Справа № 813/6594/13-а
Суддя: Кочан В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року м. Київ
К/800/21604/14-К/800/21604/14

Вищий адміністративний суд України у
складі: суддя-доповідач Кочан В.М.,
судді Винокуров К.С. , Юрченко В.В. ,
провівши попередній розгляд
адміністративної справи за касаційною
скаргою Львівська митниця Міндоходів ,
Міністерство доходів і зборів України
на постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2014р. у
справі за позовом ОСОБА_2 до
Міністерство доходів і зборів України ,
Львівська митниця Міндоходів про
визнання протиправним та скасування
наказу, зобов'язання до вчинення дій,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до
суду з позовом до Міністерство доходів
і зборів України , Львівська митниця
Міндоходів з вимогами про визнання
протиправним та скасування наказу,
зобов'язання до вчинення дій.

постанову Львівського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р.
позовні вимоги задоволено. Визнано
протиправним та скасовано наказ
Львівської митниці Державної митної
служби України №754-к від 19.07.2013 року
«Про звільнення ОСОБА_2» з посади
головного інспектора оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил
Львівської митниці; поновлено позивача
у Львівській митниці Міндоходів з
20.07.2013р., допущено постанову суду в
частині поновлення на роботі до
негайного виконання.

Ухвалою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2014р.
апеляційні скарги Міністерства
доходів і зборів України, Львівської
митниці Міндоходів залишено без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від
25.12.2013 р. у справі №813/6594/13-а залишено без
змін.

Задовольняючи позовні вимоги, суди
першої та апеляційної інстанцій
виходили з того, що відповідачем при
звільненні позивача не враховано його
переважне право на залишення на роботі
відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У касаційних скаргах представники
відповідачів, посилаючись на порушення
норм матеріального і процесуального
права, допущених судами, просять судові
рішення скасувати та відмовити у
позові. Касаційні скарги мотивовані
тим, що позивач був звільнений з роботи
за ч. 1 п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із
тим, що Постановою КМУ №229 від 20.03.2013 р.
«Про утворення територіальних органів
Міністерства доходів і зборів»
Львівську митницю реорганізовано
шляхом приєднання до Львівської
митниці Міндоходів та скорочення
чисельності і штату працівників з 1014 до
910 штатних одиниць. Кількість штатних
одиниць головних інспекторів
відповідного відділу скоротилась з 26 у
Львівській митниці до 19 у Львівській
митниці Міндоходів. За результатами
тестування у 2013 р. позивач показав
незадовільний результат, він
неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності.
Посилаються на те, що стаж роботи
позивача на відповідному підприємстві,
установі, організації становить не 17, а
5 років. Відтак, позивач не мав
переважного права на залишення на
роботі при скороченні.

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства
України, колегія суддів приходить до
висновку про відхилення касаційних
скарг з урахуванням наступного.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ОСОБА_2 проходив службу
у митних органах з 1996 року і на час
звільнення перебував на посаді
головного інспектора оперативного
відділу служби боротьби з контрабандою
та порушеннями митних правил
Львівської митниці.

Наказом голови комісії з проведення
реорганізації Львівської митниці №
754-к від 19.07.2013р. «Про звільнення ОСОБА_2»
звільнено позивача 19.07.2013р. із займаної
посади - головного інспектора
оперативного відділу служби боротьби з
контрабандою та порушеннями митних
правил Львівської митниці відповідно
до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Підставою для видання оскаржуваного
наказу було проведення реорганізації
та скорочення чисельності працівників
Львівської митниці відповідно до
наказу Міністерства доходів і зборів
України №80 від 26.04.2013р. «Про
затвердження чисельності працівників
територіальних органів Міндоходів» та
штатного розпису Львівської митниці
Міндоходів, затвердженого 07.05.2013р. і
введеного в дію наказом Львівської
митниці Міндоходів №1 від 08.05.2013р. «Про
введення в дію тимчасової
організаційної структури та
тимчасового штатного розпису
Львівської митниці Міндоходів на 2013
рік», про що позивач був попереджений
18.05.2013р.

Відповідно до Указу Президента України
«Про деякі заходи з оптимізації
системи центральних органів
виконавчої влади» № 726/2012 від 24.12.2012р.
утворено Міністерство доходів і зборів
України шляхом реорганізації
Державної митної служби України та
Державної податкової служби України.
Згідно з постанови Кабінету Міністрів
України «Про утворення територіальних
органів Міністерства доходів і зборів»
№ 229 від 24.03.2013 р. створено Львівську
митницю Міндоходів як територіальний
орган Міністерства доходів і зборів
України та реорганізовано Львівську
митницю Державної митної служби
України шляхом приєднання до
Львівської митниці Міндоходів.

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України
трудовий договір, укладений на
невизначений строк, а також строковий
трудовий договір до закінчення строку
його чинності можуть бути розірвані
власником або уповноваженим ним
органом лише у випадках, зокрема, змін в
організації виробництва і праці, в тому
числі ліквідації, реорганізації,
банкрутства або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників. При цьому, звільнення з
підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6
цієї статті, допускається, якщо
неможливо перевести працівника, за
його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму
Верховного суду України «Про практику
розгляду судами трудових спорів» № 9
від 06.11.1992р. передбачено, що розглядаючи
трудові спори, пов'язані зі звільненням
за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані
з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали
місце зміни в організації виробництва
і праці, зокрема, ліквідація,
реорганізація або перепрофілювання
підприємства, установи, організації,
скорочення чисельності або штату
працівників, чи додержано власником
або уповноваженим ним органом норм
законодавства, що регулюють
вивільнення працівника, які є докази
щодо змін в організації виробництва і
праці, про те, що працівник відмовився
від переведення на іншу роботу або що
власник або уповноважений ним орган не
мав можливості перевести працівника з
його згоди на іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації,
чи не користувався вивільнюваний
працівник переважним правом на
залишення на роботі та чи був
попереджений він за 2 місяці про
наступне вивільнення. При
реорганізації підприємства або при
його перепрофілюванні звільнення за п.
1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Відповідно до ст. 49-2 КЗпП
України про наступне вивільнення
працівників персонально попереджають
не пізніше ніж за два місяці. Одночасно
з попередженням про звільнення у
зв'язку із змінами в організації
виробництва і праці власник або
уповноважений ним орган пропонує
працівникові іншу роботу на тому ж
підприємстві, в установі, організації.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що про можливе
вивільнення відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП
України у зв'язку з реорганізацією та
скороченням чисельності працівників
Львівської митниці, позивач
повідомлений 18.05.2013р. Як вбачається з
Тимчасового штатного розпису на 2013 рік
Львівської митниці Міндоходів,
затвердженого 07.05.2013 р., в управлінні
боротьби з контрабандою та митними
правопорушеннями заплановано 19 посад
головного інспектора оперативно -
аналітичного відділу, що за
функціональними обов'язками та
посадовою інструкцією є аналогічною із
раніше займаною посадою позивача.

Судам не надано доказів того, що
позивачу пропонувалися вакантні
посади у Львівській митниці Міндоходів
та письмових доказів про відмову
позивача під особистий підпис від
запропонованих посад.

З урахуванням наведеного, суди
обґрунтовано дійшли висновку, що
посилання скаржників на те, що
зменшилась кількість відповідних
посад внаслідок реорганізації, не
заслуговує на увагу, враховуючи
відсутність доказів виконання
зазначених приписів закону.

Статтею 42 КЗпП України визначено, що
при скороченості штату працівників у
зв'язку зі змінами в організації
виробництва і праці переважне право на
залишення на роботі надається
працівникам з більш високою
кваліфікацією і продуктивністю праці.

Скаржник посилається на те, що за час
проходження служби в митних органах
позивач неодноразово притягувався до
дисциплінарної відповідальності, за
результатами роботи неодноразово був
позбавлений премій та надбавок. При
проходженні тестування, яке
відбувалося відповідно до наказу
Львівської митниці від 03.07.2013 р. № 66
«Про проведення перевірки знань» та
було спрямоване на визначення
кваліфікаційного рівня знань, позивач
показав незадовільний результат.

Зі змісту ст. 42 КЗпП України вбачається,
що переважне право на залишення на
роботі при рівних умовах
продуктивності праці і кваліфікації
виникає у більш кваліфікованих
працівників, які мають тривалий
безперервний стаж роботи на
відповідному підприємстві, установі,
організації та працівникам, в сім'ї
яких немає інших працівників з
самостійним заробітком.

Суд першої інстанції обґрунтовано
дійшов висновку про те, що
відповідачами не було враховано
переважне право позивача на залишення
на роботі.

Так, позивач тривалий час працює в
митних органах, підвищував свою
кваліфікацію, отримував нагороди.
Посилання скаржників про протилежне не
доведено суду у встановленому порядку
належними доказами. Зокрема, не надано
жодного підтвердження того, що особи,
які були прийняті на рівнозначні
посади мають вищу продуктивність праці
чи кваліфікацію. Притягнення позивача
до дисциплінарної відповідальності
обґрунтовано не було прийнято судом
першої інстанції до уваги, оскільки
згідно зі ст. 151 КЗпП України, якщо
протягом року з дня накладення
дисциплінарного стягнення працівника
не буде піддано новому дисциплінарному
стягненню, то він вважається таким, що
не мав дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів погоджується з
висновками судів попередніх інстанцій
про те, що Львівською митницею не було
виконано вимоги законодавства в
частині процедури звільнення
працівника.

Відповідно до постанови Пленуму
Верховного Суду України, викладених у
п.19 Постанови від 06.11.1992 року №9 «Про
практику розгляду судами трудових
спорів», при реорганізації
підприємства або при його
перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст.
40 КЗпП України може мати місце, якщо це
супроводжується скороченням
чисельності або штату працівників,
змінами у їх складі за посадами,
спеціальністю, кваліфікацією,
професіями. Працівник, який був
незаконно звільнений до реорганізації,
поновлюється на роботі в тому
підприємстві, де збереглося його
попереднє місце роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову. Відповідно
до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи
державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Доводи касаційних скарг висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 220-1 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд касаційної інстанції відхиляє
касаційну скаргу і залишає рішення без
змін, якщо відсутні підстави для
скасування судового рішення.

Суди першої та апеляційної інстанцій
повно і всебічно встановили обставини
справи, дали їм належну юридичну
оцінку, правильно застосували норми
матеріального і процесуального права,
тому відсутні підстави для скасування
або зміни прийнятих ними рішень.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 230, 231 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

У Х В А Л И В:

Касаційні скарги Львівська митниця
Міндоходів , Міністерство доходів і
зборів України відхилити, а постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 25.12.2013р. та
ухвалу Львівського апеляційного
адміністративного суду від 26.03.2014р.
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає, крім випадків, встановлених
статтями 235-237 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Суддя-доповідач
Кочан В.М.

судді

Винокуров К.С.

Юрченко В.В.