Справа № 342/514/14 2-а/342/43/2014
Суддя: Затолочний В.С.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
5602/14 Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді:
Затолочного В.С.

суддів:
Каралюса В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового
првоадження у місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду
України в Городенківському районі
Івано-Франківської області на
постанову Городенківського районного
суду Івано-Франківської області від
12.05.2014 року у справі за позовом ОСОБА_1
до Управління Пенсійного фонду України
в Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинити дії.

Постановою Городенківського районного
суду Івано-Франківської області, з
врахуванням ухвали від 23.05.2014 року про
виправлення описки, позов задоволено
повністю. Визнано протиправними дії
УПФ України в Городенківському районі
Івано-Франківської області щодо
відмови у подальшому перерахунку та
виплаті ОСОБА_1 довічного грошового
утримання судді у відставці.

Зобов'язано УПФ України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області
здійснювати подальші перерахунки та
виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне
грошове утримання судді у відставці в
розмірі 90% заробітку працюючого судді:

- з 02.04.2013 року по 02.06.2013 року з
обмеженням (не більше 10 прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність, відповідно до
ст. 138 ч. 5 Закону України від 07.07.2010 року
№ 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів»
у редакції Закону України від 08.07.2011
року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи»);

- з 03.06.2013 року постійно (та без
визначення кінцевого терміну), без
обмежень граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до ст. 138 ч. 3
Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI
«Про судоустрій і статус суддів» та
рішення Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 на підставі
довідок Територіального управління
державної судової адміністрації
України в Івано-Франківській області
про заробітну плату для обчислення
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці.

Постанову районного суду від 12.05.2014
оскаржив в апеляційному порядку
відповідач, який просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалити нове рішення про відмову в
позові. Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що суд першої
інстанції невірно застосував
положення матеріального права, які не
передбачають перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці.

Сторони правом на участь у судовому
засіданні не скористалися, у зв'язку з
чим справа розглядалася в порядку
письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
перевіривши та обговоривши матеріали
справи, суд вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом першої інстанції на підставі
повно досліджених доказів правильно
встановлені обставини справи, з яких
вбачається, що ОСОБА_1 працював на
посаді судді Городенківського
районного суду з 12.04.1976 року. В 2009 році
вийшов у відставку з посади голови
цього суду з нарахуванням щомісячного
грошового утримання в розмірі 90% від
заробітної плати. В даний час позивач
(ОСОБА_1) є суддею у відставці.

Як вірно зазначив суд першої інстанції
в оскаржуваному рішенні, Європейською
хартією про закон «Про статус суддів»
(Лісабон, 10.07.1998 року) закріплюється те,
що судді, які досягли встановленого
законом віку для виходу у відставку з
суддівської посади і виконували
суддівські обов'язки протягом певного
терміну, повинні отримувати пенсію по
виходу у відставку, рівень якої повинен
бути якомога ближче до рівня їхньої
останньої заробітної плати в якості
судді (ст. 6 (Винагорода та соціальне
забезпечення) п. 6.4).

Відповідно до Рекомендації Комітету
Міністрів Ради Європи державам-членам
щодо суддів: незалежність,
ефективність та обов'язки від 17.11.2010
року № (2010)12 оплата праці суддів
повинна відповідати їх професії та
виконуваним обов'язкам, а також бути
достатньою, щоб захистити їх від дії
стимулів, через які можна впливати на
їхні рішення. Мають існувати гарантії
збереження належної оплати праці на
випадок хвороби, відпустки по догляду
за дитиною, а також гарантії виплат у
зв'язку з виходом на пенсію, які мають
відповідати попередньому рівню оплати
їх праці (п. 54).

Правовий статус суддів та гарантії їх
незалежності визначені Конституцією
України та Законом України «Про
судоустрій і статус суддів», що
відповідає частині першій статті 126
Основного Закону України, згідно з якою
незалежність і недоторканність суддів
гарантуються Конституцією і законами
України.

В Основному Законі України
незалежність як складова
конституційного статусу особи та її
професійної діяльності визначена лише
стосовно суддів і зокрема
забезпечується державним
фінансуванням та належними умовами для
функціонування судів і діяльності
суддів шляхом визначення у Державному
бюджеті України окремо видатків на
утримання судів (ст. 130 ч. 1).

Згідно ст. 43 Закону України «Про статус
суддів» (чинного на час призначення
позивачу щомісячного довічного
грошового утримання) судді, який пішов
у відставку, за наявності відповідного
віку і стажу роботи виплачується
пенсія на умовах, передбачених статтею
37 Закону України «Про державну службу».
Судді у відставці, який має стаж роботи
на посаді судді не менше 20 років,
виплачується за його вибором пенсія
або звільнене від сплати податку
щомісячне довічне грошове утримання в
розмірі 80 відсотків заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді. За кожний повний рік роботи
понад 20 років на посаді судді розмір
щомісячного довічного грошового
утримання збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді.

Закон України «Про судоустрій і статус
суддів» закріплює положення про те, що
за суддею, звільненим за його заявою
про відставку, зберігається звання
судді та гарантії недоторканності,
встановлені для судді до його виходу у
відставку (ст. 109 ч. 5).

Крім того, Законом України «Про
судоустрій і статус суддів»
передбачалося й те, що щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання (ст. 138 ч. 3). Проте в подальшому
редакція ст. 138 ч. 3 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
змінювалася в сторону певного звуження
гарантій суддів, що в свою чергу
зумовило розгляд даного питання у
конституційному поданні, де
порушувалося питання щодо
відповідності Конституції України
(конституційності) частини третьої
статті 138 Закону № 2453, за якою щомісячне
довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді, з
якого було сплачено єдиний внесок на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, а до 1 січня 2011
року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді. Зважаючи на це,
рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 у справі № 1-2/2013,
частину третю статті 138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»,
визнано такою, що «не узгоджується з
конституційним положенням про
недопустимість звуження змісту чи
обсягу гарантій незалежності суддів, а
тому суперечить статті 126 Основного
Закону України.

Відповідно до статті 152 Конституції
України, закони та інші правові акти за
рішенням Конституційного Суду України
визнаються неконституційними повністю
чи в окремій частині, якщо вони не
відповідають Конституції України або
якщо була порушена встановлена
Конституцією України процедура їх
розгляду, ухвалення або набрання ними
чинності. Закони, інші правові акти або
їх окремі положення, що визнані
неконституційними, втрачають чинність
з дня ухвалення Конституційним Судом
України рішення про їх
неконституційність.

Рішення Конституційного Суду України
має преюдиціальне значення при
розгляді судами загальної юрисдикції
позовів у зв'язку з правовідносинами,
що виникли внаслідок дії положень
законів України, визнаних
неконституційними. Також рішення
Конституційного Суду України є
обов'язковим до виконання на території
України, остаточним і не може бути
оскаржене.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 129 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів» суддівська
винагорода складається з посадового
окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2)
перебування на адміністративній
посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4)
роботу, яка передбачає доступ до
державної таємниці. Посадовий оклад
судді місцевого суду встановлюється у
розмірі 15 мінімальних заробітних плат,
визначених законом, що запроваджується
поетапно: з 1 січня 2011 року - 6
мінімальних заробітних плат; з 1 січня
2012 року - 8 мінімальних заробітних плат;
з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних
заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15
мінімальних заробітних плат.

Законом України «Про Державний бюджет
України на 2013 рік» установлено у 2013
році мінімальну заробітну плату: у
місячному розмірі: з 1 січня - 1147
гривень, з 1 грудня - 1218 гривень (ст. 8).
Законом України «Про Державний бюджет
України на 2014 рік» установлено у 2014
році мінімальну заробітну плату: у
місячному розмірі: з 1 січня - 1218
гривень, з 1 липня - 1250 гривень, з 1 жовтня
- 1301 гривня.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
суддям виплачується щомісячна доплата
за вислугу років у розмірі: за
наявності стажу роботи до 5 років - 15
відсотків, більше 5 років - 20 відсотків,
більше 10 років - 30 відсотків, більше 15
років - 40 відсотків, більше 20 років - 50
відсотків, більше 25 років - 60 відсотків,
більше 30 років - 70 відсотків, більше 35
років - 80 відсотків посадового окладу.

Як вбачається із матеріалів справи, а
саме - із копії постанови від 08.04.2013 року
по справі № 342/456/13-а, Городенківським
районним судом Івано-Франківської
області задоволено адміністративний
позов ОСОБА_1 до УПФ України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області про
визнання неправомірними дій
відповідача щодо відмови в перерахунку
довічного грошового утримання та
зобов'язання здійснити перерахунок
розміру довічного грошового утримання
як судді у відставці. Городенківським
районним судом визнано неправомірними
дії УПФ України в Городенківському
районі Івано-Франківської області щодо
відмови в перерахунку ОСОБА_1 довічного
грошового утримання судді у відставці
та зобов'язано УПФ України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області
перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з
01.01.2012 року по 01.04.2013 року щомісячне
довічне грошове утримання судді у
відставці в розмірі 90% заробітку
працюючого судді з урахуванням 60% за
вислугу років. З позицією суду першої
інстанції погодився й суд апеляційної
інстанції, який ухвалою від 26.11.2013 року
залишив постанову Городенківського
районного суду без змін.

В зв'язку з тим, що Городенківським
районним судом зобов'язано УПФ України
в Городенківському районі
Івано-Франківської області
перерахувати та виплатити ОСОБА_1
щомісячне довічне грошове утримання
судді у відставці в розмірі 90%
заробітку працюючого судді з
урахуванням 60% за вислугу років лише за
період з 01.01.2012 року по 01.04.2013 року,
ОСОБА_1 24.02.2014 року повторно звернувся
до УПФ України В Городенківському
районі із заявою про перерахунок та
виплату довічного грошового утримання,
проте відповідачем у задоволенні заяви
було відмовлено.

Згідно матеріалів справи страховий
стаж ОСОБА_1 становить 45 років 05
місяців, в тому числі 33 роки 06 місяців
на посаді судді.

Постановою Правління Пенсійного фонду
України від 25 січня 2008 року № 3-1,
затверджено Порядок подання
документів для призначення і виплати
щомісячного довічного грошового
утримання суддям у відставці органами
Пенсійного фонду України, відповідно
до розділу II якого уповноважена особа
надає до управління Пенсійного фонду
України для призначення щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці документи зазначені у п. 2.1
розділу II вказаного Порядку, у тому
числі довідки про заробітну плату для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання суддів у
відставці.

Із урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції вважає, що
постанова суду першої інстанції є
законною, доводи апеляційної скарги
висновків цього суду не спростовують,
при ухваленні оскарженого судового
рішення порушень норм матеріального та
процесуального права ним допущено не
було, тому підстави для скасування чи
зміни рішення суду першої інстанції
відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 1 ч. 1, 200, 205, 206
КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Городенківському районі
Івано-Франківської області залишити
без задоволення, а постанову
Городенківського районного суду
Івано-Франківської області від 12.05.2014
року у справі № 2-а/342/43/2014 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом 20-ти днів після набрання нею
законної сили, а уразі складення такої
в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України,
протягом того ж строку з часу складення
в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.С.Затолочний

Судді
В.М. Каралюс

З.М. Матковська