Справа № 2а-1970/2395/12
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 року м.
Львів
Справа № 9104/157882/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Рибачука А.І.,

суддів - Багрія В.М., Гінди О.М.,

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів на
постанову Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року по справі № 2-а-2395/12/1970 за позовом
Тернопільського обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про
стягнення
адміністративно-господарський санкцій
та пені,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільське обласне відділення
Фонду соціального захисту інвалідів
звернулось до суду з адміністративним
позовом до фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, в якому просило стягнути з
відповідача на його користь
адміністративно-господарські санкції
в розмірі 6312.50 грн. та пеню в розмірі 64.26
грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
зазначав, що відповідачем, в порушення
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні», не виконано нормативу
робочих місць з працевлаштування
інвалідів та за період з січня 2011 року
по липень 2011 року не інформовано центр
зайнятості про наявність вакансій для
інвалідів.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 липня
2012 року в задоволенні вказаного позову
відмовлено.

Постанова мотивована тим, що
середньооблікова чисельність штатних
працівників позивача за 2011 рік
становить 8 осіб, однак, за
січень-липень 2011 року вона становила 7
осіб, а тому факт подання відповідачем
до центру зайнятості звітів про
наявність вакансій (форма 3-пн) за
серпень-грудень 2011 року свідчить про
вжиття ним необхідних заходів щодо
створення робочих місць та
працевлаштування інвалідів, а відтак,
адміністративно-господарські санкції
до нього застосуванню не підлягали.

Не погодившись із зазначеним судовим
рішенням, позивач подав апеляційну
скаргу, у якій, з посиланням на
порушення судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
просить його скасувати та прийняти
нове, яким задовольнити його позов.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги вказує на обставини, викладені в
позовній заяві.

Особи, які беруть участь в справі, в
судове засідання не з'явилися, хоча
були належним чином повідомлені про
дату, час і місце судового засідання,
тому на підставі пункту 2 частини 1
статті 197 Кодексу адміністративного
судочинства України суд розглядає
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Закону України
«Про основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні» для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця.

Частиною 1 статті 20 цього Закону
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, яка
використовує найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

Згідно з частиною 2 статті 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
порушення термінів сплати
адміністративно-господарських санкцій
тягне за собою нарахування пені. Пеня
обчислюється виходячи з 120 відсотків
річних облікової ставки Національного
банку України, що діяла на момент
сплати, нарахованої на повну суму
недоїмки за весь її строк.

Таким чином, законодавством
встановлюється обов'язковий для
підприємств норматив робочих місць,
призначених для забезпечення
працевлаштування інвалідів, а також
передбачається сплата підприємствами
адміністративно-господарських санкцій
у разі порушення встановлених
нормативів щодо створення робочих
місць для інвалідів.

При цьому,
адміністративно-господарські санкції
за незайняті інвалідами робочі місця
не є податком, збором (обов'язковим
платежем), обов'язкова сплата яких
передбачена Конституцією України,
податковим законодавством, а є заходом
впливу на правопорушника у сфері
господарювання у зв'язку зі скоєнням
правопорушення.

Разом з тим, відповідно до частини 1
статті 218 Господарського кодексу
України підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні»
забезпечення прав інвалідів на
працевлаштування та оплачувану роботу,
в тому числі з умовою про виконання
роботи вдома, здійснюється шляхом їх
безпосереднього звернення до
підприємств, установ, організацій чи до
державної служби зайнятості.

Згідно з частиною 3 статті 18 даного
Закону підприємства, установи,
організації, фізичні особи, які
використовують найману працю,
зобов'язані виділяти та створювати
робочі місця для працевлаштування
інвалідів, у тому числі спеціальні
робочі місця, створювати для них умови
праці з урахуванням індивідуальних
програм реабілітації і забезпечувати
інші соціально-економічні гарантії,
передбачені чинним законодавством,
надавати державній службі зайнятості
інформацію, необхідну для організації
працевлаштування інвалідів, і
звітувати Фонду соціального захисту
інвалідів про зайнятість та
працевлаштування інвалідів у порядку,
встановленому Кабінетом Міністрів
України.

За змістом статті 18-1 цього ж Закону
пошук підходящої роботи для інваліда
здійснює державна служба зайнятості.

Викладене дає підстави для висновку, що
обов'язок відповідача зі створення
робочих місць для інвалідів не
супроводжується його обов'язком
займатись пошуком інвалідів для
працевлаштування.

Відповідно до частини 4 статті 20 Закону
України «Про зайнятість населення»
підприємства зобов'язані щомісячно
подавати центрам зайнятості за місцем
їх реєстрації адміністративні дані у
повному обсязі про наявність вільних
робочих місць (вакансій), у тому числі
призначених для працевлаштування
інвалідів.

Відповідно до акта перевірки фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 виконання
вимог Закону України «Про основи
соціальної захищеності інвалідів в
Україні» від 22 березня 2012
року № 32 середньооблікова кількість
штатних працівників облікового складу
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2011
рік становить 8 осіб.

Разом з тим, згідно з довідки
Кременецького районного центру
зайнятості від 03 липня 2012 року № 03/719
середньооблікова кількість штатних
працівників облікового складу
відповідача за січень-липень 2011 року
становила 5-7 осіб і лише з серпня - 8
осіб.

Таким чином, враховуючи
середньооблікову чисельність штатних
працівників облікового складу
відповідача, норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
кількості одного робочого місця у
нього встановлений лише з серпня 2011
року.

Звіти форми № 3-ПН про наявність
вакансій для працевлаштування
інвалідів до Кременецького районного
центру зайнятості відповідач подавав у
2011 році починаючи з серпня, тобто з
моменту, коли середньооблікова
кількість штатних працівників
облікового складу почала становити 8
осіб.

Отже, відповідачем у повному обсязі
виконано обов'язок по інформуванню
державної служби зайнятості щодо
утворення (пристосування) робочих
місць та наявності вакансій для
працевлаштування інвалідів, що
свідчить про вжиття відповідачем
необхідних заходів, передбачених
законодавством, чинним на момент
виникнення спірних правовідносин, щодо
недопущення правопорушення у сфері
господарювання.

Враховуючи викладене, у зв'язку з
виконанням відповідачем нормативу
робочих місць для працевлаштування
інвалідів у 2011 році, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку
про те, що вимоги позивача щодо
стягнення
адміністративно-господарських
санкцій, передбачених статтю 20 Закону
України «Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні», та
пені за порушення терміну сплати
адміністративно-господарських
санкцій, є необґрунтованими.

За наведених обставин суд приходить до
висновку, що доводи апеляційної скарги
зазначених висновків суду не
спростовують і не дають підстав для
висновку, що суд першої інстанції при
розгляді справи неправильно
застосовував норми матеріального і
процесуального права, що відповідно до
частини 1 статті 200 КАС України є
підставою для залишення апеляційної
скарги без задоволення, а постанови
суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206,
254, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Тернопільського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
залишити без задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 10 липня 2012
року по справі № 2-а-2395/12/1970 - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути оскаржена протягом двадцяти
днів шляхом подання касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України.

Головуючий:
А.І. Рибачук

Судді
В.М. Багрій

О.М. Гінда