 1 рішення
Одеської міської ради від 10.07.2008 року
-без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого Адміністративного
Суду України протягом двадцяти днів з
дня набрання законної сили судовим
рішенням апеляційного суду.

Головуючий суддя:
Потапчук В.О.

Судді:
Коваль М.П.

Семенюк Г.В.