Справа № 2а/2570/691/12
Суддя: Кравцов О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

28 серпня 2014 року м. Київ
В/800/3757/14

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Кравцова О.В.,

Голяшкіна О.В.,

Єрьоміна А.В.,

Зайця В.С.,

Маслія В.І.,

розглянувши заяву Державної
фінансової інспекції в Чернігівській
області про перегляд Верховним Судом
України ухвали Вищого
адміністративного суду України від 12
червня 2014 року у справі за позовом
Новгород-Сіверського районного центру
зайнятості робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття до
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування пунктів 2, 3
вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року Новгород-Сіверський
районний центр зайнятості робочий
орган виконавчої дирекції Фонду
загальнообов'язкового державного
соціального страхування України на
випадок безробіття (надалі - Центр)
звернувся до суду з адміністративним
позовом про визнання протиправними та
скасування пунктів 2, 3 вимоги
Новгород-Сіверської міжрайонної
державної фінансової інспекції (далі -
Міжрайонна інспекція) № 13/18-124 від 3
лютого 2012 року (далі - Вимога № 13/18-124)
щодо усунення порушень, виявлених
плановою ревізією
фінансово-господарської діяльності за
період з 1 січня 2009 року до 30 вересня 2011
року.

Постановою Чернігівського окружного
адміністративного суду від 12 березня
2012 року позов задоволено частково:
пункт 3 Вимоги №13/18-124 визнаний
протиправним, а в іншій частині
позовних вимог - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2012
року постанова Чернігівського
окружного адміністративного суду від 12
березня 2012 року скасована, позов
задоволений. Дії Інспекції визнані
неправомірними; пункти 2, 3 Вимоги
№13/18-124 визнані протиправними та
скасовані.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 червня 2014 року постанову
Київського апеляційного
адміністративного суду від 9 серпня 2012
року залишено без змін.

В заяві про перегляд Верховним Судом
України ухвали суду касаційної
інстанції від 12 червня 2014 року Державна
фінансова інспекція в Чернігівській
області (надалі - Інспекція)
посилається на неоднакове
застосування Вищим адміністративним
судом України, як судом касаційної
інстанції, одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, а саме:

- положення Закону України № 2939-XII
від 26 січня 1993 року «Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні» (надалі - Закон №
2939-XII), Положення про Державну фінансову
інспекцію України, затвердженого
Указом Президента України від 24 квітня
2011 року № 499/2011,

- пункту 1.3. Порядку взаємодії між
органами державної
контрольно-ревізійної служби та
органами прокуратури, внутрішніх справ
і Служби безпеки України,
затвердженого спільним наказом від 19
жовтня 2006 року № 346/1025/685/53,

- статті 225 Господарського кодексу
України,

- Методики формування бюджету
Фонду загальнообов`язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття,
затвердженої наказом Державного
центру зайнятості від 4 жовтня 2007 року
№75, розробленої на виконання Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування на
випадок безробіття» від 2 березня 2000 №
1533-III/

На підтвердження неоднакового
застосування судом касаційної
інстанції норм матеріального права
заявник посилається на ухвали Вищого
адміністративного суду України від 7
лютого 2013 року у справі № К/9991/54863/12, від
26 березня2013 року у справі
К/800/8433/13-К/800/10134/13, від 4 квітня 2013 року у
справі К/800/8757/13-К/800/10600/13, від 11 квітня 2013
року у справі К/9991/63704/12, від 5 червня 2013
року у справі № К/9991/66064/12, на постанови
Вищого адміністративного суду України
від 14 листопада 2013 року у справі
К/9991/29030/12, на постанови Верховного Суду
України від 15 квітня 2014 року у справі №
21-40а14, від 13 травня 2014 року у справі №
21-89а14.

Необхідно вказати, що відповідно до
абзацу 4 пункту 5 Постанови Пленуму
Вищого адміністративного суду України
№ 2 від 13 грудня 2010 року «Про судову
практику застосування статей 235-240
Кодексу адміністративного судочинства
України» до рішень, на які робиться
посилання для підтвердження підстав,
не належать рішення Верховного Суду
України ухвалені після 30 липня 2010 року.

Таким чином, суд не приймає до уваги
посилання заявника на постанови
Верховного Суду України від 15 квітня 2014
року у справі № 21-40а14, від 13 травня 2014
року у справі № 21-89а14.

Відповідно до положень статті 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) заява про
перегляд судових рішень подається до
Верховного Суду України через Вищий
адміністративний суд України, який за
змістом статей 239-2 та 240 КАС України
перевіряє відповідність заяви вимогам
цього Кодексу та вирішує питання про
допуск справи до провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 236 КАС
України встановлено, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, мають
право подати заяву про перегляд
судових рішень в адміністративних
справах після їх перегляду в
касаційному порядку.

Згідно з нормою пункту 1 частини першої
статті 237 КАС України заява про
перегляд судових рішень в
адміністративних справах може бути
подана виключно з мотивів:
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права, що
потягло ухвалення різних за змістом
судових рішень у подібних
правовідносинах.

Під неоднаковим застосуванням одних і
тих самих норм матеріального права
необхідно розуміти, зокрема: різне
тлумачення змісту і сутності правових
норм, на підставі якого зроблено
висновок про різний зміст суб'єктивних
прав і обов'язків учасників
відповідних правовідносин, у тому
числі про наявність та обсяг прав і/або
обов'язків осіб, які беруть участь у
справі; різне застосування правил
конкуренції правових норм при
вирішенні колізій між ними з
урахуванням ієрархії цих правових
норм, а також дії норм у часі, просторі
та за колом осіб, тобто незастосування
закону, який підлягав застосуванню;
різне визначення предмета регулювання
правових норм, зокрема застосування
різних правових норм для регулювання
одних і тих самих відносин або
поширення дії норми на певні
правовідносини в одних випадках і
незастосування цієї самої норми до
аналогічних відносин в інших випадках,
тобто різне застосування закону, який
не підлягав застосуванню; різне
застосування правил аналогії права чи
закону в подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 12 червня 2014 року, про
перегляд якої ставить питання заявник,
предметом спору є правовідносини щодо
визнання протиправними та скасування
повністю однакових пунктів вимог
територіальних органів
Держфіненспекції стосовно
забезпечення відшкодування завданих
збитків при придбанні товару. В даному
рішенні суд погоджується із колегією
суду апеляційної інстанції про
задоволення позовних вимог Центру,
посилаючись на відсутність в акті
ревізії та вимозі при зазначені
збитків будь-яких посилань на вимоги
чинного законодавства, які порушені в
процесі придбання товарів та послуг.

В ухвалах Вищого адміністративного
суду України, на які відповідач
посилається, як на підставу для допуску
справи до провадження Верховного Суду
України, суд приходить до висновку, що
саме по собі придбання за державні
кошти товарно-матеріальних цінностей
за завищеними цінами є втратою
державних фінансових ресурсів,
необоротних та інших активів, що
відповідно до Закону № 2939-XII дає
Інспекції право вимагати
відшкодування завданих збитків.

Оскільки, зі змісту доданих до заяви
судових рішень вбачається неоднакове
застосування судом касаційної
інстанції у подібних правовідносинах
одних і тих самих норм матеріального
права, суд дійшов висновку допустити до
провадження Верховного Суду України
дану справу для перегляду ухвали
Вищого адміністративного суду України
від 12 червня 2014 року.

Керуючись статтями 235-240 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,

УХВАЛИВ:

Допустити до провадження Верховного
Суду України справу за позовом
Новгород-Сіверського районного центру
зайнятості робочого органу виконавчої
дирекції Фонду загальнообов'язкового
державного соціального страхування
України на випадок безробіття до
Державної фінансової інспекції в
Чернігівській області про визнання
протиправними та скасування пунктів 2, 3
вимоги.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіКравцов О.В. Голяшкін О.В.
Єрьомін А.В. Заєць В.С. Маслій В.І.