Справа № 826/11429/14
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2014 року 15 год. 32 хв.
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі колегії суддів:
головуючого судді Вєкуа Н.Г., суддів
Головань О.В., Соколовій О.А.при
секретарі судового засідання
Голубничій О.О. вирішив
адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до
Державної фінансової інспекції
України про визнання
протиправною бездіяльності та
зобов'язання вчинити діїВСТАНОВИВ:
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі -
позивач) з адміністративним позовом до
Державної фінансової інспекції
України (далі - відповідач) про визнання
протиправними дій, зобов'язання
Ухвалою Окружного адміністративного
суду м. Києва від 11 серпня 2014 року
відкрито провадження у
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що він, як адвокат,
звернувся з адвокатським запитом до
Державної фінансової інспекції
України на зазначений запит отримав
письмову відповідь від 27 червня 2014 року
вих. №08-14/1082 за підписом голови
Державної фінансової інспекції
України, проте відповідач не надав
матеріалів запитуваних адвокатським
запитом від 16 червня 2014 року, чим, на
думку позивача, порушив вимоги ст.24
Закону України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність».
Представник відповідачів в судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
зазначив що надаючи відповідь
адвокатові ОСОБА_1 від 27.06.2014 року про
відмову у задоволенні адвокатського
запиту від 16.06.2014, ДФІ керувалися
нормами Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні", Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність", Кримінальним
процесуальним кодексом України,
Кримінальним кодексом України та
листом старшого слідчого в особливо
важливих справах Генеральної
прокуратури України Проскурника В.
Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, оцінивши докази, які
мають юридичне значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Окружний адміністративний суд міста
Києва встановив наступне.
14 травня 2014 року між адвокатом ОСОБА_1
та ОСОБА_3 укладено договір про надання
правової допомоги № 6/н.
На підтвердження надання правової
допомоги позивачем надано ордером
16 червня 2014 року адвокат ОСОБА_1
звернувся до Державної фінансової
інспекції України з адвокатським
запитом, в якому просив надати:
- інформацію чи проводились
(проводиться) Державною фінансовою
інспекцією України (її структурними
підрозділами, територіальними
органами) ревізії (планові,
позапланові) та/або аудит
фінансово-господарської діяльності
Генеральної прокуратури України, в
тому числі, щодо: цільового
використання коштів державного
бюджету та дотримання законодавства
про державні закупівлі, за період 2010 -
2014 років, а у разі якщо проводились, то
коли, на якій правовій підставі, які
саме ревізії (аудит), за чиїм (рішенням,
дорученням), виявлені порушення,
результати ревізій (аудиту);
використання бюджет коштів, виділених
в 2010 - 2014 роках на будівництво нової
будівлі Генеральної прокуратури
України, а у разі якщо проводились, то
коли, на якій підставі, яка саме ревізія
(аудит), за чиїм рішенням (дорученням),
виявлені порушення, результати ревізій
- іформацію чи передавались Державною
фінансовою інспекцією України (її
структурними підрозділами,
територіальними органами) матеріали
зазначених ревізій (аудитів) до
правоохоронних органів, якщо так, то
коли, матеріали яких ревізій (аудиту),
за фактами яких саме порушень, до яких
правоохоронних органів та результати
розгляду цих матеріалів
правоохоронними органами;
У випадку проведення Державною
фінансовою інспекцією України (її
структурними підрозділами,
територіальними органами) ревізії
(планові, позапланові) та/або аудиту
фінансово-господарської діяльності
Генеральної прокуратури України
надати копії усіх цих матеріалів, у
тому числі: актів, довідок, листів,
До вказаного запиту позивач додав
копію свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю та копію
ордеру на надання правової допомоги.
У відповідь на адвокатський запит
ОСОБА_1 від 16 червня 2014 року Державна
фінансова інспекція України у листі
від 27 червня 2014 року 2014 року №08-14/1082
повідомила наступне: "Відповідно до
листа Генеральної прокуратури України
досудове розслідування по 5-ти
кримінальних провадженнях, які
об'єднано в одне провадження, про що
внесено відомості до Єдиного реєстру
досудових розслідувань за фактом
привласнення бюджетних кошті в
посадовими особами Генеральної
прокуратури України.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 КПК
України - відомості досудового
розслідування можна розголошувати
лише з дозволу слідчого або прокурора і
в тому обсязі, в якому вони визнають
Отже, відомості щодо ревізій
фінансово-господарської діяльності
Генеральної прокуратури України,
проведених Державною фінансовою
інспекцією України протягом 2010-2014
років, є доказами у кримінальному
провадженні, тому розголошенню не
Виходячи з наданих у запиті позивача
відомостей та із урахування
викладеного, відповідач зазначив про
доцільність звернення до відповідного
компетентного органу з метою отримання
запитуваної інформації.
Окружний адміністративний суд міста
Києва, виходячи зі змісту пред'явлених
позовних вимог, звертає увагу на
Статтею 55 Конституції України кожному
гарантовано право на оскарження в суді
рішень, дій чи бездіяльності органів
державної влади, органів місцевого
самоврядування, посадових і службових
Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого суд вирішує справи відповідно до
Конституції та законів України, а також
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України; суд застосовує інші
нормативно-правові акти, прийняті
відповідним органом на підставі, у
межах повноважень та у спосіб,
передбачені Конституцією та законами
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції
України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Основним нормативно-правовим актом,
який регулює спірні правовідносини є
Закон України «Про адвокатуру та
адвокатську діяльність» від 05.07.2012р. №
5076-VІ у редакції на час виникнення
спірних правовідносин (далі по тексту -
Закон України від 05.07.2012р. № 5076-VІ).
Згідно Закону України від 05.07.2012р. №
5076-VІ адвокатура України є недержавний
самоврядний інститут, що забезпечує
здійснення захисту, представництва та
надання інших видів правової допомоги
на професійній основі, а також
самостійно вирішує питання
організації і діяльності адвокатури в
порядку, встановленому цим Законом.
Адвокатом може бути фізична особа, яка
має повну вищу юридичну освіту, володіє
державною мовою, має стаж роботи в
галузі права не менше двох років,
склала кваліфікаційний іспит, пройшла
стажування (крім випадків,
встановлених цим Законом), склала
присягу адвоката України та отримала
свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю.
Відповідно до положень статті 20
зазначеного Закону під час здійснення
діяльності адвокат має право вчиняти
будь-які дії, не заборонені законом,
правилами адвокатської етики та
договором про надання правової
допомоги, необхідні для належного
виконання договору про надання
правової допомоги, зокрема:
1) звертатися з адвокатськими запитами,
у тому числі щодо отримання копій
документів, до органів державної влади,
органів місцевого самоврядування, їх
посадових і службових осіб,
підприємств, установ, організацій,
громадських об'єднань, а також до
фізичних осіб (за згодою таких фізичних
2) представляти і захищати права,
свободи та інтереси фізичних осіб,
права та інтереси юридичних осіб у
суді, органах державної влади та
органах місцевого самоврядування, на
підприємствах, в установах,
організаціях незалежно від форми
власності, громадських об'єднаннях,
перед громадянами, посадовими і
службовими особами, до повноважень
яких належить вирішення відповідних
питань в Україні та за її межами;
3) ознайомлюватися на підприємствах, в
установах і організаціях з необхідними
для адвокатської діяльності
документами та матеріалами, крім тих,
що містять інформацію з обмеженим
4) складати заяви, скарги, клопотання,
інші правові документи та подавати їх у
встановленому законом порядку;
5) доповідати клопотання та скарги на
прийомі в посадових і службових осіб та
відповідно до закону одержувати від
них письмові мотивовані відповіді на
ці клопотання і скарги;
6) бути присутнім під час розгляду своїх
клопотань і скарг на засіданнях
колегіальних органів та давати
пояснення щодо суті клопотань і скарг;
7) збирати відомості про факти, що
можуть бути використані як докази, в
установленому законом порядку
запитувати, отримувати і вилучати речі,
документи, їх копії, ознайомлюватися з
ними та опитувати осіб за їх згодою;
8) застосовувати технічні засоби, у
тому числі для копіювання матеріалів
справи, в якій адвокат здійснює захист,
представництво або надає інші види
правової допомоги, фіксувати
процесуальні дії, в яких він бере
участь, а також хід судового засідання
в порядку, передбаченому законом;
9) посвідчувати копії документів у
справах, які він веде, крім випадків,
якщо законом установлено інший
обов'язковий спосіб посвідчення копій
10) одержувати письмові висновки
фахівців, експертів з питань, що
потребують спеціальних знань;
11) користуватися іншими правами,
передбаченими цим Законом та іншими
законами. виконувати інші дії,
передбачені законодавством.
Під час здійснення адвокатської
діяльності адвокат зобов'язаний
дотримуватися присяги адвоката
України та правил адвокатської етики;
на вимогу клієнта надати звіт про
виконання договору про надання
правової допомоги; невідкладно
повідомляти клієнта про виникнення
конфлікту інтересів; підвищувати свій
професійний рівень; виконувати рішення
органів адвокатського самоврядування;
виконувати інші обов'язки, передбачені
законодавством та договором про
надання правової допомоги і не має
права використовувати свої права
всупереч правам, свободам та законним
інтересам клієнта; без згоди клієнта
розголошувати відомості, що становлять
адвокатську таємницю, використовувати
їх у своїх інтересах або інтересах
третіх осіб; займати у справі позицію
всупереч волі клієнта, крім випадків,
якщо адвокат впевнений у самообмові
клієнта; відмовлятися від надання
правової допомоги, крім випадків,
установлених законом.
Відповідно до положень статті 24
Закону України від 05.07.2012р. № 5076-VІ
адвокатський запит - письмове
звернення адвоката до органу державної
влади, органу місцевого
самоврядування, їх посадових та
службових осіб, підприємств, установ і
організацій незалежно від форми
власності та підпорядкування,
громадських об'єднань про надання
інформації, копій документів,
необхідних адвокату для надання
правової допомоги клієнту.
Частиною 2 цієї статті закріплено, що
орган державної влади, орган місцевого
самоврядування, їх посадові та
службові особи, керівники підприємств,
установ, організацій, громадських
об'єднань, яким направлено
адвокатський запит, зобов'язані не
пізніше п'яти робочих днів з дня
отримання запиту надати адвокату
відповідну інформацію, копії
документів, крім інформації з
обмеженим доступом і копій документів,
в яких міститься інформація з
Як слідує з матеріалів справи,
підставою для звернення позивача з
таким позовом є бездіяльність
відповідача, яка полягала у ненаданні
відомостей щодо ревізії та копії
документів , які витребовувались в
адвокатському запиті від 16 червня 2014
року, в порядку визначеного ст. 24 Закону
України «Про адвокатуру та адвокатську
діяльність» та порушення норм
зазначеного нормативно-правового акту.
Відповідно до частини третьої статті 24
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" відмова в
наданні інформації на адвокатський
запит, несвоєчасне або неповне надання
інформації, надання інформації, що не
відповідає дійсності, тягнуть за собою
відповідальність, встановлену законом,
крім випадків відмови в наданні
інформації з обмеженим доступом.
Як слідує з наведених правових норм,
Закон України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" передбачає
лише обов'язок державного органу
надати інформацію та копії документів
на адвокатський запит та передбачає
відповідальність за відмову в наданні
інформації на адвокатський запит,
несвоєчасне або неповне надання
інформації або за надання інформації,
що не відповідає дійсності.
Зазначені положення про обов'язок
надання інформації на адвокатський
запит, на думку колегії суддів,
належить застосовувати за умови якщо
запитувана адвокатом інформація
знаходиться у розпорядженні
відповідного державного органу.
Колегія суддів звертає увагу, що норми
Закону України "Про адвокатуру та
адвокатську діяльність" не
передбачають порядку дій державного
органу якщо останній не володіє
запитуваною інформацією та, в силу
своїх повноважень, не повинен нею
З аналізу наведених норм Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" суд приходить до висновку,
що за результатами розгляду
адвокатського запиту ОСОБА_1 Державна
фінансова інспекція України мала б
надати адвокату відповідну інформацію,
копії документів, у разі їх наявності,
або відмовити у наданні запитуваної
інформації, зокрема у зв'язку з тим, що
не володіє і не зобов'язане відповідно
до його компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит.
Дослідивши відповідь Державної
фінансової інспекції України на
адвокатський запит ОСОБА_1, а саме лист
від 27 червня 2014 року року №08-14/1082, суд
встановив, що у ньому роз'яснюється, що
акти ревізій діяльності Генеральної
прокуратури України є доказами у
кримінальному провадженні, а тому ДФІ
вже не є повноправним розпорядником
зазначеної інформації, в тому числі
відомостей та фактів про періоди та
кількість проведених перевірок, адже
зазначена інформація міститься у
матеріалах зазначеного вище
кримінального провадження у вигляді
актів ревізій , цитується стаття 222
Кримінального процесуального кодексу
Колегія суддів, звертає увагу, що
відповідачем наданий лист Генеральної
прокуратури України від 26.06.2014 року
відомості щодо ревізій
фінансово-господарської діяльності
Генеральної прокуратури України,
проведених Державною фінансовою
інспекцією України протягом 2010-2014
років, є доказами у кримінальному
розголошенню не підлягають. Окрім
вищезазначеного, в листі цитується
стаття 222 КПК України.
Таким чином, колегія суддів
погоджується з посиланням відповідача,
що він не є повноправним розпорядником
зазначеної інформації.
Враховуючи вищенаведене, Окружний
адміністративний суд міста Києва
вважає, що позовні вимоги не підлягають
Суд звертає увагу, що відповідач
відповідно до вимог норм Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність" надав адвокату ОСОБА_1
відповідну інформацію та правомірно
відмовив у ненаданні запитуваних
документів, зокрема у зв'язку з тим, що
не є розпорядником зазначеної
інформації, оскільки вона стала сферою
охорони кримінально - процесуального
законодавства України.
Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 162 Кодексу
адміністративного судочинства
України, при вирішенні справи по суті
суд може задовольнити
адміністративний позов повністю або
частково чи відмовити в його
задоволенні повністю або частково.
Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
Керуючись ч.3 ст.160, ст.ст. 161-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, Окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного
позову ОСОБА_1 відмовити повністю.
Постанова набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
та може бути оскаржена в апеляційному
порядку повністю або частково за
правилами, встановленими ст. ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України, шляхом подання через суд
першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий суддя
Н.Г. Вєкуа

Суддя
О.В.
Головань

Суддя
О.А.
Соколова

Повний текст рішення складено та
підписано 01.09.2014 року