Справа № 2а-3366/11
Суддя: Старунський Д.М.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа №
47865/11/9104 Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання
Лемцьо І.В.,

позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Чортківської міської ради
Тернопільської області на постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 4 травня 2011
року у справі за позовом ОСОБА_1 до
Чортківської міської ради
Тернопільської області, третя особа -
ОСОБА_2 про визнання незаконним
рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 12.02.2011 року звернулася в суд з
адміністративним позовом до
Чортківської міської ради
Тернопільської області, третя особа -
ОСОБА_2, в якому просила визнати
незаконним рішення сесії №39 від 20
грудня 2010 року «Про відміну рішення X
сесії XXI скликання Чортківської
міської ради народних депутатів від 17
грудня 1993 року» та скасувати його.

Постановою Чортківського районного
суду Тернопільської області від 4
травня 2011 року позов задоволено.
Визнано незаконним та скасовано
рішення сесії Чортківської міської
ради №39 від 20 грудня 2010 року «Про
внесення змін до рішення міської ради
№462 від 06.11.2008 року «Про відміну рішення
X сесії XXI скликання Чортківської
міської ради народних депутатів від 17
грудня 1993 року «Про затвердження
рішень міськвиконкому по наданню,
дорізці земельних ділянок»».

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції Чортківська міська
рада Тернопільської області оскаржила
його в апеляційному порядку. В
апеляційній скарзі просить рішення
суду першої інстанції скасувати і
прийняти нове рішення, яким в
задоволенні позову відмовити. Вимоги
за апеляційною скаргою обґрунтовує
тим, що судом першої інстанції були
недостатньо досліджені докази та
обставини справи, рішення постановлено
з порушенням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що суд першої
інстанції необґрунтовано та
безпідставно задовольнив позов ОСОБА_1
та скасував повністю рішення від 20
грудня 2010 року №39. Права та інтереси
позивача діями Чортківської міської
ради порушені не були, а тому суд
помилково прийшов до висновку, що
порушено норми статей 143, 149, ЗК України
так як вони стосуються припинення прав
або вилучення земельної ділянки з
володіння чи користування, що
відповідно до ст.125 та ст.126 ЗК України
виникає з моменту державної реєстрації
правоустановчого документа
встановленої форми на земельну
ділянку, а саме державного акта у разі
права власності, або договору оренди -
права користування.

Позивач в судовому засіданні вимоги
апеляційної скарги заперечила та
просить залишити її без задоволення.

Третя особа та її представник в
судовому засіданні вимоги апеляційної
скарги підтримали та просять її
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання не прибув, про дату, час і
місце апеляційного розгляду був
повідомлений належним чином, тому
колегія суддів, у відповідності до ст.196
КАС України, вважає за можливе
розглядати справу без його участі.

Заслухавши суддю-доповідача,пояснення
сторін, дослідивши наявні в справі
матеріали та доводи апеляційної скарги
у їх сукупності, на основі наявних у
справі доказів, колегія суддів
приходить до переконання, що подану
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, а постанову суду першої
інстанції - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
рішенням Чортківської міської ради від
17 грудня 1993 року /а.с.6/ позивачці ОСОБА_1
виділено в користування 120 кв.м.
земельної ділянки, тобто заїзд до
господарства, яким вона користується
ще з 1975 року. Цим же рішенням
Чортківської міської ради її було
зобов'язано виготовити на дорізану
земельну ділянку відповідну технічну
документацію.

06.11.2008 року Чортківською міською радою
було прийнято рішення №462 /а.с.67/, яким
відмінено рішення Х сесії ХХІ
скликання Чортківської міської ради
народних депутатів від 17 грудня 1993 року
«Про затвердження рішень
міськвиконкому по наданню, дорізці
земельних ділянок».

Рішенням Чортківської міської ради №39
від 20 грудня 2010 року /а.с.8/, внесено
зміни в пункт 2 рішення міської ради №462
від 06.11.2008 року і викладено в наступній
редакції: Зупинити рішення X сесії XXI
скликання Чортківської міської ради
народних депутатів від 17.12.1993 року «Про
затвердження рішень міськвиконкому по
наданню, дорізці земельних ділянок» в
пункті 4.7. «Дорізати ОСОБА_1 земельну
ділянку площею 120 кв.м. по АДРЕСА_1, як
таке, що виконане в іншому місці».
Доповнити дане рішення пунктом 2
«Земельну ділянку площею 120 кв.м.
рахувати спільним заїздом».

Задовольняючи позов суд першої
інстанції виходив з того, що
оскаржуване рішення порушує права
позивача, а тому не може залишатися в
силі.

Колегія суддів погоджується з таким
висновком, вважаючи, що він відповідає
нормам матеріального права та
фактичним обставинам справи з огляду
на наступне.

Згідно ст.143 Земельного кодексу України
примусове припинення прав на земельну
ділянку здійснюється в судовому
порядку у разі: використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням; не
усуненням допущених уповноважених
органів виконавчої влади з питань
земельних ресурсів; конфіскації
земельної ділянки; викупу (вилучення)
земельної ділянки з мотивів суспільної
необхідності та для суспільних потреб;
примусового звернення стягнення на
земельну ділянку по зобов'язаннях
власника цієї земельної ділянки; не
відчуження земельної ділянки
іноземними особами та особами без
громадянства у встановлений строк у
випадках, визначених цим кодексом.

Відповідно до ст.149 Земельного кодексу
України земельні ділянки, надані у
постійне користування із земель
державної та комунальної власності,
можуть вилучатися для суспільних та
інших потреб за рішенням органів влади
та органів місцевого самоврядування.
Вилучення земельних ділянок
провадиться за згодою
землекористувачів на підставі рішень
Кабінету Міністрів України, Ради
Міністрів автономної республіки Крим,
місцевих держадміністрацій, сільських,
селищних, міських Рад відповідно до їх
повноважень.

Статтею 152 Земельного кодексу України
передбачено, що держава забезпечує
громадянам та юридичним особам рівні
умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюються шляхом:
визнання цих прав; відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобіганню вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення цих прав; визнання
угоди недійсною; визнання недійсним
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

У разі видання органом виконавчої
влади або органом місцевого
самоврядування акта, яким порушуються
права особи щодо володіння,
користування чи розпорядження
належною їй земельною ділянкою, такий
акт визнається недійсним. (ст.155
Земельного кодексу України)

Також колегія суддів вважає за належне
зазначити, що рішенням Чортківського
районного суду Тернопільської області
від 25 жовтня 2005 року, залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Тернопільської області від 22 грудня 2005
року, Зобов'язано ОСОБА_1, ОСОБА_4 не
чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні
спільною земельною ділянкою /заїздом/
площею 117 кв.м. до господарств, які
розташовані в АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.
Зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4
демонтувати ворота на початку
спільного заїзду та перенести їх на
межу своєї земельної ділянки.

Проте ці рішення у касаційному порядку
скасовані та справу направлено на
новий судовий розгляд до суду першої
інстанції ухвалою апеляційного суду
Волинської області від 20 грудня 2007
року. Своє рішення суд мотивував там що
згідно генерального плану забудови
земельної ділянки третьої особи ОСОБА_2
заїзд до його садиби розташований від
провулку Водний по його земельній
ділянці і розміщення будівель на
земельній ділянці порушений ОСОБА_2 і
не відповідає його генеральному плану.

Відтак, третя особа не вправі
претендувати на дорізаних позивачці 120
кв.м. землі , як заїзд ( має свій заїзд
згідно генерального плану), а тому
оскаржене рішення порушило право
користування цією землею позивачки
ОСОБА_1. яке вона здійснює з 1975 року.

З огляду на викладене колегія суддів
вважає підставним задоволення
позовних вимог та погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
скасування оскаржуваного рішення як
такого, що порушує права позивача.

Посилання апелянта та третьої особи на
те, що позивачка не скористалася своїм
правом і не оформила спірну земельну
ділянку, не заслуговують на увагу , так
як видно з матеріалів справи і ніким не
оспорюється, що позивачка зверталася
до міської ради з питанням оформлення,
зокрема, приватизації, але їй у цьому
було відмовлено.

Відповідно до ст.200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову - без змін, якщо визнає що суд
першої інстанції правильно встановив
обставини справи та ухвалив судове
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний спір, правильно
встановив фактичні обставини справи та
ухвалив законне і обґрунтоване рішення
з дотриманням норм матеріального
права, а доводи апеляційної скарги
висновків суду не спростовують і така
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198 п.1, 200, 205
ч.1 п.1, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Чортківської
міської ради Тернопільської області
залишити без задоволення, а постанову
Чортківського районного суду
Тернопільської області від 4 травня 2011
року у справі №2а-3366/11 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну
скаргу безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
нею законної сили, а в разі складання
ухвали в повному обсязі відповідно до
статті 160 КАС України - з дня складання
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
Д.М. Старунський

Судді
В.М. Багрій

А.І. Рибачук

Ухвала у повному обсязі складена 29.08.2014
року.