Справа № 805/5509/14
Суддя: Василенко Л. А.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Лазарєв В.В.
Суддя-доповідач - Василенко Л. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року
справа №805/5509/14

Донецький апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого Василенко Л.А., суддів
Ханової Р.Ф., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
заступника прокурора Донецької
області на постанову Донецького
окружного адміністративного суду від 3
червня 2014 р. у справі № 805/5509/14 за
позовом прокурора Першотравневого
району Донецької області до відділу
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції про визнання протиправними та
скасування рішення і постанов,-

В С Т
А Н О В И В:

Позивач - прокурор Першотравневого
району Донецької області звернувся до
суду з позовом до відділу державної
виконавчої служби Першотравневого
районного управління юстиції (далі -
ВДВС Першотравневого РУЮ), в якому
просив: визнати протиправним та
скасувати рішення виконуючого
обов'язки начальника ВДВС
Першотравневого РУЮ № 1324 від 31.03.2014
року «Відхилення подання № 423-вих-14 від
12.03.2014 року в цілому»; визнати
протиправними та скасувати постанови
державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ Серебрянської А.В.
від 04.03.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
виконавчих провадженнях № 41225516, № 41225167
(а. с. 2-8).

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 3 червня 2014
року у задоволенні зазначеного позову
відмовлено (а. с. 77-80).

Позивач на постанову суду першої
інстанції подав апеляційну скаргу,
посилаючись на порушення судом норм
матеріального та процесуального права
та просив скасувати постанову суду,
прийняти нову, якою задовольнити позов
в повному обсязі. Вважає, що діяв
відповідно до вимог Закону України
«Про прокуратуру» при проведенні
перевірки додержання відповідачем
вимог Закону України «Про виконавче
провадження» та винесенні за її
результатами подання щодо виявлених
порушень вимог законодавства (а. с. 85-89).

За приписами п.2 ч.1 ст.197 КАС України
розгляд справи колегією суддів
здійснений в письмовому провадженні.

Колегія суддів заслухала доповідь
судді-доповідача, перевірила матеріали
справи, вивчила доводи апеляційної
скарги і дійшла до висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що постановами ВДВС
Першотравневого РУЮ від 11.12.2013 року
відкрито виконавчі провадження № 41225516
з примусового виконання виконавчого
листа № 1/241/19/2013, виданого 16.09.2013 року
Першотравневим районним судом
Донецької області про стягнення з
ОСОБА_3 на користь Артемівської
центральної районної лікарні 2361,64 грн.
та №41225167 з примусового виконання
виконавчого листа № 1/241/19/2013, виданого
16.09.2013 року Першотравневим районним
судом Донецької області про стягнення
з ОСОБА_3 на користь Маріупольського
комунального закладу міськлікарня
ЛШМД 1466,33 грн. (а.с. 17,33).

31 січня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Першотравневого РУЮ приєднано
вищевказані виконавчі провадження до
зведеного виконавчого провадження №
41824194 (а.с. 25, 36).

Постановами державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ від 4 березня 2014
року виведено виконавчі провадження №
41225516 та № 41225167 із зведеного
виконавчого провадження № 41824194 (29,37).

4 березня 2014 року державним виконавцем
ВДВС Першотравневого РУЮ у виконавчих
провадженнях №№ 41225516, 41225167 винесено
постанови про повернення виконавчого
документа стягувачеві у зв'язку з
відсутністю у боржника майна, на яке
можливо звернути стягнення (а.с. 32, 40).

12 березня 2014 року прокуратурою
Першотравневого району Донецької
області винесено постанову про
проведення перевірки виконання Закону
України «Про виконавче провадження» з
боку відповідача з примусового
виконання виконавчого листа № 1/241/19/2013
в межах виконавчих проваджень № 41225516
та № 41225167 (а.с. 9-10).

За результатами проведеної перевірки
прокуратурою Першотравневого району
Донецької області складено подання №
423 вих-14 від 12.03.2014 року про усунення
порушень Закону України «Про виконавче
провадження», відповідно до якого від
ВДВС Першотравневого районного
управління юстиції вимагалось:
прийняти заходи усунення порушень
Закону України «Про виконавче
провадження» та причини і умови, що їм
сприяли; скасувати постанови
державного виконавця про повернення
виконавчого документа стягувачеві від
04.03.2014 року по виконавчих провадженнях
№ 41225516, № 41225167; вирішити питання про
дисциплінарну відповідальність
державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ Серебрянської А.В.,
про результати розгляду подання
повідомити прокуратуру району у
десятиденний строк (а.с. 11-12).

За результатами розгляду подання
прокурора № 423 вих-14 від 12.03.2014 року
виконуючим обов'язки начальника ВДВС
Першотравневого РУЮ Матвійчуком Д.
відхилено подання прокурора
Першотравневого району Донецької
області в цілому із посиланням на
відсутність у прокуратури повноважень
щодо нагляду за законністю виконавчого
провадження у кримінальних справах,
відкритого за виконавчими листами про
стягнення з ОСОБА_3 сум на лікування
потерпілої від злочину (а.с. 13-14).

Вказані обставини підтверджені
матеріалами справи.

Спірним в даній справі є правомірність
винесення відповідачем рішення про
«Відхилення подання № 423-вих-14 від
12.03.2014 року в цілому»; та постанов
державного виконавця ВДВС
Першотравневого РУЮ Серебрянської А.В.
від 04.03.2014 року про повернення
виконавчого документа стягувачеві по
виконавчих провадженнях № 41225516, № 41225167

Згідно ст.20 Закону України «Про
прокуратуру» при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право:

1) безперешкодно за посвідченням, що
підтверджує займану посаду, входити у
приміщення органів державної влади та
органів місцевого самоврядування,
військових частин, підприємств,
установ та організацій незалежно від
форм власності без особливих
перепусток, де такі запроваджено.
Отримання від Центрального
депозитарію цінних паперів,
Національного банку України та
депозитарних установ інформації, що
міститься у системі депозитарного
обліку цінних паперів, здійснюється в
порядку та обсязі, встановлених
Законом України "Про депозитарну
систему України";

2) витребовувати від органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, військових частин,
державних підприємств, установ та
організацій рішення, розпорядження,
інструкції, накази та інші акти і
документи, одержувати інформацію про
стан законності і заходи щодо її
забезпечення, мати доступ до
відповідних інформаційних баз даних
державних органів;

3) вимагати від керівників та
колегіальних органів проведення
перевірок, ревізій діяльності
підпорядкованих і підконтрольних
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, а також
виділення спеціалістів для проведення
перевірок, відомчих і позавідомчих
експертиз;

4) мати доступ до документів і
матеріалів, необхідних для проведення
перевірки, у тому числі за письмовою
вимогою, і таких, що містять комерційну
таємницю або інформацію з обмеженим
доступом. Письмово вимагати подання в
прокуратуру у визначений ним розумний
строк зазначених документів та
матеріалів, видачі необхідних довідок,
у тому числі щодо операцій і рахунків
юридичних осіб та інших організацій,
для вирішення питань, пов'язаних з
перевіркою. Отримання від банків
інформації, яка містить банківську
таємницю, здійснюється у порядку та
обсязі, встановлених Законом України
"Про банки і банківську діяльність";

5) отримувати від посадових та
службових осіб і громадян усні або
письмові пояснення, в тому числі шляхом
виклику відповідної особи до органу
прокуратури.

При виявленні порушень закону прокурор
у межах своєї компетенції має право:

1) вносити подання;

2) у встановленому законом порядку
ініціювати притягнення особи до
дисциплінарної, адміністративної
відповідальності, складати протокол
про адміністративне правопорушення та
починати досудове розслідування;

3) звертатися до суду в передбачених
законом випадках.

Згідно ст. 23 Закону України «Про
прокуратуру», подання - це акт
реагування прокурора на виявлені
порушення закону з вимогою (вимогами)
щодо:

1) усунення порушень закону, причин та
умов, що їм сприяли;

2) притягнення осіб до передбаченої
законом відповідальності;

3) відшкодування шкоди;

4) скасування нормативно-правового
акта, окремих його частин або
приведення його у відповідність із
законом;

5) припинення незаконних дій чи
бездіяльності посадових і службових
осіб.

Подання може бути внесено
Прем'єр-міністру України, Кабінету
Міністрів України, Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
міністерствам та іншим центральним і
місцевим органам виконавчої влади,
органам місцевого самоврядування,
військовим частинам, громадським
об'єднанням, органам державного
нагляду (контролю), посадовим і
службовим особам цих органів,
підприємствам, установам та
організаціям незалежно від форм
власності, підпорядкованості чи
приналежності, фізичним особам -
підприємцям.

Відповідний прокурор має бути
повідомлений про результати розгляду
подання та вжиті заходи у визначений
ним строк, що обчислюється з дня
отримання подання та не може бути
меншим 10 днів.

Колегіальний орган, якому внесено
подання, повідомляє про день його
розгляду прокурору, який вправі
особисто взяти участь у засіданні
цього органу.

У разі відхилення подання в цілому чи
частково або неповідомлення прокурора
про результати розгляду подання, а
також якщо подання не вносилося,
прокурор може звернутися до суду щодо:

1) визнання незаконним
нормативно-правового акта
відповідного органу повністю чи в
окремій його частині;

2) визнання протиправним рішення чи
окремих його положень і щодо
скасування або визнання нечинним
рішення чи окремих його положень;

3) визнання протиправними дій чи
бездіяльності, зобов'язання вчинити
певні дії або утриматися від вчинення
певних дій.

Пунктом 4 статті 121 Конституції України
на прокуратуру України покладається
нагляд за додержанням законів при
виконанні судових рішень у
кримінальних справах, а також при
застосуванні інших заходів
примусового характеру, пов'язаних з
обмеженням особистої свободи громадян.

Предметом такого нагляду, згідно з
частиною 1 статті 44 Закону України «Про
прокуратуру» є додержання законності
під час перебування осіб у місцях
тримання затриманих, попереднього
ув'язнення, в установах виконання
покарань, інших установах, що виконують
покарання або заходи примусового
характеру, які призначаються судом,
додержання встановленого
кримінально-виконавчим законодавством
порядку та умов тримання або
відбування покарання особами у цих
установах, їх прав і виконання ними
своїх обов'язків.

За правилами статті 22
Кримінально-виконавчого кодексу
України прокурорський нагляд за
додержанням законів при виконанні
кримінальних покарань здійснюється
Генеральним прокурором України і
підпорядкованими йому прокурорами
відповідно до Закону України «Про
прокуратуру» в органах і установах
виконання покарань, тоді як ДВС не
належить до органів і установ
виконання покарань, перелік яких
визначений у частинах першій, другій
статті 11 названого Кодексу.

Порядок здійснення контролю за
законністю виконавчого провадження та
виключний перелік посадових осіб, які
мають право проводити перевірку
законності виконавчого провадження та
витребовувати їх з відповідного органу
державної виконавчої служби,
закріплено у ст. ст. 83, 84, 85, 86 Закону
України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 7 ст. 83 зазначеного
Закону забороняється втручання інших
державних або недержавних органів та
їх посадових осіб у виконавче
провадження, крім випадків,
передбачених цим Законом. Виїмка
документа виконавчого провадження
здійснюється виключно за рішенням
суду. При проведенні виїмки оригіналу
виконавчого документа чи виконавчого
провадження суд у своєму рішенні
зазначає про зупинення виконавчого
провадження.

Таким чином, існування встановленої
спеціальним нормативним актом
заборони втручання у виконавче
провадження, нівелює посилання
прокуратури на положення ст. 1 Закону
України «Про прокуратуру», в частині
повноважень щодо здійснення
прокурорського нагляду за додержанням
та застосуванням Законів, в тому числі
і органами ДВС в рамках здійснення
виконавчих проваджень.

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб.

В пункті другому Пленуму Вищого
адміністративного Суду України №3 від
13 грудня 2010 року «Про практику
застосування адміністративними судами
законодавства у справах із приводу
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності державної виконавчої
служби» роз'яснено, що «відповідно до
частини першої статті 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
учасники виконавчого провадження (крім
державного виконавця) та особи, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, мають право звернутися до
адміністративного суду з позовною
заявою, якщо вважають, що рішенням, дією
або бездіяльністю державного
виконавця чи іншої посадової особи
державної виконавчої служби порушено
їхні права, свободи чи інтереси, а також
якщо законом не встановлено інший
порядок судового оскарження рішень,
дій чи бездіяльності таких осіб».

Аналіз вище наведених норм дає
підстави для висновку, що чинним
законодавством до повноважень
прокуратури України не віднесено
нагляд за законністю виконавчого
провадження у кримінальних справах,
відкритого за виконавчими листами про
стягнення сум, за результатами
розгляду цивільного позову, заявленого
в порядку кримінального провадження.
Такий нагляд поширюється лише на
виконання судових рішень у
кримінальних справах, які пов'язані із
обмеженням особистої свободи громадян.

Крім того, у Законі України «Про
виконавче провадження» поняття
«виконавче провадження» розуміється
як завершальна стадія судового
провадження (стаття 1). Наведене
узгоджується із практикою
Європейського суду з прав людини щодо
застосування статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод, яка гарантує право на
справедливий суд. Так, у справі
«Горнсбі проти Греції» (Саse of Hornsby v.
Gгеесе) названий суд у своєму рішенні
від 19.03.1997 зазначив, що для цілей статті
6 Конвенції виконання рішення,
ухваленого будь-яким судом, має
розцінюватися як складова частина
«судового розгляду».

На підставі викладеного, колегія
суддів погоджує висновок суду першої
інстанції про правомірність спірного
рішення відповідача № 1324 від 31.03.2014
року.

Щодо позовних вимог про визнання
протиправними та скасування постанов
від 04.03.2014 року № 41225516, № 41225167, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до преамбули Закону України
«Про виконавче провадження» № 606-XIV від
21 квітня 1999 року (із змінами та
доповненнями) (далі - Закон № 606), цей
Закон визначає умови і порядок
виконання рішень судів та інших
органів (посадових осіб), що відповідно
до закону підлягають примусовому
виконанню у разі невиконання їх у
добровільному порядку.

Статтею 1 Закону № 606 встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню.

Згідно приписів ст. 17 зазначеного
Закону, примусове виконання рішень
здійснюється державною виконавчою
службою на підставі виконавчих
документів, визначених цим Законом,
зокрема, виконавчих листів, що
видаються судами, рішень інших органів
державної влади, якщо їх виконання за
законом покладено на державну
виконавчу службу.

На підставі статей 6, 11 Закону № 606 та
відповідно до п. 2.1. Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, що затверджена Наказом
Міністерства юстиції України від 02.04.2012
№ 512/5 (далі - Інструкція № 512), державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб. Державний виконавець
зобов'язаний вживати передбачених цим
Законом заходів примусового виконання
рішень, неупереджено, своєчасно і в
повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець здійснює заходи,
необхідні для своєчасного і в повному
обсязі виконання рішення, зазначеного
в документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчий
документ, на підставі якого відкрито
виконавче провадження, за яким
виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо у боржника
відсутнє майно, на яке може бути
звернуто стягнення, а здійснені
державним виконавцем відповідно до
цього Закону заходи щодо розшуку
такого майна виявилися
безрезультатними. Згідно частині 2
вказаної статті про наявність
обставин, зазначених у частині першій
цієї статті, державний виконавець
складає акт.

Отже, вищенаведена норма чинного
законодавства надає право державному
виконавцю повернути виконавчий
документ стягувачу за відсутності у
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення та якщо державним
виконавцем здійсненні всі, передбачені
Законом № 606, заходи щодо розшуку
такого майна, які виявилися
безрезультатними.

Наявні в матеріалах справи документи
виконавчого провадження, а саме: лист
відділу Держземагентства у
Першотравневому районі Донецької
області про відсутність
зареєстрованих земельних ділянок у
Державному земельному кадастрі,
інформація ЦНППВАЗ з обслуговування
Володарського та Першотравневого
районів про відсутність
зареєстрованих транспортних засобів в
базі даних «РПС ДАІ», інформаційна
довідка з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно, інформація з
Державної податкової служби України
про відсутність рахунків, відкритих у
банках та інших фінансових установах,
відповідь № від 19 грудня 2013 року
про відсутність інформації щодо сум
доходу, нарахованого (сплаченого)
податковим агентом на користь
платників податку, акт державного
виконавця від 14 січня 2014 року про
відсутність майна за адресою
проживання боржника, а також,
повідомлення Державної інспекції
сільського господарства в Донецькій
області про відсутність
сільськогосподарського транспорту,
свідчать про відсутність у боржника
майна, на яке може бути звернуто
стягнення.

З урахуванням встановлених обставин,
які свідчать про відсутність в
боржника майна, на яке може бути
звернуто стягнення, та приймаючи до
уваги, що з боку відповідача були
здійснені всі, передбачені Законом
заходи щодо розшуку такого майна і
стягував відповідно до вищенаведених
норо мст.181 КАС України не оскаржив дії
державного виконавця щодо повернення
виконавчого документа, колегія суддів
погоджує висновок суду першої
інстанції про наявність у відповідача
законних підстав для повернення
виконавчих документів стягувачеві.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що суд першої
інстанції вірно вирішив справу за
суттю вимог, доводи апеляційної скарги
не спростовують висновків суду,
підстави для скасування постанови суду
першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. 195 ч.1, ст. 197 ч.1 п. 2, ст. 198 ч.1
п.1, ст. 200, ст. 205 ч.1 п.1, ст. 206, ст. 212, ст. 254
ч.5 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Донецької області залишити
без задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 3 червня 2014
р. у справі № 805/5509/14 за позовом
прокурора Першотравневого району
Донецької області до відділу
державної виконавчої служби
Першотравневого районного управління
юстиції про визнання протиправними та
скасування рішення і постанов,
залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за
наслідками апеляційного перегляду
набирає законної сили через п'ять днів
після направлення її копії особам, які
беруть участь у справі та може бути
оскаржена до Вищого адміністративного
суду України протягом 20 днів після
набрання законної сили.

Головуючий
Л.А. Василенко

Судді
Р.Ф. Ханова

Г.М. Міронова