Справа № 1618/2а-8633/11
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/7219/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

розглянувши в касаційній інстанції в
порядку письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_4 до Головного управління
Пенсійного фонду України в Полтавській
області (далі - ГУПФ), Головного
управління Міністерства Внутрішніх
Справ України в Полтавській області
(далі - ГУМВС) про перерахунок пенсії, за
касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня
2012 року, -

встановив:

У жовтні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з позовом, у якому просив:

- визнати неправомірними дії ГУПФ щодо
призначення пенсії в частині
визначення її розміру;

- зобов'язати ГУПФ обчислити у пенсію з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, військовим
(спеціальним) званням, процентну
надбавку за вислугу років, щомісячні
додаткові види грошового забезпечення
(надбавки, доплати, підвищення) та
премії в розмірах, встановлених
законодавством відповідно до частини 3
статті 43 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», у редакції Закону від 04.04.2006, з
часу її призначення - 01.10.2010;

- зобов'язати ГУПФ перерахувати та
виплатити суму недоплаченої пенсії,
виходячи з розміру грошового
забезпечення за останньою штатною
посадою перед звільненням, враховуючи
відповідні оклади за посадою,
військовим спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії в розмірах,
установлених законодавством
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», у редакції
Закону від 04.04.2006, з часу її призначення
- 01.10.2010.

В обґрунтування позовних вимог
вказував, що 30.09.2010 його звільнено з
військової служби в органах МВС
України. Призначаючи йому пенсію, ГУПФ
в порушення вимог частини 3 статті 43
Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб», чинної на час її призначення, у
суму грошового забезпечення, з якою
обчислювався розмір його пенсії, не
врахувало всі складові грошового
забезпечення, яке він отримував на час
звільнення за останньою штатною
посадою. Вважав, що такими діями
порушені його законні права.

Постановою Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 2 грудня
2011 року позов задоволено частково.
Визнано неправомірними дії ГУПФ щодо
призначення ОСОБА_4 пенсії в частині
визначення розміру пенсії. Зобов'язано
ГУПФ обчислити, перерахувати та
виплатити ОСОБА_4 пенсію, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах
встановлених законодавством
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», у редакції
Закону від 04.04.2006, починаючи з 06.04.2011.

Постановою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року постанову суду першої інстанцій
скасовано в частині визнання
неправомірними дій УПФ та зобов'язання
відповідача обчислити, перерахувати та
виплатити ОСОБА_4 пенсію, виходячи з
розміру грошового забезпечення за
останньою штатною посадою перед
звільненням, враховуючи відповідні
оклади за посадою, спеціальним званням,
процентну надбавку за вислугу років,
щомісячні додаткові види грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення) та премії у розмірах
встановлених законодавством
відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб», у редакції
Закону від 04.04.2006, починаючи з 06.04.2011. В
цій частині прийнято нову постанову
про відмову у задоволенні позову. В
іншій частині постанову суду першої
інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить Вищий адміністративний суд
України скасувати постанову
апеляційної інстанції та залишити в
силі постанову суду першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу ГУПФ,
посилаючись на законність судового
рішення, просить залишити його без
змін.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судом норм матеріального
та процесуального права і правової
оцінки обставин у справі у межах,
визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
такого.

Встановлено, що 30.09.2010 позивача
звільнено з військової служби в
органах МВС України.

З 01.10.2010 ОСОБА_4 ГУПФ призначено пенсію
відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №
393 «Про порядок обчислення вислуги
років, призначення та виплати пенсій і
грошової допомоги особам офіцерського
складу, прапорщикам, мічманам,
військовослужбовцям надстрокової
служби та військової служби за
контрактом, особам начальницького і
рядового складу органів внутрішніх
справ та членам їхніх сімей», де
передбачено, що пенсії обчислюються з
таких видів грошового забезпечення:
відповідних окладів за посадою,
військовим (спеціальним) званням (для
осіб рядового і начальницького складу
органів і підрозділів цивільного
захисту щомісячної надбавки за
спеціальне звання) та відсоткової
надбавки за вислугу років у розмірах,
установлених за останньою штатною
посадою, займаною перед звільненням,
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення (надбавки, доплати,
підвищення, крім щомісячних надбавок
(доплат), установлених особам, які мають
право на пенсію за вислугу років згідно
із законодавством і залишені за їх
згодою та в інтересах справи на службі)
та премії. Розмір щомісячних
додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається за
24 останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням. Середня сума
щомісячних додаткових видів грошового
забезпечення та премії визначається
шляхом ділення на 24 загальної суми цих
видів грошового забезпечення за 24
останні календарні місяці служби
підряд перед звільненням.

Відповідно до частини 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (в редакції
Закону від 04.04.2006) пенсії особам
офіцерського складу, прапорщикам і
мічманам, військовослужбовцям
надстрокової служби та військової
служби за контрактом, особам, які мають
право на пенсію за цим Законом, та
членам їх сімей обчислюються з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням,
враховуючи відповідні оклади за
посадою, військовим (спеціальним)
званням, процентну надбавку за вислугу
років, щомісячні додаткові види
грошового забезпечення (надбавки,
доплати, підвищення) та премії в
розмірах, установлених законодавством.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2008 рік та про внесення змін
до деяких законодавчих актів України»
від 28.12.2007 у частині 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» слова «за
останньою штатною посадою перед
звільненням» виключено та доповнено
словами «та у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України».

Рішенням Конституційного Суду України
від 22.05.2008 № 10-рп/2008 зміни, внесені до
частини 3 статті 43 Закону України «Про
пенсійне забезпечення осіб, звільнених
з військової служби, та деяких інших
осіб» визнано такими, що не
відповідають Конституції України,
тобто є неконституційними.

Таким чином, частина 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
від 28.12.2007, втратила чинність з дня
ухвалення Рішення Конституційного
Суду України від 22.05.2008 №10-рп/2008, а тому
на час призначення пенсії позивачу
(01.10.2010) діяла частина 3 статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» в редакції Закону
від 04.04.2006, відповідно до якої пенсійне
забезпечення військовослужбовців має
здійснюватися виходячи з розміру
грошового забезпечення за останньою
штатною посадою перед звільненням.

За таких обставин обчислення ОСОБА_4
пенсії з грошового забезпечення з
урахуванням щомісячних додаткових
видів грошового забезпечення та премій
за 24 останні календарні місяці перед
звільненням не відповідало вимогам
чинного на час призначення пенсії
ОСОБА_4 законодавства України.

Крім того, слід зазначити, що Законом
України «Про внесення змін до Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2011 рік» №3491-6 від 14.06.2011 прикінцеві
положення доповнено пунктом 4 таким
змістом: «Установити, що у 2011 році норми
і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону
України «Про статус і соціальний
захист громадян, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи»
(Відомості Верховної Ради України, 1992
р., N 13, ст. 178 з наступними змінами),
статті 6 Закону України «Про соціальний
захист дітей війни» (Відомості
Верховної Ради України, 2005 р., N 4, ст. 94 з
наступними змінами), статей 14, 22, 37 та
частини третьої статті 43 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» (Відомості
Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з
наступними змінами) застосовуються у
порядку та розмірах, встановлених
Кабінетом Міністрів України виходячи з
наявного фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік».

На виконання Закону України «Про
внесення змін до Закону України «Про
Державний бюджет України на 2011 рік»
№3491-6 від 14.06.2011 Кабінетом Міністрів
України прийнято постанову «Про
встановлення деяких розмірів виплат,
що фінансуються за рахунок коштів
державного бюджету» №745 від 06.07.2011, яка
набрала чинності 23.07.2011.

Таким чином, колегія суддів вважає, що
суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що ГУПФ при
призначенні пенсії ОСОБА_4 повинно було
керуватися статтею 43 Закону України
«Про пенсійне забезпечення осіб,
звільнених з військової служби, та
деяких інших осіб», у редакції Закону
від 04.04.2006.

Аналогічний висновок щодо
застосування вищезазначених норм
матеріального права міститься у
постановах Верховного Суду України №
21-445а12, № 21-463а13.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що скасувавши рішення
місцевого суду, апеляційний суд
допустив порушення норм матеріального
та процесуального права, які призвели
до постановлення незаконного судового
рішення.

У відповідності із статтею 226 КАС
України суд касаційної інстанції
скасовує судове рішення суду
апеляційної інстанції та залишає в
силі рішення суду першої інстанції, яке
ухвалено відповідно до закону і
скасоване або змінене помилково.

Керуючись ст. ст. 220, 222, 223, 226, 230, 231 КАС
України, суд, -

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
адміністративного суду від 12 квітня 2012
року - скасувати, залишивши в силі
постанову Лубенського міськрайонного
суду Полтавської області від 2 грудня
2011 року.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: