Справа № 2а-337/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року Справа №
47479/11/9104Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в місті Львові апеляційні
скарги виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного житлового будинку
«Злагода 2006» на постанову
Івано-Франківського міського суду
Івано-Франківської області від 21 січня
2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради про
визнання нечинним рішення та
зобов'язання вчинення певних дій,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 28.07.2010 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради, в
якому просила визнати нечинним п.1.6
рішення №191 від 14.04.2010 року в частині
зобов'язання розробити містобудівне
обґрунтування для проведення
реконструкції власної квартири, а
також зобов'язати прийняти рішення про
надання дозволу на переобладнання
власної квартири АДРЕСА_1 з
встановленням санвузла та зміщенням
зовнішньої стіни кімнати 2 квартири на
несучу цегляну стіну між коридором та
житловою кімнатою квартири АДРЕСА_2.

В позовній заяві зазначила, що в ході
проведення ремонтних робіт, в 2009 році, в
одній із зовнішніх дерев'яних стін
квартири ремонтники знайшли цілий
арсенал (склад) боєприпасів, які
знешкоджували працівники МНС.
Враховуючи вказівки працівників МНС
позивачка змушена була розібрали і
іншу дерев'яну стіну, суміжну з
тупіковою частиною горища (де також
була велика ніша), яка знаходилась на
перекритті над кімнатою 1 квартири
АДРЕСА_2, що розташована поверхом нижче,
та беручи до уваги рекомендації Івано-
Франківського філіалу «НДІ
Проектреконструкція» перенесли її на
несучу стіну квартири АДРЕСА_2, і
вимурували її із піногазоблоків.

Згідно вимог ст.100 ЖК України, позивачка
звернулася до виконкому
Івано-Франківської міської ради з
метою отримання дозволу на
переобладнання та перепланування
власної квартири та подальшого
оформлення документації в
Івано-Франківському ОБТІ. Однак,
відповідач своїм рішенням від 14.04.2010
року не надав згаданий вище дозвіл, а
зобов"язав позивачку розробити
містобудівне обгрунтування для
проведення реконструкції власної
квартири. На переконання позивачки
таке рішення відповідача є незаконним,
оскільки відповідно до вимог ст.1
Закону України «Про планування і
забудову територій» та п.2 Постанови
КМУ «Про затвердження порядку надання
вихідних даних для проектування
об"єктів містобудування» від 20.05.2009
року, містобудівне обгрунтування
необхідно розробляти тоді, коли
передбачається виконання комплексу
робіт, пов"язаних із створенням об"єкту
архітектури на окремій земельній
ділянці. В той же час переобладнання
квартири позивачки не впливає на
зовнішній архітектурний вигляд
будинку, сама квартира розташована
всередині будинку, а не на окремій
земельній ділянці, а тому містобудівне
обгрунтування в даному випадку не
потрібно.

Постановою Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 21 січня 2011 року позов
задоволено. Визнано нечинним п.1.6
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №191
від 14.04.2010 року в частині зобов'язання
ОСОБА_1 розробити містобудівне
обґрунтування для проведення
реконструкції власної квартири.
Зобов'язано виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради
прийняти рішення про надання дозволу
ОСОБА_1 на переобладнання власної
квартири АДРЕСА_1 з встановленням
санвузла та зміщенням зовнішньої стіни
кімнати 2 квартири на несучу цегляну
стіну між коридором та житловою
кімнатою квартири АДРЕСА_2.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції виконавчий комітет
Івано-Франківської міської ради,
Об'єднання співвласників
багатоквартирного житлового будинку
«Злагода 2006» оскаржили його в
апеляційному порядку. В апеляційних
скаргах просять рішення суду першої
інстанції скасувати і прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити.

Виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради не погоджується із
позицією суду першої інстанції, вважає,
що суд при дослідженні матеріалів
справи та винесенні вищевказаного
рішення не врахував наступних обставин
справи, чим допустив порушення норм
процесуального та матеріального права.

Судом першої інстанції не взято до
уваги та не надано належної правової
оцінки тому, що

згідно пп.9, 10 п. «а» ст. 31 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
до відання виконавчих органів міських
рад належать повноваження щодо
надання відповідно до закону
містобудівних умов, обмежень,
проведення громадського обговорення
містобудівної документації, відтак
виконавчий комітет Івано-Франківської
міської ради прийняв цілком законне та
обґрунтоване рішення від 14.04.2010 року
№191, яким надав ОСОБА_1 дозвіл на
розробку містобудівного обґрунтування
для проведення реконструкції квартири
АДРЕСА_1.

Крім того, квартира АДРЕСА_1 не об'єктом
житлового фонду Івано-Франківської
міської ради, оскільки, згідно договору
купівлі- продажу від 15.09.2003 року
належить на праві приватної власності
ОСОБА_1, а тому норми ч. 1 ст. 100 Житлового
кодексу України не поширюється на
осіб, яким належить на праві приватної
власності відповідне житлове
приміщення.

З вищевикладеного є очевидним, що судом
першої інстанції норми ст. 100 ЖК
України, застосувались помилково та
без належного дослідженням доказів,
які наявні в матеріалах справи, що в
свою чергу призвело до винесення
незаконного рішення.

Відповідач також вважає, що судом
першої інстанції порушено вимоги ч. 2
ст. 53 КАС України щодо залучення в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору -
власника квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2,
права та законні інтереси, якої
порушено при переобладнанні.

Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Злагода-2006», яке є балансоутримувачем
житлового будинку АДРЕСА_1, яке не було
залучено до участі у даній справі
вважає незаконним ухвалене рішення
так, як об»єднання не давало згоду на
перепланування, а в враховуючи те, що
квартира позивачки є мансардною, тобто
зовнішна стіна кімнати №2 її квартири
(яку дозволено змістити оскаржені
рішенням), межувала із горищем, то
зміщення зовнішньої стіни її квартири
на несучу стіну нижчестоячої квартири,
яка не є мансардною, передбачає
фактично приєднання до квартири
позивачки частини горища загального
користування та перекриває доступ до
димарів.

Відповідно до ст.382 Цивільного кодексу
України, власникам квартир у
багатоквартирному будинку належать на
праві спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку,
обладнання, а також будівлі і споруди,
призначені для забезпечення потреб
усіх власників квартир.

Позивачкою також вчинене грубе
порушення ч.1.ст.29 Закону України «Про
планування і забудову території»:
внаслідок самовільно здійсненої
реконструкції горища спільного
користування ОСОБА_1 вчинила
самозахоплення даного горища 20 м.кв. (з
лівої частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1)
та 6 м.кв. (з правої частини квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_1), чим обмежила права та
інтереси членів ОСББ «Злагода-2006» і
порушила право власності інших жильців
будинку, що суперечить ч.4 ст.376
Цивільного кодексу України.

Будинку АДРЕСА_3 понад 100 років і
являється пам'яткою культурної
спадщини і будівельні роботи з
застосуванням великої кількості
бетону виконані без жодних погоджень
та дозволів: з органами містобудування
та архітектури, охорони культурної
спадщини, санітарно-епідеміологічними
органами, що призвело до виникнення
тріщин в стелі та стінах квартир
АДРЕСА_4

Посилання позивачки на вимушене
розібрання стін по рекомендації МНС є
неправдиві, так, як всі стіни квартири
АДРЕСА_1 ОСОБА_1 були власницею
розібрані до приїзду МНС. Боєприпаси
було знайдено в кімнаті 1 і жодної
потреби розбирати стіни в кімнаті 2 не
було, тим більше переносити її на
несучу стіну тому, що ОСОБА_1 було
відомо, що боєприпаси в ній відсутні,
так, як в 2004 році вона встановила саме в
цій стіні самовільно двері, за що
понесла адміністративне покарання.
Цими діями ОСОБА_1 намагається
узаконити самозахоплену частину
горища спільного користування.

Звертає увагу апеляційної інстанції
також на те, що при самовільному
переплануванні позивачка підняла
висоту власної квартири АДРЕСА_1,
внаслідок чого перекрила перехід з
лівої частини горища на праву частину
горища ОСББ «Злагода 2006», який
функціонував 100 років. Внаслідок чого:
позбавила членів ОСББ «Злагода2006»
догляду за трьома димоходами; контролю
та догляду за дахом та пожежної
безпеки з правої частини квартири
АДРЕСА_1 на горищі спільного
користування;

Оренда горищного приміщення була
скасована рішеннями
Івано-Франківського міського суду від
27 червня 2006 року та Апеляційного суду
Івано-Франківської області від 6
вересня 2006 року, так як ОСОБА_1
підробила документи на оренду горища
спільного користування. Зібравши
підписи мешканців будинку №3 на
покращення санітарних умов квартири
АДРЕСА_1 і ці підписи під ксерокс
використала, як згоду на оренду.

Сторони в судове засідання не прибули,
про дату, час і місце апеляційного
розгляду були повідомлені належним
чином, тому колегія суддів, у
відповідності до ст.197 КАС України,
вважає за можливе розглядати справу в
порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
дослідивши наявні в справі матеріали
та доводи апеляційної скарги у їх
сукупності, на основі наявних у справі
доказів, колегія суддів приходить до
переконання, що подану апеляційну
скаргу слід задовольнити частково з
таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено,
відповідно до договору купівлі-продажу
від 15.09.2003 року, посвідченого державним
нотаріусом Першої Івано-Франківської
державної нотаріальної контори
Антонюк JI.I., позивачка ОСОБА_1 являється
власником квартири АДРЕСА_1 .

В 2009 році працівниками МНС України в
Івано- Франківській області було
вилучено та знищено вибухонебезпечні
предмети та набої до стрілецької зброї
з стіни житлової квартири АДРЕСА_1, у
зв"язку з чим було демонтовано
дерев'яну стіну, суміжну з тупіковою
частиною горища квартири позивачки. В
подальшому з метою проведення
реконструкції власної квартири
позивачка звернулась до
Івано-Франківського філіалу «НДІ
Проектреконструкція з метою отримання
відповідного висновку (а.с.8, 9, 37-41).

Відповідно до висновку технічного
стану існуючого горищного перекриття і
впливу на нього
перепланувально-опоряджувальних робіт
квартири АДРЕСА_1, зробленого
Івано-Франківським філіалом «НДІ
Проектреконструкція», перепланування
квартири АДРЕСА_1 і опоряджувальні
роботи не вплинуть на існуючий стан
горищного перекриття, при умові
виконання додаткових робіт, зокрема,
зміщення зовнішньої стіни загальної
кімнати 2 (згідно проектної
документації), що межує з горищем і, яка
розміщена на перекритті, на несучу
цегляну стіну між коридором і житловою
кімнатою квартири АДРЕСА_2 метою
запобігання додаткового навантаження
і подальшої деформації існуючого
перекриття, а також доведення площі
даної загальної кімнати, як для
двокімнатної кв.АДРЕСА_1 до вимог п.2.24
ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки»(а.с.17).

Згідно довідки Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю в
Івано- Франківській області №7/901-20 від
18.10.2010 року, реконструкція
квартириАДРЕСА_1 з влаштуванням
санвузла на вул.Лєрмонтова, 13 не
призвела до зміни зовнішнього
архітектурного вигляду будинку, не
призвела до зміни конструкції даху та
не порушила інших архітектурних норм,
що підтверджується висновком, наданим
Івано-Франківським філіалом «НДІ
Проектреконструкція» (а.с.34).

Відповідно до ст.100 ЖК України,
переобладнання та перепланування
житлового приміщення допускається з
дозволу виконавчого комітету місцевої
Ради народних депутатів.

Звернувшись з заявою до виконкому
Івано-Франківської міської ради про
отримання дозволу на переобладнання та
перепланування власної квартири,
відповідач своїм рішенням від 14.04.20110
року №191 зобов"язав позивачку
розробити містобудівне обгрунтування
для проведення реконструкції квартири
(а.с.ЗЗ).

Задовольняючи позовні вимоги щодо
визнання нечинним п.1.6 рішення
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №191
від 14.04.2010 року в частині зобов'язання
ОСОБА_1 розробити містобудівне
обґрунтування для проведення
реконструкції власної квартири, суд
першої інстанції виходив з того, що
розроблення такої не передбачено для
даної квартири ( нема потреби у
відведенні земельної ділянки).

Колегія суддів погоджується з таким
висновком суду першої інстанції,
позаяк він відповідає правильно
встановленим обставинам справи та
нормам права.

Так, відповідно до вимог ст. 1 Закону
України «Про планування і забудову
територій», містобудівне
обґрунтування - вид містобудівної
документації, в якому відповідно до
державних будівельних та інших норм,
стандартів і правил, положень
містобудівної документації
визначаються містобудівні умови і
обмеження забудови земельної ділянки
(об'єкта будівництва), обов'язкові для
врахування при відведенні земельної
ділянки та/або проектуванні цього
об'єкта.

Оскільки розроблення містобудівного
обгрунтування є обов"язковим при
спорудженні об"єкта будівництва на
відведеній земельній ділянці, а в
даному ж випадку, мова іде про
переобладнання квартири позивачки, яке
не призвело до зміни зовнішнього
архітектурного вигляду будинку, до
зміни конструкції даху та не порушує
інших архітектурних норм, ( висновок
Івано-Франківського філіалу «НДІ
Проектреконструкція»), то зобов'язання
відповідача розробити позивачем
містобудівне обгрунтування з метою
переобладнання власного житлового
приміщення квартири АДРЕСА_1, яке уже
переобладнане є неправомірним і п.1.6
рішення виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради №191
від 14.04.2010 року скасовано обґрунтовано.

Посилання відповідача в апеляційній
скарзі на помилкове застосування
судом першої інстанції норми ст. 100 ЖК
України, не заслуговують на увагу, так
як надання такого дозволу на
переобладнання власника квартири
передбачено ст.152 ЖК України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що позивачка з вимогою - дати
дозвіл на розроблення містобудівного
обґрунтування для переобладнання
квартири - не зверталася, а тому
виконкому слід було прийняти рішення
по суті її звернення ( саме звернення
позивачки в матеріалах справи
відсутнє, а лише покликання на нього).

Разом з тим, при розгляді цієї справи
суд першої інстанції зобов'язав
відповідача прийняти рішення про
надання дозволу ОСОБА_1 на
переобладнання власної квартири
АДРЕСА_1 з встановленням санвузла та
зміщенням зовнішньої стіни кімнати 2
квартири на несучу цегляну стіну між
коридором та житловою кімнатою
квартири АДРЕСА_2.

Колегія суддів вважає вказаний вище
висновок помилковим, так як він,
по-перше зовсім не мотивований , а
по-друге не відповідає нормам чинного
законодавства.

Як видно з матеріалів справи,
перепланування квартири позивачки
АДРЕСА_1 полягало у встановленні
санвузла та зміщення зовнішньої стіни
кімнати 2 квартири на несучу цегляну
стіну між коридором та житловою
кімнатою квартири АДРЕСА_2, яка не є
мансардною і є фактично приєднання до
квартири позивачки частини горища
загального користування (
співвласниками якого є власники ОСББ
«Злагода-2006», перекриває доступ до
частини горища та димарів.

Тому , колегія суддів погоджується з
доводами апелянтів, що переобладнання
позивачкою своєї квартири вплинуло на
права Об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку
«Злагода-2006», яке є балансоутримувачем
житлового будинку АДРЕСА_1, яке повинно
було бути залучено до участі у даній
справі, так як ОСББ «Злагода-2006» та її
співвласники для такого
перепланування повинні були давати
згоду.

Рішеннням Конституційного суду
України від 02.03.2004 року щодо права
співвласників на допоміжні приміщення
багатоквартирних будинків вказано, що
допоміжні приміщення, зокрема, горища
передаються безоплатно у спільну
власність громадян одночасно з
приватизацією ними кварті (кімнат у
квартирах) багатоквартирних будинків.

Питання щодо згоди співвласників
допоміжних приміщень на надбудову
поверхів, улаштування мансард у
багатоквартирних будинках, вчинення
інших дій стосовно допоміжних
приміщень (оренда тощо) вирішується
відповідно до законів України, які
визначають правовий режим власності.

Відповідно до ст.382 Цивільного кодексу
України, власникам квартир у
багатоквартирному будинку належать на
праві спільної сумісної власності
приміщення загального користування,
опорні конструкції будинку, обладнання
, а також будівлі і споруди, призначені
для забезпечення потреб усіх власників
квартир.

Частиною. 2 ст. 383 ЦК України
передбачено, що власник квартири може
на свій розсуд здійснювати ремонт і
зміни у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, - за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до Закону України «Про
планування і забудову території» для
отримання дозволу на виконання
будівельних робіт необхідно
представити документ, що посвідчує
право власності на будинок (споруду),
або письмову згоду власника на
проведення робіт щодо реконструкції,
реставрації або капітального ремонту
об'єкта містобудування.

Оскільки висновком технічного стану
існуючого горищної перекриття і впливу
на нього
перепланувально-опоряджувальних робіт
Івано-Франківського філіалу НДІ
«Проектреконструкція» передбачено
перепланування квартири позивачки з
приєднанням до неї частини горища
загального користування, то набуття
нею права на отримання дозволу на
виконання будівельних робіт повинна
була бути згода ОСББ «Злагода 2006» та
власників квартир.

Дозвіл на перепланування (
переобладнання ) квартир, що
знаходяться у приватній власності
надає згідно ст.152 ЖК України
міськвиконком з дотримання вказаних
вище норм.

Як видно з матеріалів справи, така
згода позивачкою не була отримана, а
тому підстав для задоволення позову в
частині зобов'язання виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради прийняти рішення про надання
дозволу позивачці на переобладнання
власної квартири з встановленням
санвузла та зміщенням зовнішньої стіни
кімнати 2 квартири на несучу цегляну
стіну між коридором та житловою
кімнатою квартири АДРЕСА_2 слід було
відмовити , відтак постанову в цій
частині належить скасувати і прийняти
нову постанову, якою в задоволенні
позовних вимог в цій частині відмовити.

Відповідно до п.1,4 ст.202 КАС України
підставою для скасування постанови
суду першої інстанції та ухвалення
нового рішення є: неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи та порушення норм матеріального
і процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів приходить до висновку про
неповне з'ясування судом обставин, що
мають значення для справи, що призвело
до неправильного вирішення справи,
висновки суду першої інстанції не
відповідають обставинам справи, доводи
апеляційної скарги висновки суду
частково спростовують, а тому така
підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198 п.3, 202 п.1, 4, 205
ч.2, 207, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги виконавчого
комітету Івано-Франківської міської
ради, Об'єднання співвласників
багатоквартирного житлового будинку
«Злагода 2006» задовольнити частково.

Постанову Івано-Франківського
міського суду Івано-Франківської
області від 21 січня 2011 року у справі
№2а-337/11 в частині зобов'язання
виконавчого комітету
Івано-Франківської міської ради
прийняти рішення про надання дозволу
ОСОБА_1 на переобладнання власної
квартири АДРЕСА_1 з встановленням
санвузла та зміщенням зовнішньої стіни
кімнати 2 квартири на несучу цегляну
стіну між коридором та житловою
кімнатою квартири АДРЕСА_2 скасувати і
прийняти нову постанову, якою в
задоволенні позовних вимог в цій
частині відмовити.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі.

На постановуу може бути подано
касаційну скаргу безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

М.П. Кушнерик