Справа № 807/611/14
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2014-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2014 рокуем. Ужгород№ 807/611/14

Закарпатський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

при секретарі Лумей В.Г.,

за участю:

позивача: Виноградівське міжрайонне
управління водного господарства,
представник - Товт - Параска К.С.

відповідача: Державна податкова
інспекція у Виноградівському районі
Головного управління Міндоходів у
Закарпатській області, представник -
Гайович В.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Виноградівського міжрайонного
управління водного господарства до
Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області про визнання протиправними дій
та скасування податкової вимоги про
сплату податкового боргу від 06.02.2014
року № 20-11, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 160 Кодексу
адміністративного судочинства України
в судовому засіданні 12 червня 2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини Постанови. Постанова в
повному обсязі складена 19 червня 2014
року.

Виноградівське міжрайонне управління
водного господарства (далі - позивач,
Виноградівське МУВГ) звернулось до
Закарпатського окружного
адміністративного суду з позовною
заявою до Державної податкової
інспекції у Виноградівському районі
Головного управління Мін доходів у
Закарпатській області (далі -
відповідач, ДПІ у Виноградівському
районі), якою просить визнати
протиправними дії ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
щодо нарахування Виноградівському
МУВГ пені у розмірі 76179,83 грн. на суму
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та скасувати податкову
вимогу про сплату податкового боргу
від 06.02.2014 року № 20-11.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
Відповідачем проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності
Виноградіврького міжрайонного
управління водного господарства за
період з 01.01.2007 р. по 30.06.2010 р.

За результатами перевірки складено Акт
перевірки від 30.12.2010р. № 130/23-0112/01033881 та
прийнято податкове повідомлення -
рішення № /0 від 28.01.2011р. про
застосування фінансових санкцій за
порушення пп.1.4. ст.1, пп.. 3.1.1 п. 3.1 ст.3,
пп.4.1. ст.4, п.6.1 ст.6, пп.7.3.1. п.7.3. ст.7, п.7.4.2.
п.7.4 ст.7 Закону України „Про податок на
додану вартість" № 168/97 BP, згідно з чим
Позивачу донараховано грошове
зобов'язання в сумі 276640,00 грн. та
фінансові санкції 69160,00 грн.

Позивач відповідно до Порядку
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
платників податків звернувся до
Відповідача з заявою про надання
розстрочки грошового зобов'язання в
розмірі 299000,00 грн., строк сплати якої ще
не настав, на строк 11 місяців та
частково провів оплату в сумі 46800,00 грн.

Позивач зазначає, що оскільки
Виноградівське міжрайонне управління
водного господарства являється
бюджетною неприбутковою організацією
(оплата в т.ч. податкових зобов'язань
може проводитись тільки на підставі
затвердженого кошторису) за наслідками
розгляду заяви було прийнято Рішення
№3 про розстрочення податкового
зобов'язання від 30.01.2014р. та укладено
Договір про розстрочення податкового
зобов'язання від 30.01.2014р. відповідно до
якого орган доходів і зборів надає
Позивачу розстрочення сплати борту на
загальну суму 298999,90 грн. під проценти
строком з 30.01.2014р. по 31.12.2014 р. згідно
графіку сплати.

Крім того, умови договору про
розстрочення податкового зобов'язання
від 30.01.2014р. №3 Позивачем не
порушувалися. На підставі
вищенаведеного дії ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
щодо нарахування Виноградівському
МУВГ пені у розмірі 76179,83 грн. на суму
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість є протиправними,
податкова вимога про сплату
податкового боргу від 06.02.2014 року № 20-11
є такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач в судове засідання не
з'явився та не забезпечив явку свого
представника, хоча про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, але надав суду письмові
заперечення та просив суд відмовити в
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі.

Відповідно до ч.4 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства України
у разі неприбуття відповідача,
належним чином повідомленого про дату,
час і місце судового розгляду, без
поважних причин розгляд справи може не
відкладатися і справу може бути
вирішено на підставі наявних у ній
доказів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, представника відповідачів,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд приходить
до наступних висновків.

Судом було встановлено, що
Відповідачем проведено виїзну
позапланову документальну перевірку
фінансово-господарської діяльності
Виноградіврького міжрайонного
управління водного господарства за
період з 01.01.2007 р. по 30.06.2010 р.

За результатами перевірки складено Акт
перевірки від 30.12.2010р. № 130/23-0112/01033881
(а.с.7102) та прийнято податкове
повідомлення - ршіення № /0 від
28.01.2011р. (а.с.6) про застосування
фінансових санкцій за порушення пп.1.4.
ст.1, пп.. 3.1.1 п. 3.1 ст.3, пп.4.1. ст.4, п.6.1 ст.6,
пп.7.3.1. п.7.3. ст.7, п.7.4.2. п.7.4 ст.7 Закону
України „Про податок на додану
вартість" № 168/97 BP, згідно з чим Позивачу
донараховано грошове зобов'язання в
сумі 276640,00 грн. та фінансові санкції
69160,00 грн.

Постановою Закарпатського
адміністративного суду від 12.05.2011 року
по справі №2а-0770/576/11 було задоволено
позовні вимоги Позивача - визнано
недійсним податкове
повідомлення-рішення № /0 від
28.01.2011р. (а.с.111-114).

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2013 року
задоволено апеляційну скаргу
Відповідача на Постанову
Закарпатського адміністративного суду
від 12.05.2011р. по справі №2а-0770/576/11,
скасовано та прийнято Постанову, якою в
задоволенні, щодо визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення №
/0 від 28.01.2011 р - відмовлено
(а.с.115-119).

16 грудня 2014 року Позивачем направлено
касаційну скаргу на постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2013р. до
Вищого адміністративного суду України.
Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 24 грудня 2013 року у
відкритті касаційного провадження за
касаційною скаргою позивна на
постанову Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27.11.2013 р. -
відмовлено (а.с.120-121).

Як встановлено в судовому засідання та
підтверджено матеріалами справи,
Позивач відповідно до Порядку
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
платників податків звернувся до ДПІ у
Виноградівському районі із заявою про
надання розстрочки грошового
зобов'язання сумі 29900,00 грн. строк
сплати якої ще не настав, на строк 11
місяців та частково погасив грошове
зобов'язання по сплаті ПДВ в сумі 46800,00
грн. (а.с.107).

За наслідками розгляду заяви Позивача
було прийнято Рішення №3 про
розстрочення податкового зобов'язання
від 30.01.2014р. (а.с.108) та укладено Договір
про розстрочення податкового боргу від
30.01.2014р., відповідно до якого орган
доходів і зборів надає Позивачу
розстрочення сплати боргу на загальну
суму 298999,90 грн. під проценти строком з
30.01.2014 по 31.12.2014 р. згідно графіку сплати
(а.с.109-110).

Судом було встановлено, що 11 лютого 2014
року Позивем отримано податкову вимогу
від 06.02.2014 року № 20-11, яким повідомлено
керівника управління про нарахування
пені за грошове зобов'язання з ПДВ в
сумі 76179,83 посилаючись на п.129 1.2. ст. 129
Податкового кодексу України, яким
передбачено, що пеня нараховується у
день настання строку погашення
податкового забов'язання, нарахованого
контролюючим органом або платником
податків у разі виявлення його
заниження на суму та за весь період
заниження (в тому числі за період
адміністративного та /або судового
оскарження) (а.с.103).

Однак суд не може погодитися з діями
відповідача щодо нарахування пені в
сумі 76179,8 грн. з наступних підстав.

Відповідно до листа від 18.02.2014 р. №
359/7/10-00 Відповідачем нараховано пеню
відповідно до п.129.1.2. ст.129 Податкового
кодексу України за весь період
занижених грошових зобов'язань, які
визначені актом перевірки від 30.12.2010р.
№130/23-0112/01033881 (за період з 01.01.2007 року по
30.06.2010 року), тобто до введення в дію
Податкового кодексу України.

Таким чином, до введення в дію
Податкового кодексу України порядок
нарахування та сплати пені було
визначено ст. 16 Закону України «Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами» № 2181 -
ІІІ від 21.12.2000 року.

При цьому, у Законі України "Про порядок
погашення зобов'язань платників
податків перед бюджетами та державними
цільовими фондами" була відсутня норма,
яка б надавала право контролюючому
органу нараховувати пеню у разі
виявлення заниження суми податкового
зобов'язання на суму такого заниження,
та за весь період заниження.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України №1 - рп/99 від 09.02.1999 року в
регулюванні суспільних відносин
застосовуються різні способи дії в
часі нормативно - правових актів.
Перехід від однієї форми регулювання
суспільних відносин до іншої може
здійснюватися, зокрема, негайно,
шляхом зворотної дії. За
загальновизнаним принципом права
закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотної дії в часі.

Прикінцевими положеннями Податкового
кодексу України передбачено, що цей
Кодекс набирає чинності з 1 січня 2011
року. При цьому його норми, за загальним
правилом, застосовується до тих
правовідносин, що виникли після
набрання ним чинності.

Ст. 58 Конституції України передбачено,
що закони та інші нормативно - правові
акти не мають зворотної дії в часі, крім
випадків, коли вони пом'якшують або
скасовують відповідальність особи.
Ніхто не може відповідати за діяння,
які на нас їх вчинення не визнавалися
законом як правопорушення,

Таким чином оскільки у період часу до
01.03.2011р. несплата суми, занижень
податкових зобов'язань, у тому числі
тих, які не є узгодженими в
установленому законом порядку, не
визначалось Законом як порушення, та
враховуючи, що пеня це один з видів
юридичної відповідальності -
нарахування відповідачем позивачеві
суми пені на події 2007р. - 2010 р. - є
неправомірним.

У відповідності до п.п. 14.1.162 п.14.1 от. 14 ПК
України передбачено, що пенею, в
розумінні Податкового кодексу є сума
коштів у вигляді відсотків,
нарахованих на суми грошових
зобов'язань, не сплачених у встановлені
законодавством строки.

На підставі вищенаведеного,
нарахування пені є наслідком порушення
термінів сплати сум грошових
зобов'язань.

Позивач відповідно до Порядку
розстрочення (відстрочення) грошових
зобов'язань (податкового боргу)
платників податків звернувся до
Відповідача з заявою про надання
розстрочки грошового зобов'язання в
розмірі 299000,00 грн., строк сплати якої ще
не настав, на строк 11 місяців та
частково провів оплату в сумі 46800,00 грн.

Оскільки Виноградівське міжрайонне
управління водного господарства
являється бюджетною неприбутковою
організацією (оплата в т.ч. податкових
зобов'язань може проводитись тільки на
підставі затвердженого кошторису) за
наслідками розгляду заяви було
прийнято Рішення №3 про розстрочення
податкового зобов'язання від 30.01.2014р. та
укладено Договір про розстрочення
податкового зобов'язання від 30.01.2014р.
відповідно до якого орган доходів і
зборів надає Позивачу розстрочення
сплати борту на загальну суму 298999,90 грн.
під проценти строком з 30.01.2014р. по 31.12.2014
р. згідно графіку сплати .

Крім того, умови договору про
розстрочення податкового зобов'язання
від 30.01.2014р. №3 Позивачем не
порушувалися.

На підставі вищевказаного суд
приходить до висновку, що станом на
день формування податкової вимоги за
позивачем не рахувався борг з сплати
грошових зобов'язань, а саме грошове
зобов'язання по податку на додану
вартість розстрочено із зазначенням
термінів та сум сплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах
щодо оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони,
зокрема, на підставі, у межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідачем не доведено
правомірності своїх дій щодо
нарахування позивачу пені у розмірі
76179,83 грн. на суму податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість, вимоги позову підтверджені
належними та допустимими доказами,
відповідають вимогам законодавства та
встановленим в судовому засіданні
обставинам справи, підтвердженими
належними та допустимими доказами.

За наведених обставин, позов
Виноградівського МУВГ слід
задовольнити в повному обсязі,
визнавши протиправним дії ДПІ у
Виноградівському районі щодо
нарахування позивачу пені у розмірі
76179,83 грн. на суму податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість та скасувати податкову вимогу
про сплату податкового боргу від 06.02.2014
року № 20-11.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове
рішення ухвалено на користь сторони,
яка не є суб'єктом владних повноважень,
суд присуджує всі здійсненні нею
документально підтверджені судові
витрати з державного (місцевого)
бюджету, такими витратами, згідно п. 1 ч.
3 розділу VII Кодексу адміністративного
судочинства України, є витрати
позивача зі сплати судового збору
(державного мита) у розмірі 182,70 грн.
(згідно платіжного доручення від 21
лютого 2014 року за № 11 (а.с.123), та дана
сума підлягає стягненню з бюджету на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 17, 71, 86, 94, 160, 163
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов Виноградівського міжрайонного
управління водного господарства до
Державної податкової інспекції у
Виноградівському районі Закарпатської
області про визнання протиправним
протиправними дії ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
щодо нарахування Виноградівському
МУВГ пені у розмірі 76179,83 грн. на суму
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та скасувати податкову
вимогу про сплату податкового боргу
від 06.02.2014 року № 20-11 - задовольнити.

Визнати протиправними дії ДПІ у
Виноградівському районі ГУ Міндоходів
щодо нарахування Виноградівському
МУВГ пені у розмірі 76179,83 грн. на суму
податкових зобов'язань з податку на
додану вартість та податкову вимогу
про сплату податкового боргу від 06.02.2014
року № 20-11 - скасувати.

Стягнути з державного (місцевого)
бюджету на користь Виноградівського
міжрайонного управління водного
господарства (Закарпатська область, м.
Виноградів, вул. І. Франка, 100 код 01033881)
сплачений судовий збір (державне мито)
у сумі 182,70 грн. (три гривни сорок
копійок).

Постанова набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 254 КАС
України, та може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Закарпатський окружний
адміністративний суд в порядку та
строки, встановлені ст.186 КАС України.
Апеляційна скарга на постанову суду
першої інстанції подається протягом
десяти днів з дня проголошення, а в
разі складення постанови у повному
обсязі відповідно до ст. 160 КАС України -
протягом десяти днів з дня отримання
копії постанови (копія апеляційної
скарги одночасно надсилається особою,
яка її подає, до суду апеляційної
інстанції).

СуддяП.П. Микуляк