Справа № 804/5504/14
Суддя: Дєєв Микола Владиславович
Дата ухвалення: 2014-07-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2014 р. Справа № 804/5504/14

Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі судді
Дєєва М.В., при секретарі судового
засідання Пополітові І.М., за участю
позивача ОСОБА_1, представника позивача
- ОСОБА_2, представника відповідача -
Григоренко О.С., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної
інспекції сільського господарства у
Дніпропетровській

області

про визнання протиправними
дії та скасування припису,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду із позовними
вимогами, з урахуванням їх змін, про
визнання незаконними дій Державної
інспекції сільського господарства в
Дніпропетровській області з приводу
складення відносно нього - ОСОБА_1 акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства за № 97/25 від 09.04.2014 року,
акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства за № 27/25 від
09.04.2014 року, та розрахунку розміру
шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки від 09.04.2014 року в сумі 74442 грн. 46
коп; визнання незаконними, тобто
такими, які складені з порушеннями
вимог законодавства, та скасування
акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства за № 97/25 від
09.04.2014 року та акту обстеження
земельної ділянки за № 27/25 від 09.04.2014
року; визнання незаконним та скасувати
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, яка розташована за
межами населеного пункту на території
В'язівоцької сільської ради від 09.04.2014
року в сумі 74442 грн. 46 коп; визнання
незаконним та скасування припису
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області № 67/25 від 09.04.2014 року.

В обґрунтування позовних вимог
зазначено, що 09.04.2014 року відповідачем
було проведено позапланову перевірку
дотримання позивачем вимог земельного
законодавства, за результатами якої
складено акти № 97/25 від 09.04.2014 року та №
27/25 від 09.04.2014 року, та виданий
розрахунок розміру шкоди в сумі 74442 грн.
46 коп. Дії з проведення позапланової
перевірки відповідно до повноважень
відповідача позивач не оскаржує, однак
вважає, що зміст складених
відповідачем актів перевірки та
розрахунку розміру заподіяної шкоди не
містить жодних добутих відповідачем в
процесі реалізації своїх повноважень
належних, допустимих та достатніх
даних. Крім того, вважає незаконним
припис відповідача про усунення
порушень вимог земельного
законодавства № 67/25 від 09.04.2014 року як
такий, що прийнятий з порушенням
встановленої законодавством процедури
реалізації управлінської функції.

У судовому засіданні позивач та
представник позивача позов
підтримали, просили позовні вимоги
задовольнити у повному обсязі,
посилаючись при цьому на обставини,
викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав, просив суд відмовити у
задоволенні позову у повному обсязі,
надав суду заперечення, в яких
зазначив, що висновки перевірки
відповідають фактичним обставинам
справи, акти перевірки складені
правомірно, згідно із діючим
законодавством, висновки за
результатами актів перевірок є цілком
обґрунтованими, тому винесений припис
є таким, що відповідає вимогам діючого
законодавства, а отже підстави для
задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши доводи представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на них, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд доходить висновку, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою
слідчого Павлоградського МВ ГУМВС
України в Дніпропетровській області
від 17.03.2014 року по кримінальному
провадженню № 0000555 було
призначено проведення перевірки
дотримання земельного законодавства
позивачем при використанні земельної
ділянки, розташованої на території
В'язівоцької сільської ради
Павлоградського району
Дніпропетровської області.

На виконання зазначеної постанови, яка,
відповідно до ст. 110 КПК України, є
обов'язковою для виконання фізичними
та юридичними особами, прав, свобод чи
інтересів яких вона стосується,
відповідачем було видано наказ № 309 від
26.03.2014 року про проведення
позапланової перевірки дотримання
позивачем вимог земельного
законодавства.

09.04.2014 року на реалізацію наказу
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області на підставі направлення № 309
від 26.03.2014 року відповідачем було
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства позивачем при
використанні земельної ділянки,
розташованої на території В'язівоцької
сільської ради Павлоградського району
Дніпропетровської області.

Результати перевірки відповідач
оформив актами № 27/25 від 09.04.2014 року, та
№ 97/25 від 09.04.2014 року, яким встановлено
факт самовільного заняття позивачем
земельної ділянки площею 76,5 га, що є
порушенням ст.ст. 125, 126 Земельного
кодексу України, наслідки якого
передбачені п. б ст. 211 Земельного
кодексу України, ст. 53-1 Кодексу України
про адміністративні правопорушення.

09.04.2014 року відповідач видав позивачу
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки загальною площею 76,5
га на суму 74442 грн. 46 коп.

09.04.2014 року відповідач виніс припис №
67/25, яким поклав на позивача обов'язок у
30-денний термiн усунути порушення вимог
земельного законодавства - ст. 125 та ст.
126 Земельного кодексу України.

В судовому засіданні встановлено та
позивачем підтверджено, що наявність у
відповідача права проведення вказаної
перевірки не є спірним, проте позивач
оскаржує дії Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області щодо
висновків, викладених в актах такої
перевірки.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 17 КАС України,
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема, спори
фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом
владних повноважень щодо оскарження
його рішень (нормативно-правових актів
чи правових актів індивідуальної дії),
дій чи бездіяльності.

У розумінні ст. 2 та ст. 17 КАС України, до
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин,
вчинених ними при здійсненні владних
управлінських функцій на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень,
якщо позивач вважає, що цими рішеннями,
діями чи бездіяльністю його права чи
свободи порушені або порушуються,
створено або створюються перешкоди для
їх реалізації або мають місце інші
ущемлення прав чи свобод.

Як зазначено у Інформаційному листі
Вищого адміністративного суду України
від 27.07.2010 № 1145/11/13-10, обов'язковою
ознакою нормативно-правового акта чи
правового акта індивідуальної дії, а
також відповідних дій чи бездіяльності
суб'єкта владних повноважень є
створення ними юридичних наслідків у
формі прав, обов'язків, їх зміни чи
припинення.

З наведених процесуальних норм права
та положень ч. 2 ст. 11 КАС України
вбачається, що позивач на власний
розсуд визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень та
визначає зміст позовних вимог. Проте,
ці рішення, дії або бездіяльність
повинні бути такими, що породжують,
змінюють або припиняють права та
обов'язки у сфері публічно-правових
відносин.

Отже, за своїм правовим значенням акти
перевірки не є рішеннями суб'єкта
владних повноважень, які в силу п. 1 ч. 2
ст. 17 КАС України можуть бути
предметами оскарження в порядку
адміністративного судочинства,
оскільки, акти перевірки є службовими
документами, які підтверджують факт
проведення перевірки і фіксують
обставини, встановлені під час
проведення перевірки, а тому самі по
собі не створюють для позивача
будь-яких правових наслідків.

Оскарження ж дій щодо включення до
актів перевірок відомостей є нічим
іншим як оскарженням висновків актів
перевірок, та не є дією, з якою закон
пов'язує настання правових наслідків,
якщо такі наслідки не настали.

З огляду на викладене, суд доходить
висновку про відмову у задоволенні
позовних вимог в частині визнання
незаконними дій Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області з приводу
складення відносно позивача акту
перевірки дотримання вимог земельного
законодавства за № 97/25 від 09.04.2014 року,
акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства за № 27/25 від
09.04.2014 року; визнання незаконними, тобто
такими, які складені з порушеннями
вимог законодавства, та скасування
акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства за № 97/25 від
09.04.2014 року та акту обстеження
земельної ділянки за № 27/25 від 09.04.2014
року.

Оскарження ж дій відповідача з приводу
складання розрахунку розміру шкоди є
оскарженням саме розрахунку розміру
шкоди як рішення суб'єкта владних
повноважень у розумінні ст. ст. 2 та 17
КАС України. З приводу даної позовної
вимоги суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 15-2, 188 Земельного
кодексу України, ст. 6 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель», ст.
19 Закону України «Про охорону земель»,
державний контроль за використанням та
охороною земель чсіх категорій та форм
васності здійснює центральний орган
виконавчої влади, який забезпечує
реалізацію державної політики у сфері
нагляду (контролю) в агропромисловому
комплексі.

Згідно Положення про Державну
інспекцію сільського господарства
України, затвердженого Указом
Президента України від 13.04.2011 року №
459/2011, таким органом є Державна
інспекція сільського господарства
України.

Згідно п. 6 даного Положення, Державна
інспекція сільського господарства
України здійснює свої повноваження
безпосередньо та через утворені
територіальні органи - державні
інспекції сільського господарства в АР
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, районах.

Повноваження Державної інспекції
сільського господарства України у
межах Дніпропетровської області
реалізує Державна інспекція
сільського господарства в
Дніпропетровській області, яка,
відповідно до п.п. 15 п. 4 зазначеного
Положення, розраховує розмір шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
зайняття земельних ділянок,
використання їх не за цільовим
призначенням, зняття грунтового
покриву без спеціального дозволу,
вживає заходів для її відшкодування в
установленому законодавством порядку.

Відповідно до частин першої і другої
статті 125, статті 126 Земельного кодексу
України право власності та право
постійного користування на земельну
ділянку виникає після одержання її
власником або користувачем документа,
що посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою (державного акта), та його
державної реєстрації. Право на оренду
земельної ділянки виникає після
укладення договору оренди і його
державної реєстрації.

Земельний кодекс України містить
заборону щодо використання земельної
ділянки до встановлення її меж у натурі
(на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та державної
реєстрації (частина третя статті 125
Кодексу).

У зв'язку з цим, статтею 211 Земельного
кодексу України самовільне зайняття
земельних ділянок віднесено до
порушень земельного законодавства, за
яке громадяни та юридичні особи несуть
відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Згідно ч. 3 ст. 72 КАС України, обставини,
які визнаються сторонами, можуть не
доказуватися перед судом, якщо проти
цього не заперечують сторони і в суду
не виникає сумніву щодо достовірності
цих обставин та добровільності їх
визнання.

Так, і позивачем, і відповідачем
визнано факт використання земельної
ділянки, яка розташована за межами
населеного пункту на території
В'язівоцької сільської ради, та
використання якої було предметом
перевірки, без відповідних
правовстановлюючих документів.

Отже, суд дійшов висновку про те, що
вказана земельна ділянка зайнята
позивачем самовільно, що є порушенням
наведених вище правових норм, а тому
відповідачем було обґрунтовано та на
виконання власних повноважень
складено розрахунок розміру шкоди.

Проте розрахунок розміру шкоди,
заподіяної позивачем внаслідок
самовільного зайняття зазначеної
земельної ділянки містить невірні
дані: відповідач розрахував завдану
шкоду, беручи за основу площу земельної
ділянки 76,5 га, в результаті чого
загальна сума шкоди скала 74442 грн 46 коп.

Відповідно до Пояснювальної записки до
Проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки ОСОБА_1 для
городництва на території В'язівоцької
сільської ради Павлоградського району
Дніпропетровської області, загальна
площа земельної ділянки складає 45,7657
га.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 25.07.2007 року № 963 «Про
затвердження Методики визначення
роміру шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельних
ділянок, використання земельних
ділянок не за цільовим призначенням,
зняття грунтового покриву (родючого
шару грунту) без спеціального дозволу»,
судом проведено розрахунок розміру
шкоди, завданої внаслідок самовільного
зайняття позивачем земельної ділянки
загальною площею 45,7657 га, загальна сума
якої складає 44534 грн 79 коп.

Різниця суми шкоди, розрахованої на
загальну площу земельної ділянки 76,5 га
та 45,7657 га, складає 29907 грн. 67 коп. (74442 грн
46 коп. - 44534 грн 79 коп.)

Таким чином, є незаконним та підлягає
скасуванню розрахунок розміру шкоди,
заподіяної позивачем внаслідок
самовільного зайняття земельної
ділянки, яка розташована за межами
населеного пункту на території
В'язівоцької сільської ради від 09.04.2014
року, в сумі 29907 грн. 67 коп.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання
незаконним та скасування припису
Державної інспекції сільського
господарства в Дніпропетровській
області № 67/25 від 09.04.2014 року, суд
заначає наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель» передбачено, що
державні інспектори у сфері
державного контролю за використанням
та охороною земель і дотриманням вимог
законодавства України про охорону
земель мають право давати обов'язкові
для виконання вказівки (приписи) з
питань використання та охорони земель
і дотримання вимог законодавства
України про охорону земель відповідно
до їх повноважень, а також про
зобов'язання приведення земельної
ділянки у попередній стан у випадках,
установлених законом, за рахунок
особи, яка вчинила відповідне
правопорушення, з відшкодуванням
завданих власнику земельної ділянки
збитків.

На підставі абзацу першого пункту 5
Положення №459/2011
Держсільгоспінспекція України та її
посадові особи в межах своїх
повноважень мають право складати акти
перевірок, протоколи про
адміністративні правопорушення та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення,
давати обов'язкові для виконання
приписи (розпорядження), а також
подавати в установленому
законодавством порядку до відповідних
органів матеріали перевірок для
притягнення винних осіб до
відповідальності.

Вимогами ч.7 ст. 7 Закону України «Про
основні засади державного нагляду
(контролю) у сфері господарської
діяльності» передбачено, що на
підставі акта, складеного за
результатами здійснення заходу, в ході
якого виявлено порушення вимог
законодавства, орган державного
нагляду (контролю) у разі необхідності
вжиття заходів реагування протягом
п'яти робочих днів з дня завершення
здійснення такого заходу складає
припис щодо усунення порушень вимог
законодавства.

Припис відповідно до п.1.2 Порядку
оформлення, вручення (надсилання)
приписів у разі виявлення порушень
земельного законодавства,
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України 19.02.2013 №104, - це обов'язкова для
виконання у визначені строки письмова
вимога державного інспектора
сільського господарства, яка
оформляється, вручається
(надсилається) керівникам юридичних
осіб та фізичним особам (у тому числі
керівникам суб'єктів господарювання та
фізичним особам - підприємцям) щодо
усунення порушень земельного
законодавства.

Дослідивши обставини справи та
проаналізувавши результати перевірок,
викладені в актах перевірок № 97/25 від
09.04.2014 року та № 27/25 від 09.04.2014 року,
якими встановлено факт самовільного
заняття позивачем земельної ділянки,
та які стали підставою для винесення
оскаржуваного припису, суд доходить
висновку про те, що у відповідач при
цьому діяв на підставі та у межах
власних повноважень.

Отже, припис Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області № 67/25 від
09.04.2014 року є законним та обґрунтованим,
а тому позовні вимоги у цій частині
задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст.19 Конституції України,
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених статтею 72 цього Кодексу. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Керуючисьстаттями 71, 72, 158 - 163, 167 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 -
задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати
розрахунок розміру шкоди, заподіяної
ОСОБА_1 внаслідок самовільного
зайняття земельної ділянки,яка
розташована за межами населеного
пункту на території В'язівоцької
сільської ради Павлоградського району
Дніпропетровської області від 09.04.2014
року в частині суми 29907 грн. 67 коп.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку
поданняапеляційноїскарги в порядку,
встановленому ст. 254 КАС України.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 186 КАС України.

Повний текст постанови складений 08.07.2014
року.

Суддя (підпис) Постанова не
набрала законної сили станом на 08.07.2014
року Суддя З оригіналом згідно
Помічник суддіМ.В. Дєєв М.В.Дєєв
Т.С.Журавель