Справа № 816/2129/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р.Справа № 816/2129/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Державної екологічної
інспекції у Полтавській області на
постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014р. по
справі №816/2129/14

за позовом Державної екологічної
інспекції у Полтавській області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Сільські традиції".

про застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Державна екологічна інспекція
в Полтавській області, звернувся до
суду із адміністративним позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Белгранкорм-Полтавщина" про
застосування заходів реагування у
сфері державного нагляду (контролю) у
вигляді тимчасової заборони
(зупинення) діяльності Товариства до
приведення у відповідність локальних
очисних споруд до проектної
документації та діючого висновку
державної екологічної експертизи.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що відповідач, в порушення вимог статей
39, 45 Закону України "Про екологічну
експертизу", статті 29 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища", здійснює виробничу
діяльність не у відповідності до
проектної документації та позитивного
висновку державної екологічної
експертизи, що зафіксовано актами
перевірок. В ході перевірок було
встановлено, що локальні очисні
споруди із чотирьох-стадійною
очисткою, передбачені матеріалами
Оцінки впливу на навколишнє середовище
та висновком державної екологічної
експертизи від 01.12.2011 №16/30.09.2011-189, а
також проектом "Реконструкція очисних
споруд згідно вимог на скидання на
землеробські поля зрошування в об'ємі
300 м3 гнойових стоків на добу" не
побудовані, відсутній фактичний
розподіл стоків на рідку та тверду
фракцію, відсутня біологічна очистка
освітлених стоків на біоставках із
трьох каскадів з штучною аерацією та
природною біоочисткою. Крім цього
господарська діяльність
свинокомплексу здійснюється з
порушенням висновку державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 25.11.2011 №05.03.02-07/114429, оскільки
погоджена санітарно-захисна зона
свинокомплексу, що передбачає
одночасне утримання до 12 тисяч голів,
не розрахована на фактичну кількість
поголів'я у 54052 голови свиней.

Постановою Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014 року
в задоволенні адміністративного
позову було відмовлено.

Позивач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
адміністративний позов задовольнити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, позивач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального та
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи.

Вказує, що відмовляючи в задоволенні
позовних вимог, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
відсутність встановлених законом
підстав для застосування до
відповідача заходів реагування у сфері
державного нагляду.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 27.08.2014 року
проведено заміну відповідача - ТОВ
"Белгранкорм-Полтавщина" на
правонаступника - ТОВ "Сільські
традиції".

Відповідач надав письмові заперечення
на апеляційну скаргу, в яких,
посилаючись на обґрунтованість та
об'єктивність рішення суду, просить
залишити його без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися, про
дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що у період з 31.03.2014 року по
11.04.2014 року співробітниками Державної
екологічної інспекції в Полтавській
області було проведено позапланову
перевірку відповідача з питань
дотримання вимог природоохоронного
законодавства в галузі охорони
атмосферного повітря, водних і
земельних ресурсів щодо поводження з
відходами та небезпечними хімічними
речовинами, результати якої оформлено
актом №179/01-01-14.

Проведеною перевіркою, крім іншого,
встановлено, що підприємство здійснює
виробничу діяльність на підставі
позитивного висновку державної
екологічної експертизи щодо
матеріалів "Оцінка впливу
реконструкції свинокомплексу на 2500
продуктивних свиноматок з повним
циклом в смт. Білики Кобеляцького
району Полтавської області на
навколишнє середовище" від 02.12.2011 року
№16/30.09.2011-189. Відповідно до вказаного
висновку на підприємстві передбачено
для забезпечення необхідного ступеня
очищення на очисних спорудах чотирьох
стадійне очищення: 1 стадія - механічна
очистка на шнековому сепараторі
(фільтрпрес), розділення на тверду (гній
70-80% вологості) та рідку фракції (фугат).
2 стадія - хімічна очистка шляхом
введення реагентів (зниження запаху в 2
рази), коагулянту (солі заліза з'єднують
сірководень та меркаптани) та молочної
сироватки (відходи масло-сирзаводів
з'єднують аміак) до або після
сепаратора. 3 стадія - біологічна
очистка та біологічне знезараження у
природних та штучних умовах на каскаді
біоставків. 4 стадія - фізико-хімічна
доочистка на реагентному напірному
флотаторі з введенням коагулянту та
флокулянта, доочисткою на фільтрі з
плаваючим завантаженням та
знезараженням гіпохлоритом натрію.

Відповідно до наявного проекту
"Реконструкція очисних споруд згідно
вимог на скидання на ЗПО (землеробські
поля зрошування) в об'ємі 300 м3 гнойових
стоків на добу", виготовленого
ТОВ"Інвестпроектстрой" у 2011 році,
комплекс очисних складається з
внутрішньомайданчикових та
зовнішньомайданчикових очисних споруд
(біологічних очисних споруд).
Внутрішньомайданчикові - центральна
насосна станція перекачування стоків
першого підйому (КНС 01),
зовнішньомайданчикові - центральна
насосна станція перекачування стоків
другого підйому (КНС 02), станція
механічної та хімічної очистки стоків
(СМО), КНС (03.1), КНС (03.2) подачі після
станції механічної очистки на станцію
біологічної очистки, блок хімічної
очистки, майданчик компостування
твердого гною в кількості 2 шт.

В ході натурного обстеження території
підприємства державними інспекторами
з охорони навколишнього природного
середовища Полтавської області
встановлено, що гнійовидалення
відбувається через щілини в підлозі.
Далі гнойові стоки потрапляють
самоплином у труби, що знаходяться під
лотками. Видалення гною з корпусів для
утримання тварин здійснюється
гідравлічним способом - трубна
самоплинна система періодичної дії
"Ванна під станком". Під щілинною
підлогою станків облаштовані
залізобетонні ванни, які крізь
патрубки зі зливними пробками
сполучені з прокольними трубами
корпусу. Останні сполучені із
центральною каналізаційною трубою.
Гнойові стоки перекачуються
центральною насосною станцією
перекачування стоків першого підйому,
що розташована безпосередньо на
території свинокомплексу. Далі гнойові
стоки двома гілками (трубами)
відводяться до відстійників,
попередньо пройшовши насосну станцію,
сепарацію. В наявності 6 відстійників,
що використовуються відповідачем, з
яких на час обстеження 4 - заповнені
повністю, 2 - майже порожні. Попередньо з
них рідка та тверда фракції свинячого
гною були відкачані насосами та з
допомогою спеціальних шлангів (2,2 км
довжиною) та культиваторних насадок на
трактор, були внесені в якості добрива
на поля ТОВ "Белгранкорм-Полтавщина".

Перевіркою наданої документації у
співставленні з натурним обстеженням
встановлено, що локальні очисні
споруди з чотирьох стадійною очисткою,
передбачені матеріалами Оцінки впливу
на навколишнє середовище та висновком
державної екологічної експертизи від
01.12.2011 року №16/30.09.2011-189, а також проектом
"Реконструкція очисних споруд згідно
вимог на скидання на ЗПО (землеробські
поля зрошування) в об'ємі 300 м3 гнойових
стоків на добу" не побудовані.

З урахуванням встановлених обставин
державними інспекторами зроблено
висновок про те, що підприємство
здійснює виробничу діяльність не у
відповідності до проектної
документації та висновку державної
екологічної експертизи, що є
порушенням статей 39, 45 Закону України
"Про екологічну експертизу", статті 29
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

На підставі висновків акту №176/01-01-14
Державною екологічною інспекцією в
Полтавській області 17.04.2014 року було
видано припис №06-21-32, яким керівника
зобов'язано, крім іншого, здійснювати
виробничу діяльність у відповідності
до проектної документації та висновку
державної екологічної експертизи (п. 3),
а також представити до
Держекоінспекції інформацію щодо
кількості голів свиней, що
утримувалися на свинокомплексі на
початок 2014 року (п. 4).

На виконання вимог припису, відповідач
листом від 12.06.2014 року №649 повідомив
Державну екологічну інспекцію у
Полтавській області про вжиті
підприємством заходи на усунення
виявлених під час перевірки порушень.

У зв'язку з надходженням звернення
народного депутата України,
направленого до Держекоінспекції в
Полтавській області листом Державної
екологічної інспекції України, у
період з 03.05.2014 року по 23.05.2014 року була
проведена позапланова перевірка
дотримання вимог природоохоронного
законодавства відповідача, результати
якої викладені в акті №299/01-01-14.

Проведеною перевіркою на підставі
фактів, встановлених попередньою
перевіркою, було виявлено, що
підприємство подовжує здійснювати
виробничу діяльність не у
відповідності до проектної
документації та висновку державної
екологічної експертизи, що є
порушенням статей 39, 45 Закону України
"Про екологічну експертизу", статті 29
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

Крім цього встановлено, що відповідно
до санітарно-гігієнічної оцінки
матеріалів обґрунтування скорочення
свинокомплексу на 2500 основних
свиноматок в с. Білики Кобеляцького
району Полтавської області загальна
потужність комплексу з урахуванням
оборотного поголів'я поросят і
підсвинків у перерахунку на загальну
кількість дорослого поголів'я
одночасного утримання з урахуванням
щотижневої відбірковки становить до 12
тисяч голів. У той же час згідно з
наданою підприємством інформацією на
31.01.2014 року загальна кількість
поголів'я свиней склала 57247 голів,
станом на 01.05.2014 року поголів'я складає
54052 голови свиней, що свідчить про
завищення товариством потужності по
кількості поголів'я утримання свиней
та суперечить проектній документації й
висновку державної екологічної
експертизи. У зв'язку з цим
перевіряючими зроблено висновок про
те, що відповідач здійснює діяльність в
порушення статей 39, 45 Закону України
"Про екологічну експертизу", статті 29
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища".

На підставі висновків вказаного акту,
позивачем 26.05.2014 року видано припис
№06-21-48, яким керівника повторно
зобов'язано здійснювати виробничу
діяльність у відповідності до
проектної документації та висновку
державної екологічної експертизи (п. 4).

Пов'язуючи обставини неналежного
невиконання приписів із наявністю
достатніх підстав для вжиття до
суб'єкта господарювання заходів
державного реагування, позивач
звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, суд першої
виходив з того, що оскільки позивачем
під час розгляду справи не було надано
належних доказів порушення
відповідачем висновку екологічної
експертизи, то правові підстави для
застосування до відповідача заходів
реагування у сфері державного нагляду
відсутні.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади,
основні принципи і порядок здійснення
державного нагляду (контролю) у сфері
господарської діяльності,
повноваження органів державного
нагляду (контролю), їх посадових осіб і
права, обов'язки та відповідальність
суб'єктів господарювання під час
здійснення державного нагляду
(контролю) визначає Закон України "Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі -
Закон України № 877-V).

Відповідно до ст.1 Закону України № 877-V,
державний нагляд (контроль) -
діяльність уповноважених законом
центральних органів виконавчої влади,
їх територіальних органів, державних
колегіальних органів, органів
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим, органів місцевого
самоврядування в межах повноважень,
передбачених законом, щодо виявлення
та запобігання порушенням вимог
законодавства суб'єктами
господарювання та забезпечення
інтересів суспільства, зокрема
належної якості продукції, робіт та
послуг, прийнятного рівня небезпеки
для населення, навколишнього
природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю)
- є планові та позапланові заходи, які
здійснюються шляхом проведення
перевірок, ревізій, оглядів, обстежень
та інших дій.

Спосіб здійснення державного нагляду
(контролю) - процедура здійснення
державного нагляду (контролю),
визначена законом.

Державний нагляд (контроль) серед
іншого здійснюється за принципами
пріоритетності безпеки у питаннях
життя і здоров'я людини, функціонування
і розвитку суспільства, середовища
проживання і життєдіяльності перед
будь-якими іншими інтересами і цілями у
сфері господарської діяльності, що
передбачено ч.1 ст.3 Закону України №
877-V.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України №
877-V, виключно законами встановлюються:

- органи, уповноважені здійснювати
державний нагляд (контроль) у сфері
господарської діяльності;

- види господарської діяльності, які є
предметом державного нагляду
(контролю);

- повноваження органів державного
нагляду (контролю) щодо зупинення
виробництва (виготовлення) або
реалізації продукції, виконання робіт,
надання послуг;

- вичерпний перелік підстав для
зупинення господарської діяльності;

- спосіб здійснення державного нагляду
(контролю);

- санкції за порушення вимог
законодавства і перелік порушень, які є
підставою для видачі органом
державного нагляду (контролю) припису,
розпорядження або іншого розпорядчого
документа.

Орган державного нагляду (контролю) не
може здійснювати державний нагляд
(контроль) у сфері господарської
діяльності, якщо закон прямо не
уповноважує такий орган на здійснення
державного нагляду (контролю) у певній
сфері господарської діяльності та не
визначає повноваження такого органу
під час здійснення державного нагляду
(контролю).

Відповідно до абз."а" пункту 4.2
Положення про державну екологічну
інспекцію в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, затвердженого наказом
Міністерства екології та природних
ресурсів України від 04.11.2011 №429,
Держекоінспекція відповідно до
покладених на неї завдань здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині здійснення делегованих їм
повноважень органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форми
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства про екологічну та
радіаційну безпеку, зокрема, щодо
додержання вимог висновків державної
екологічної експертизи.

Колегія суддів зазначає, що доводи
позивача ґрунтуються на аналізі
діяльності свинокомплексу на предмет
відповідності фактично виконаних
ремонтних робіт на очисних спорудах
умовам проекту "Реконструкція очисних
споруд згідно вимог на скидання на ЗПО
(землеробські поля зрошування) в об'ємі
300 м3 гнойових стоків на добу".

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" від 17.02.2011 №3038-VI (далі -
Закон України №3038-VI) встановлено, що
державний архітектурно-будівельний
контроль здійснюється органами
державного архітектурно-будівельного
контролю в порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України.

Так, як вбачається з актів перевірок,
на підставі яких позивач виносив
приписи адресовані відповідачу,
державними інспекторами навколишнього
природного середовища Полтавської
області Козік Г.А. та Хоха Т.В. в ході
лише натурного обстеження території
був встановлений факт про те, що
локальні очисні споруди з чотирьох
стадійною очисткою, передбачені
проектом "Реконструкція очисних споруд
згідно вимог на скидання на ЗПО
(землеробські поля зрошування) в об'ємі
300 м3 гнойових стоків на добу" не
побудовані.

В свою чергу, в матеріалах справи
містяться зареєстровані Інспекцією
державного архітектурно-будівельного
контролю у Полтавській області
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації на першу та другу черги
будівництва свинокомплексу на 2500
продуктивних свиноматок з повним
циклом, замовником якого є відповідач.

Відповідно до ч. 9 ст. 39 Закону України
№3038-VI, зареєстрована декларація про
готовність об'єкта до експлуатації або
сертифікат є підставою для укладення
договорів про постачання на прийнятий
в експлуатацію об'єкт необхідних для
його функціонування ресурсів - води,
газу, тепла, електроенергії, включення
даних про такий об'єкт до державної
статистичної звітності та оформлення
права власності на нього.

Згідно ч. 10 ст. 39 Закону України №3038-VI
визначено, що замовник відповідно до
закону несе відповідальність за
повноту та достовірність даних,
зазначених у поданій ним декларації
про готовність об'єкта до експлуатації,
та за експлуатацію об'єкта без
зареєстрованої декларації або
сертифіката.

Враховуючи наведене, з урахуванням
положень ч. 2 ст. 41 Закону України №3038-VI,
колегія суддів дійшла висновку, що
питання відповідності чи
невідповідності об'єкта реконструкції
проектній документації, так само як і
встановлення факту достовірності
даних, внесених до декларації про
готовність об'єкта до експлуатації,
відносяться до компетенції органів
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Разом з тим, як підтверджується
матеріалами справи, посадовими особами
позивача, без залучення фахівців
відповідного профілю, шляхом натурного
обстеження об'єкта сформулювали
категоричний висновок про відсутність
очисних споруд взагалі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
вважає, що висновки позивача, що
містять посилання на проект
"Реконструкція очисних споруд згідно
вимог на скидання на ЗПО (землеробські
поля зрошування) в об'ємі 300 м3 гнойових
стоків на добу" є такими, що зроблені з
перевищенням власних повноважень, у
зв'язку з чим такі відкидаються в
якості неналежних доказів.

Дана обставина також підтверджується
листом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Полтавській області від 03.07.2014 року
№7/16-03/1-16/2010 адресований Державній
екологічній інспекції у Полтавській
області, яким було повідомлено про
відсутність у інспекції інформації
щодо документів дозвільного чи
декларативного характеру по
будівництву об'єкта відповідно до
проекту "Реконструкція очисних споруд
згідно вимог на скидання на ЗПО в об'ємі
300 м3 гнойових стоків на добу".

Згідно ст. 31 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", здійснення в
установленому порядку державного
контролю за дотриманням законодавства,
затвердженої містобудівної
документації при плануванні та
забудові відповідних територій;
зупинення у випадках, передбачених
законом, будівництва, яке проводиться з
порушенням містобудівної документації
і проектів окремих об'єктів, а також
може заподіяти шкоди навколишньому
природному середовищу, належить до
делегованих повноважень у галузі
будівництва виконавчих органів
сільських, селищних та місцевих рад.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 39 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності", до проектної документації
на будівництво об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку, а
також об'єктів, які підлягають оцінці
впливу на навколишнє природне
середовище у транскордонному
контексті, додаються результати оцінки
впливу на стан навколишнього
природного середовища (матеріали
оцінки та звіти про оцінку і громадське
обговорення).

Враховуючи наведене, до повноважень
позивача під час проведення
позапланових перевірок відповідача, з
урахуванням змісту пункту 4.2 Положення
про державну екологічну інспекцію в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі,
затвердженого наказом Міністерства
екології та природних ресурсів України
від 04.11.2011 року №429, відносяться лише
повноваження щодо здійснення
державного нагляду (контролю) за
додержанням вимог висновків державної
екологічної експертизи.

Так, як було встановлено під час
розгляду справи, висновком державної
екологічної експертизи Державного
управління охорони навколишнього
природного середовища в Полтавській
області від 01.12.2011 року №16/30.09.2011-189 для
забезпечення необхідного ступеня
очищення на очисних спорудах прийняте
чотирьох стадійне очищення.

Позивач вказує, що відповідач в
порушення вказаних умов, не побудував
очисні споруди, відсутній фактичний
розподіл стоків на рідку та тверду
фракцію, відсутня біологічна очистка
освітлених стоків на біоставках із
трьох каскадів з штучною аерацією та
природною біоочисткою.

З даного приводу колегія суддів
зазначає, що як вказує відповідач та не
заперечує позивач, запуск біологічних
очисних споруд трьох каскадів
біоставків, які функціонують у
природних та штучних умовах загальним
обсягом 170 000 м3, відбувається шляхом
заповнення рідкої фракції гною і
триває (враховуючи вихід на проектну
потужність біологічних очисних споруд
по гнойовим стокам від 0 до 300 м3/добу)
більш як три роки, тобто до кінця 2014
року. До того ж графік запуску очисних
споруд також розрахований на термін
2012-2014 роки.

Враховуючи наведене, посилання
перевіряючих на відсутність на очисних
споруд, передбачених висновком
державної екологічної експертизи, на
даний момент є передчасними.

Крім того, як було встановлено судом
першої інстанції, на підприємстві
відсутня лише четверта (фінальна)
стадія очистки стоків, на що
представники відповідача знову ж таки
вказали на строки виходу очисних
споруд на проектну потужність у
трирічний строк, оскільки з початку
виробничої діяльності свинокомплексу
фактично заповнено лише лагуни трьох
стадій очистки. До четвертого каскаду
очистки стоки ще фізично не дійшли.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що твердження
позивача щодо недотримання висновку
державної екологічної експертизи в
частині неналежного облаштування
підприємством очисних споруд, не
знайшли свого підтвердження під час
розгляду справи.

Крім того, про відсутність ознак
порушення відповідачем висновку
державної екологічної експертизи від
01.12.2011 року №16/30.09.2011-189 свідчать
обставини дотримання Товариством
нормативу щодо кількості продуктивних
свиноматок у 2500 голів - постійного
поголів'я. Саме постійне поголів'я є
визначальним критерієм дотримання
суб'єктом господарювання умов,
передбачених висновком державної
екологічної експертизи, про порушення
якого стверджує позивач.

Згідно із положеннями ст. 39 Закону
України "Про екологічну експертизу"
передбачено, що висновки державної
екологічної експертизи повинні
містити оцінку екологічної
допустимості і можливості прийняття
рішень щодо об'єкта екологічної
експертизи та враховувати
соціально-економічні наслідки.
Позитивні висновки державної
екологічної експертизи після
затвердження їх центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, а на
території Автономної Республіки Крим -
органом виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища, є
підставою для відкриття фінансування
проектів і програм чи діяльності.
Реалізація проектів і програм чи
діяльності без позитивних висновків
державної екологічної експертизи
забороняється. В разі негативної
оцінки об'єктів державної екологічної
експертизи замовник зобов'язаний
забезпечити їх доопрацювання
відповідно до вимог
еколого-експертного висновку і
своєчасну передачу матеріалів на
додаткову державну екологічну
експертизу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 КАС України
встановлено, що суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі,
без поважних причин не надасть докази
на пропозицію суду для підтвердження
обставин, на які вона посилається, суд
вирішує справу на основі наявних
доказів.

Дослідивши наявні у справі докази в їх
сукупності за правилами ст.86 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що суб'єкт владних
повноважень у спірних правовідносинах
не забезпечив належної реалізації
владної управлінської функції.

Враховуючи наведене, через відсутність
доказів порушення відповідачем
висновку державної екологічної
експертизи, колегія суддів дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для застосування заходів
державного реагування у вигляді
заборони (зупинення) його діяльності.

З огляду на встановлені під час
розгляду справи обставини, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо
необґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014 року
по справі №816/2129/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до спірних
правовідносин сторін норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

З приводу розподілу судових витрат,
колегія суддів дійшла висновку про
наступне.

Порядок та розмір сплати судового
збору визначений Законом України "Про
судовий збір" від 14.07.2011 року № 3674-VI.

Відповідно до частини першої статті 4
Закону України "Про судовий збір" від
08.07.2011 № 3674-VI судовий збір справляється
у відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
скарга подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної статті
передбачено, що розмір ставки судового
збору за подання апеляційної скарги на
рішення адміністративного суду
встановлено в розмірі 50 відсотків
ставки, що підлягає сплаті при поданні
позовної заяви.

Законом України "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
сплати судового збору" від 19.09.2013 року N
590-VII, який набув чинності 23.10.2013 року,
внесені зміни до Закону України "Про
судовий збір", зокрема підпунктом 1
пункту 3 частини другої статті 4 Закону
України "Про судовий збір" встановлено,
що за подання до адміністративного
суду адміністративного позову
немайнового характеру розмір судового
збору становить 0,06 розміру мінімальної
заробітної плати.

Згідно Закону України "Про Державний
бюджет України на 2014 рік" розмір
мінімальної заробітної плати на 01
січня 2014 року складає 1218 грн. 00 коп.

Таким чином, в даному випадку розмір
ставки судового збору за подання
апеляційної скарги по справі за
позовом немайнового характеру
становить 36 грн. 54 коп.

З матеріалів справи вбачається, що
позивач, звертаючись із апеляційною
скаргою, не надав доказів сплати
судового збору, проте надав клопотання,
в якому просив відстрочити сплату
судового збору.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 08.08.2014 року
клопотання позивача було задоволено та
відстрочено сплату судового збору за
подання апеляційної скарги до
ухвалення апеляційним судом рішення у
даній справі.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність
стягнення з позивача на користь
Державного бюджету України
вищевказаної суми судового збору.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної
екологічної інспекції у Полтавській
області залишити без задоволення.

Постанову Полтавського окружного
адміністративного суду від 17.07.2014р. по
справі №816/2129/14 залишити без змін.

Стягнути з Державної екологічної
інспекції у Полтавській області (вул.
Коцюбинського, 6, м.Полтава, 36039, ) на користь Державного
бюджету України суму судового збору за
подання апеляційної скарги у розмірі 36
(тридцять шість) грн. 54 коп.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.