Справа № 819/1966/13-а
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2014 р.
Справа № 876/14107/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.

за участю секретаря судового
засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Бучацької об"єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області на постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013 р. по
справі за позовом Державного
підприємства "Ковалівський спиртовий
завод" до Бучацької об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області, Управління
Державної казначейської служби
України у Монастириському районі
Тернопільської області про скасування
податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

Державне підприємство "Ковалівський
спиртовий завод" звернулося до суду із
адміністративним позовом до
відповідачів - Управління державної
казначейської служби України у
Монастириському районі, Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Тернопільській області
про скасування податкового
повідомлення - рішення від 27.10.2008 року
№210//0.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідно до Закону
України «Про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 03
червня 2008 року № 309-VI, внесено зміни до
Закону України «Про податок на додану
вартість», а саме до абз. «а» пп. 7.7.2, в
якому слова «у попередньому
податковому періоді» замінені словами
«у попередніх податкових періодах», а
тому ДП «Ковалівський спиртовий завод»
правомірно відповідно до Закону
України № 309-VI, керуючись новою
редакцією Закону України «Про податок
на додану вартість», включило до складу
бюджетного відшкодування за липень 2008
року суми податку на додану вартість
фактично сплачені постачальникам
товарів у попередніх податкових
періодах за товари (роботи, послуги) в
сумі 219333,00 грн.

Крім того, відповідно до пп. 15.3.1 Закону
України «Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами» заяви на повернення надміру
сплачених податків, зборів
(обов'язкових платежів) або на їх
відшкодування у випадках, передбачених
податковими законами, можуть бути
подані не пізніше 1095 дня, наступного за
днем здійснення такої переплати або
отримання права на таке відшкодування,
а тому позивач керуючись даною нормою,
правомірно у належні строки включив до
складу бюджетного відшкодування за
липень 2008 року суми податку на додану
вартість фактично сплачені
постачальникам товарів у попередніх
податкових періодах за товари (роботи,
послуги) в сумі 219333,00 грн.

Постановою Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013 р.
позов задоволено. Податкове
повідомлення - рішення Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів в Тернопільській області
від 27.10.2008 року № 210//0 - скасовано.

Задовольняючи позовні вимоги суд
першої виходив з того, що закон не
обмежує право платника податку заявити
до повернення суму бюджетного
відшкодування часовими межами певного
податкового періоду, та не ставить
право платника податку на отримання
податкової вигоди в залежність від
того, в якому звітному податковому
періоді у платника виникло право на
податковий кредит у розмірі суми
бюджетної заборгованості.

Суд встановив факт сплати позивачем
податку на додану вартість у ціні
придбаних товарів за реальними
господарськими операціями в червні 2008
.р., що дає право позивачу на бюджетне
відшкодування ПДВ за липень 2008 р. у
розмірі 219 333,00 грн.

Зокрема з оглянутих в судовому
засіданні реєстрів отриманих та
виданих податкових накладних за липень
2008 р. та копій платіжних доручень, що
підтверджують право податкового
кредиту попереднього податкового
періоду, фактично сплачену суму
податку при придбанні товарів у
попередньому податковому періоді
постачальниками таких товарів, робіт
(послуг) та наявності спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
наявності зв'язку між фактом придбання
Державним підприємством "Ковалівський
спиртовий завод" товарів (послуг) і
його господарською діяльністю, чого не
заперечив в судовому засіданні
представник відповідача Бучацької
об'єднаної державної податкової
інспекції.

Відтак, суд прийшов до переконання, що
вимоги позивача є обґрунтованими,
оскільки податкове законодавство не
містить норм, які б у спірних
правовідносинах прямо вказували на
порушення з боку платника податків на
формування податкового кредиту та
дозволяли зменшувати суму бюджетного
відшкодування.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду відповідач оскаржив його в
апеляційному порядку. Вважає, що
оскаржувана постанова прийнята з
неповним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи, з помилковим
застосуванням норм матеріального
права, порушенням норм процесуального
права та підлягає скасуванню з підстав
викладених у апеляційній скарзі.
Просить скасувати оскаржувану
постанову та прийняти нову, якою
відмовити у задоволенні позовних вимог
в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
залишити без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, підтверджено
матеріалами справи наступні обставини.

Так, в період з 03 по 10 жовтня 2008 року
працівниками Бучацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Тернопільській області було проведено
позапланову виїзну перевірку
Державного підприємства "Ковалівський
спиртовий завод" з питань
достовірності нарахування суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість на розрахунковий
рахунок за липень 2008 року, яка виникла
за рахунок від'ємного значення з ПДВ, що
декларувалось за червень 2008 року. За
результатами перевірки складено акт
від 15 жовтня 2008 року №399/23-003375059
(а.с.5-24,т.1).

Згідно Акту перевірки податковим
органом встановлено, що Державне
підприємство "Ковалівський спиртовий
завод" порушило вимоги п.п. 7.7.2 п. 7.2 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" (чинного на момент проведення
перевірки). В результаті вказаного
порушення, позивачем було завищено на
219 333 грн. суми бюджетного відшкодування
з податку на додану вартість,
заявленого підприємством у декларації
за липень місяць 2008 року.

20 жовтня 2008 року Державне підприємство
"Ковалівський спиртовий завод" подало
заперечення на акт перевірки (а.с.109,т.1).
Постійна комісія Бучацької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів в
Тернопільській області з розгляду
спірних питань розглянула заперечення
та доповнивши аргументацію акту
перевірки, надала Державному
підприємству "Ковалівський спиртовий
завод" відповідь, якою підтримала
обґрунтованість зменшення за
наслідками перевірки суми бюджетного
відшкодування (а.с.110,т.1).

27 жовтня 2008 року Бучацькою об'єднаною
державною податковою інспекцією
Головного управління Міндоходів в
Тернопільській області винесено
податкове повідомлення - рішення
№210//0, яким Державному
підприємству "Ковалівський спиртовий
завод" зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за липень місяць 2008 року на
суму 219 333 грн. (а.с.4,т.1).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що позиція податкового
органу полягає у тому, що від'ємне
значення ПДВ в розмірі 219 333 грн. у
позивача виникло у 2006-2007 роках, а не в
липні 2008 року (тобто, не у звітному
періоді, коли дана сума включена до
бюджетного відшкодування), а тому
вказана сума не може формувати
бюджетне відшкодування у липні 2008 року,
хоча і була сплачена постачальниками у
складі вартості товарів у попередніх
податкових періодах.

Проте, суд першої інстанції дійшов до
вірного висновку, що вищевказане
твердження податкового органу є
необґрунтованим, оскільки підставою
виникнення у суб'єкта господарювання -
платника податків права на бюджетне
відшкодування сум раніше сплаченого
податку на момент виникнення спірних
правовідносин були врегульовані
положеннями підпунктів 7.7.1, 7.7.2 п. 7.7 ст. 7
Закону України "Про податок на додану
вартість" від 03.04.1997 № 168/97-ВР (в редакції
чинній на той період).

За змістом вищезазначених підпунктів
ст. 7 Закону України "Про податок на
додану вартість" підставою для
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість є оплата відповідної
суми податку на додану вартість
покупцем товару (послуг) постачальнику
товарів (послуг) в ціні товару (послуг) у
попередньому податковому періоді,
наявність від'ємного значення суми
податку, що підлягає бюджетному
відшкодуванню в податковому періоді,
який передує тому податковому періоду,
за який заявляється бюджетне
відшкодування, та у періоді, за який
заявляється бюджетне відшкодування.

Якщо у наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пп. 7.7.1 цього
пункту, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів (послуг)
у попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів (послуг);

б) залишок від'ємного значення після
бюджетного відшкодування включає до
складу податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Таким чином, Закон не обмежує право
платника податку заявити до повернення
суму бюджетного відшкодування
часовими межами певного податкового
періоду, та не ставить право платника
податку на отримання податкової вигоди
в залежність від того, в якому звітному
податковому періоді у платника виникло
право на податковий кредит у розмірі
суми бюджетної заборгованості.

Колегією суддів також встановлено факт
сплати позивачем податку на додану
вартість у ціні придбаних товарів за
реальними господарськими операціями в
червні 2008 .р., що дає право позивачу на
бюджетне відшкодування ПДВ за липень
2008 р. у розмірі 219 333,00 грн.

Зокрема в судовому засіданні оглянуто
реєстри отриманих та виданих
податкових накладних за липень 2008 р. та
копії платіжних доручень, що
підтверджують право податкового
кредиту попереднього податкового
періоду, встановлено фактично сплачену
суму податку при придбанні товарів у
попередньому податковому періоді
постачальниками таких товарів, робіт
(послуг), наявності спеціальної
податкової правосуб'єктності
учасників господарської операції та
наявності зв'язку між фактом придбання
Державним підприємством "Ковалівський
спиртовий завод" товарів (послуг) і його
господарською діяльністю.

Таким чином, суд першої інстанції
прийшов до вірного висновку, що
позивачем правомірно включено до
складу бюджетного відшкодування суми
ПДВ, які фактично сплачені
постачальникам товарів у попередніх
податкових періодах за товари (роботи,
послуги) , а тому позовні вимоги
позивача підлягають до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 159
Кодексу адміністративного судочинства
України судове рішення повинно бути
законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав
вказані вимоги процесуального закону,
оскільки до спірних правовідносин
вірно застосував норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
ухвалення законного рішення, яке
скасуванню не підлягає.

Керуючись ч.3 ст.160 ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205,
206, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Бучацької об"єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Тернопільській області залишити без
задоволення, а постанову
Тернопільського окружного
адміністративного суду від 29.10.2013 р. по
справі № 819/1966/13-а - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення, але може бути оскаржена у
касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
суду касаційної інстанції протягом
двадцяти днів з дня набрання ухвалою
законної сили, а у разі складення
ухвали в повному обсязі відповідно до
ст. 160 КАС України - з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 08.09.2014
року.