Справа № 754/11154/14-а
Суддя: Лісовська О. В.
Дата ухвалення: 2014-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/554/14
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2014 року Деснянський районний суд м.
Києва в складі:

головуючого - судді - ЛІСОВСЬКОЇ О.В.

за участю секретаря - Макас Л.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Києві справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києві про
визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з
адміністративним позовом до
відповідача про визнання дій
протиправними та зобов"язання вчинити
певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що
він працював трактористом з 07.09.1974 року
по 03.11.1976 рік, з 08.12.1977 року по 01.06.1994 рік;
з 01.06.1994 року по 09.07.1997 рік на посаді
звільненого бригадира з 06.05.1982 року по
18.05.1990 рік. 06.11.2012 року він звернувся до
відповідача із заявою при призначення
пенсії за вислугою років, а також надав
всі необхідні документи. Але на дану
заяву ним було отримано відмову у
призначенні пенсії, у зв"язку з тим, що в
наданих документах відсутні
підтвердження його роботи на посаді
тракториста-машиніста безпосередньо
зайнятого у виробництві
сільськогосподарської продукції.
Після відмови позивач звернувся до
суду із заявою про встановлення факту
підтвердження його роботи на посаді
тракториста-машиніста у радгоспі імені
Кірова. Рішенням Деснянського
районного суду м. Києва від 11.07.2013 року
заяву було задоволено. 06.08.2013 року
позивач повторно звернувся до
відповідача із заявою про призначення
пенсії, але у листі відповідачем було
вказано про те, що у рішенні не
зазначено, що він був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції, а тому у призначенні пенсії
було відмовлено. На підставі
викладеного позивач вимушений
звернутися до суду з даним позовом, в
якому просить суд визнати дії
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва щодо
відмови йому у призначенні пенсії за
вислугою років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення";
зобов'язати відповідача призначити
йому пенсію за вислугою років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" з моменту
звернення - з 06 серпня 2013 року;
зобов"язати відповідача при обчисленні
стажу роботи за вислугою років
позивачу зарахувати роботу у радгоспі
імені Кірова, в подальшому
реорганізованому у КСП "Нова Україна"
на посаді причіплювача з 07.09.1974 року по
03.11.1975 року включно та на посаді
тракториста-машиніста з 08.12.1977 року по
01.06.1994 року включно та з 01.06.1994 року по
09.07.1997 року включно.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
повністю підтримав позовні вимоги,
просив їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача - Управління
Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києва - в
судовому засіданні позовні вимоги не
визнала. Пояснила, що позивачу було
відмовлено в призначенні пенсії,
оскільки в судовому рішення не вказано
про те, що позивач був зайнятий у
виробництві сільськогосподарської
продукції. На підставі викладеного
просила в задоволенні позову відмовити
повністю.

Вислухавши пояснення позивача,
представника відповідача, вивчивши
письмові матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Стаття 46 Конституції України
передбачає, що громадяни мають право на
соціальний захист, що включає право на
забезпечення їх у разі повної,
часткової або тимчасової втрати
працездатності, втрати годувальника,
безробіття з незалежних від них
обставин, а також у старості та в інших
випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок по доказуванню
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

З огляду на положення наведеної
процесуальної норми, виходячи із суті
позовних вимог, під час розгляду даної
справи стороні відповідача необхідно
довести правомірність своїх дій та
бездіяльності.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період часу з 07.09.1974 року по 03.11.1976 рік,
з 08.12.1977 року по 01.06.1994 рік; з 01.06.1994 року
по 09.07.1997 рік позивач працював
трактористом, а в період з 06.05.1982 року по
18.05.1990 рік на посаді звільненого
бригадира, що підтверджується
відповідними письмовими документами.

В листопаді 2012 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва із заявою про призначення йому
пенсії за віком на підставі ст. 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення",
при цьому позивач надав всі необхідні
документи.

Але листом відповідач відмовив йому у
призначенні пільгової пенсії з тих
підстав, що в наданих документах
відсутні підтвердження роботи
позивача на посаді
тракториста-машиніста безпосередньо
зайнятого у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Після отримання відмови позивач
звернувся до суду з заявою про
встановлення факту. Рішенням
Деснянського районного суду м. Києва
від 11.07.2013 року встановлено факт роботи
позивача у радгоспі імені Кірова, в
подальшому реорганізованому у КСП
"Нова Україна" на посаді причіплювача з
07.09.1974 року по 03.11.1975 рік, на посаді
тракториста-машиніста з 08.12.1977 року по
01.06.1994 рік та з 01.06.1994 року по 09.07.1997 рік.

Дане рішення суду не
оскаржувалось та набрало законної
сили.

З даним рішенням та іншими
документами 06.08.2013 року позивач знову
звернувся до Управління з заявою про
призначення йому пенсії, але листом
відповідача йому було відмовлено,
оскільки судом в рішенні не вказано про
те, що він був зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Позивач вважає таку відмову
незаконною, оскільки ним були надані
всі необхідні документи для
підтвердження трудового стажу, а тому
підстав для відмови немає.

Відповідно до аб. 2 ч. 16
Прикінцевих положень Закону України
"Про пенсійне забезпечення" при
визначенні права на пенсію на
пільгових умовах окремим категоріям
працівників сільського господарства
пільговий стаж як до, так і після 01.01.2004
року, обчислюється по нормах Закону
"Про пенсійне забезпечення" і Постанови
Кабінету Міністрів України від 12.08.1993
року № 637 - за даними трудової книжки і,
у разі потреби, уточнюючої довідки.

Питання пільгового пенсійного
забезпечення окремих категорій
працівників сільського господарства
врегульоване ст.. 13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення". Так, відповідно
до п. "в" цієї статті право на пенсію за
віком на пільгових умовах незалежно
від місця останньої роботи мають
трактористи-машиністи, безпосередньо
зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства, - чоловіки після
досягнення 55 років і при страховому
стажі роботи не менше 25 років; з них не
менше 20 років на зазначеній роботі.

Порядок призначення пенсій на
пільгових умовах
трактористам-машиністам, які
безпосередньо зайняті у виробництві
сільськогосподарської продукції в
колгоспах, радгоспах і на інших
підприємствах сільського
господарства, роз"яснений у листі
Міністерства соціального забезпечення
України від 20.01.1992 року.

До трактористів-машиністів,
безпосередньо зайнятих у виробництві
сільськогосподарської продукції,
відносяться працівники, які оформлені
на роботу трактористами-машиністами,
постійно зайняті на тракторах і інших
самохідних сільськогосподарських
машинах упродовж повного сезону
сільськогосподарських робіт в
рослинництві і тваринництві.
Трактористам-машиністам, які
відпрацювали повний польовий період на
тракторах і інших самохідних
сільськогосподарських машинах, увесь
рік роботи зараховується в стаж, який
надає право на пільгове пенсійне
забезпечення, і у тому випадку, якщо в
між польовий або міжсезонний період
вони виконували інші роботи на
стаціонарних і причіпних установках і
агрегатах, по ремонту
сільськогосподарської техніки, на
тваринницькій фермі і т.д.

До підприємств сільського
господарства відносяться
підприємства, які виробляють продукції
рослинництва і тваринництва . Таким
чином, трактористи-машиністи, які
працюють, наприклад, на цегляних,
консервних заводах колгоспів або
радгоспів, права на цю пенсію не мають,
оскільки безпосередньо не зайняті у
виробництві сільськогосподарської
продукції.

Єдина назва професії
"тракторист-машиніст" введено у 1961 році
і включає такі професії: бульдозерист;
бульдозерист-скреперист; грейдерист;
комбайнер; машиніст дощувальної
установки, змонтованої на базі
трактора; машиніст скрепера,
скреперист; машиніст чаєзбиральної
машини; машиніст екскаватора;
машиніст-водій льонозбиральної машини,
широкозахвачуючої сінокосарки,
механік-комбайнер, тракторист,
тракторист-бульдозерист.

Як вбачається з листа
відповідача, причиною відмови в
призначенні позивачу пенсії є
відсутність у судовому рішенні
посилання на те, що позивач був
зайнятий у виробництві
сільськогосподарської продукції.

Але ж під час розгляду справи було
встановлено, що позивач працював
трактористом у радгоспі ім.. Кірова в
період з 07.09.1974 року по 03.11.1976 рік, з
08.12.1977 року по 01.06.1994 рік, з 01.06.1994 року по
09.07.1997 рік, в період з 06.05.1982 року по
18.05.1990 рік на посаді звільненого
бригадир. На той час всі радгоспи
займалися тільки виробництвом
продукції по вирощуванню рослин і
тварин. Трактористи обробляли поля, а
також були задіяні у виробництві
сільськогосподарської продукції, а
саме на фермах і т.д., що
підтверджується відповідними
письмовими доказами.

Виходячи з вищенаведених норм діючого
законодавства, у позивача достатньо
підстав для призначення йому пенсії на
пільгових умовах, що підтверджується,
крім інших документів, і рішенням суду
від 11.07.2013 року про встановлення факту.

Враховуючи вищевикладене та
вимоги діючого законодавства, суд
вважає, що дії відповідача щодо відмови
у призначенні позивачу пенсії є
неправомірними, а тому позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС
України судові витрати суд відносить
на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 2, 18, 71, 93, 94, 99, 100, 104, 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Конституцією України, Законом
України "Про пенсійне забезпечення", -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до
Управління Пенсійного фонду України у
Деснянському районі м. Києві про
визнання дій протиправними та
зобов"язання вчинити певні дії -
задовольнити.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва щодо відмови ОСОБА_1 у
призначенні пенсії за вислугою років
відповідно до Закону України "Про
пенсійне забезпечення" протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва призначити ОСОБА_1 пенсію за
вислугою років відповідно до Закону
України "Про пенсійне забезпечення" з
моменту звернення - з 06 серпня 2013 року.

Зобов"язати Управління Пенсійного
фонду України у Деснянському районі м.
Києва при обчисленні стажу роботи за
вислугою років ОСОБА_1 зарахувати
роботу у радгоспі імені Кірова, в
подальшому реорганізованому у КСП
"Нова Україна" на посаді причіплювача з
07.09.1974 року по 03.11.1975 року включно та на
посаді тракториста-машиніста з 08.12.1977
року по 01.06.1994 року включно та з 01.06.1994
року по 09.07.1997 року включно.

Постанова може бути оскаржена до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Деснянський районний суд м. Києва
протягом десяти днів з дня її
проголошення.

Головуючий: