Справа № 826/9347/14
Суддя: Катющенко В.П.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1 У Х В А Л А
04 вересня 2014 року м.
Київ № 826/9347/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Катющенка В.П., розглянувши у порядку
письмового провадження
адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті
особи - Департамент земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), ОСОБА_2, ОСОБА_3, про
визнання протиправними та скасування в
частині додатки до рішень № 116-2/217 від
28.01.1999, № 520/351 від 20.05.1999, № 696-9/1357 від
24.05.2007, визнання недійсними та
скасування державних актів на право
власності на землю № IV-КВ № 126844, IV-КВ №
126843, IV-КВ № 126842, -
ОСОБА_1 02 липня 2014 року звернулась до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Київської
міської ради, треті особи - Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому
просить суд:
- «визнати протиправною та скасувати
останню позицію на дванадцятій
сторінці у додатку до рішення
Київської міської ради «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
житлових будинків та господарських
будівель» від 28 січня 1999 року № 116-2/217;
- визнати протиправною та скасувати
другу позицію на п'ятій сторінці у
додатку до рішення Київської міської
ради від 20.05.99 № 250/351 «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
жилих будинків і господарських
- визнати протиправним та скасувати
підп. 4.7 п. 4 рішення Київської міської
ради «Про приватизацію земельних
ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд у
Подільському районі м. Києва» від 24.05.2007
року № 696-9/1357;
- визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю IV-КВ
№ 126844, виданий Київською міською радою
18 травня 2000 року на ім'я ОСОБА_1 та
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
- визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю IV-КВ
№ 126843, виданий Київською міською радою
18 травня 2000 року на ім'я ОСОБА_4 та
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
- визнати недійсним державний акт на
право приватної власності на землю IV-КВ
№ 126842, виданий Київською міською радою
18 травня 2000 року на ім'я ОСОБА_5 та
зареєстрований у Книзі записів
державних актів на право приватної
Ухвалами Окружного адміністративного
суду міста Києва від 04 липня 2014 року
відкрито провадження у справі, визнано
поважними причини пропуску строку
звернення до суду з даним
адміністративним позовом на момент
відкриття провадження у справі,
закінчено підготовче провадження та
призначено справу до судового
розгляду.

У судовому засіданні 04 серпня 2014
року представник позивача позовні
вимоги підтримав у повному обсязі з
підстав, викладених у позові та
письмових поясненнях, які містяться у
матеріалах справи.

Третя особа - ОСОБА_3 та її
представник у судовому засіданні 04
серпня 2014 року проти задоволення
позову заперечували, вважаючи, що
позивачем пропущено строк звернення до
суду, з огляду на що позов має бути
залишений без розгляду.

На обґрунтування своєї позиції
представник ОСОБА_3 посилався на ту
обставину, що позивач протягом усього
часу сплачувала земельний податок у
розмірі ? від розміру належної їй
земельної ділянки, тобто від 0,0933 га.

Крім того, зазначав, що розгляд
цивільної справи у Подільському
районному суді м. Києва № 2-5375/10 тривав
понад три роки, з огляду на що позивач
була обізнана про своє порушене право,
оскільки була стороною у зазначеній
справі, у якій неодноразово ставилось
питання про розподіл земельної
ділянки.

Також посилався на ту обставину,
що позивач вже зверталася з
аналогічним позовом до Окружного
адміністративного суду міста Києва,
ухвалою якого від 14 травня 2014 року
позовну заяву залишено без розгляду у
зв'язку з повторною неявкою позивача у
судове засідання.

Відповідач та інші треті особи у
судове засідання 04 серпня 2014 року явку
уповноважених представників не
забезпечили, причини неявки суду не
повідомили, про дату, час і місце
розгляду справи повідомлені належним
чином.

Відповідно до частини 6 статті 128
Кодексу адміністративного судочинства
України якщо немає перешкод для
розгляду справи у судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином повідомлені
про дату, час і місце судового розгляду,
суд має право розглянути справу у
письмовому провадженні у разі
відсутності потреби заслухати свідка
чи експерта.

Враховуючи наведене, в судовому
засіданні 04 серпня 2014 року суд ухвалив
про розгляд справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд дійшов до
наступних висновків.

Згідно частини першої статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
адміністративний позов може бути
подано в межах строку звернення до
адміністративного суду, встановленого
цим Кодексом або іншими законами.

Частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що для звернення до
адміністративного суду за захистом
прав, свобод та інтересів особи
встановлюється шестимісячний строк,
який, якщо не встановлено інше,
обчислюється з дня, коли особа
дізналася або повинна була дізнатися
про порушення своїх прав, свобод чи
інтересів.

Зі змісту заявлених позивачем вимог, а
також з поданого письмового пояснення
щодо дотримання строку звернення до
суду з адміністративним позовом
вбачається, що про існування спірних
рішень відповідача, а саме Рішення №
1162/217 від 28.01.1999, Рішення № 250/351 від 20.05.1999
та Рішення № 696-9/1357 від 24.05.2007, а також
про те, що такими порушено її права
свободи та інтереси, позивачеві стало
відомо лише в грудні 2013 року в рамках
цивільної справи № 2-5375/10.

Також зі змісту заявленого позову,
спірне рішення Київської міської ради
від 20.05.1999 № 250/351 та державні акти на
право приватної власності на землю, є
на переконання позивача протиправними
у зв'язку з невірним зазначенням
розміру прибудинкової території, що
передавалась таким рішенням у
власність, а саме позивачу, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 передано у власність 0,0933 га, а не
0,06 га.

Позивачем зазначається, що про таку
невідповідність їй при отриманні
державного акта на право приватної
власності на землю IV-КВ № 126844, виданого
Київською міською радою 18 травня 2000
року відомо не було, оскільки сам Акт
таких відомостей не містить, а зі
змістом спірного рішення її не
ознайомлено.

Крім того вказано, що раніше позивачем
не усвідомлювалось порушення її прав в
силу юридичної необізнаності.

Разом з тим, з долученої до матеріалів
справи судом копії рішення
Подільського районного суду м. Києва
від 03.04.2014 у справі № 2-572/11 з Єдиного
державного реєстру судових рішень
вбачається, що у провадженні цього суду
з серпня 2010 року перебувала справа за
позовом ОСОБА_6, ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про
поділ земельної ділянки у натурі,
визнання права власності, визначення
порядку користування землею,
зобов'язання вчинити певні дії.

При цьому ОСОБА_1 позовні вимоги не
визнавала, посилаючись на те, що
рішенням Київської міської ради від
20.05.1999 № 250/351 їй та іншим власникам
передано у приватну власність земельну
ділянку площею 0,093 га, на підставі якого
18.05.2000 одержала державний акт на право
приватної власності на землю IV-КВ №
126844, зареєстрований у книзі записів
актів за № 85-200418.

Зі змісту наданих до матеріалів справи
копій оскаржуваних державних актів на
право приватної власності на землю (а.с.
52-55) вбачається, що позивачу, ОСОБА_5 та
ОСОБА_4 передано у спільну приватну
власність земельну ділянку,
розташовану у АДРЕСА_1, площею 0,0933га.

Також у зазначених актах на право
приватної власності на землю вказано
рішення Київської міської ради, на
підставі якого такі було видано, а саме:
рішення Київської міської ради від
20.05.1999 № 250/351 «Про передачу громадянам у
приватну власність земельних ділянок
для обслуговування жилих будинків і
господарських будівель».

Враховуючи наведені обставини, позивач
як співвласник земельної ділянки,
розташованої у АДРЕСА_1, отримавши
державний акт на право приватної
власності на землю IV-КВ № 126844, виданий
Київською міською радою 18 травня 2000
року, могла та повинна була дізнатись
про обставини, що слугували підставою
для звернення до суду з даним позовом.

Обізнаність позивача з рішенням
Київської міської ради від 20.05.1999 № 250/351
«Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель» та державними
актами на право приватної власності на
землю підтверджується й рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 03.04.2014 у справі № 2-572/11.

Крім того, на думку суду,
необґрунтованими є доводи позивача з
приводу ознайомлення з прийнятим
Київською міською радою рішенням від
24.05.2007 № 696-9/1357 «Про приватизацію
земельних ділянок для будівництва та
обслуговування житлових будинків,
господарських будівель і споруд у
Подільському районі м. Києва» лише в
рамках цивільної справи № 2-572/11 та при
ознайомленні представника позивача з
матеріалами кадастрової справи.

На вимогу суду 21.08.2014 від Департаменту
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
надійшли матеріали кадастрових справ
№ П-3495 та № ПА-3825, з яких вбачається, що
рішенням Київської міської ради від
24.05.2007 № 696-9/1357 внесено зміни до рішення
Київської міської ради від 20.05.1999 № 250/351
«Про передачу громадянам у приватну
власність земельних ділянок для
обслуговування жилих будинків і
господарських будівель» саме за
заявами власників земельної ділянки, в
тому числі і позивача.

В матеріалах кадастрових справ наявна
як колективна заява ОСОБА_2, ОСОБА_6 та
ОСОБА_1 від 01.06.2004 про внесення змін в
рішення Київської міської ради від
20.05.1999 № 250/351 з визначенням часток
земельних ділянок (к.с. № П-3495 а. 3), так і
заява позивача від 12.06.2004 аналогічного
змісту (к.с. № ПА-3825 а. 68).

При цьому посилання представника
позивача, що позивач не пам'ятає про
подання такої заяви, а також на
виконання вказаних заяв від імені
позивача іншою особою та без відома
позивача, судом до уваги не
приймаються, оскільки позивачем не
надано жодних доказів її звернення до
правоохоронних органів щодо факту
підроблення вказаних документів.

Враховуючи наведені фактичні
обставини справи, суд приходить до
висновку, що оскільки позивач
зверталась до Київської міської ради з
приводу внесення змін в рішення
Київської міської ради від 20.05.1999 № 250/351
з визначенням часток земельних
ділянок, то відповідно вона могла та
повинна була усвідомлювати результати
розгляду такого звернення.

Таким чином, враховуючи наведене у
сукупності суд приходить до висновку,
що про рішення Київської міської ради
від 20.05.1999 № 250/351 «Про передачу
громадянам у приватну власність
земельних ділянок для обслуговування
жилих будинків і господарських
будівель» позивач дізналася або
повинна була дізнатися ще 18 травня 2000
року, отримавши державний акт на право
власності на землю IV-КВ № 126844,
зареєстрований у книзі записів актів
за № 85-200418, а про рішення Київської
міської ради від 24.05.2007 № 696-9/1357 «Про
приватизацію земельних ділянок для
будівництва та обслуговування
житлових будинків, господарських
будівель і споруд у Подільському
районі м. Києва» позивач могла і
повинна була дізнатись, оскільки
останнє приймалось у тому числі, на
підставі її заяви.

Таким чином, суд вважає
необґрунтованими посилання
представника позивача, що про рішення
Київської міської ради від 24.05.2007 №
696-9/1357 позивачу стало відомо у зв'язку з
поданням ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до
Подільського районного суду м. Києва
26.12.2013 заяви про уточнення позовних.

Крім того, приймаючи участь у розгляді
цивільної справи № 2-572/11 у Подільському
районному суді м. Києва з серпня 2010
року, позивач могла і повинна була
дізнатись про рішення Київської
міської ради від 24.05.2007 № 696-9/1357 та
результати розгляду її заяв від 01.06.2004
та від 12.06.2004, на підставі яких, у тому
числі, прийнято вказане рішення.

Стосовно рішення Київської міської
ради «Про передачу громадянам у
приватну власність земельних ділянок
для обслуговування житлових будинків
та господарських будівель» від 28.01.1999 №
116-2/217 суд зазначає, що про вказане
рішення ОСОБА_1 було відомо принаймні
ще 26 лютого 1999 року, коли остання
зверталась із заявою (зареєстровано 08
червня 1999 року за № 8662) до Київського
міського управління земельних
ресурсів про виготовлення державного
акта на право приватної власності
земельної ділянки площею 0,0933 га для
обслуговування жилого будинку та
господарських будівель по АДРЕСА_1 саме
на підставі рішення Київської міської
ради від 28.01.1999 № 116-2/217 (к.с. № ПА-3825 а. 58).

Відповідно до частини першої статті 100
Кодексу адміністративного судочинства
України адміністративний позов,
поданий після закінчення строків,
установлених законом, залишається без
розгляду, якщо суд на підставі позовної
заяви та доданих до неї матеріалів не
знайде підстав для визнання причин
пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними, про
що постановляється ухвала.

Згідно частини другої статті 100 Кодексу
адміністративного судочинства України
позовна заява може бути залишена без
розгляду як на стадії вирішення
питання про відкриття провадження в
адміністративній справі без
проведення судового засідання, так і в
ході підготовчого провадження чи
судового розгляду справи.

Частиною третьою статті 162 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що якщо в ході судового
розгляду справи суд встановить, що
провадження у справі відкрито за
позовною заявою, поданою з пропущенням
установленого законом строку
звернення до адміністративного суду,
або викладений в ухвалі про відкриття
провадження у справі висновок суду про
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними був передчасним, і суд не
знайде інших підстав для визнання
причин пропуску строку звернення до
адміністративного суду поважними,
позовна заява залишається без
розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої
статті 155 Кодексу адміністративного
судочинства України суд своєю ухвалою
залишає позовну заяву без розгляду,
якщо позовну заяву подано з
пропущенням встановленого законом
строку звернення до адміністративного
суду і суд не знайшов підстав для
визнання причин пропуску строку
звернення до адміністративного суду
поважними.

Дотримання строку звернення з
адміністративним позовом до суду є
однією з умов для реалізації права на
позов у публічно-правових відносинах.
Вона дисциплінує учасників цих
відносин у випадку, якщо вони стали
спірними, запобігає зловживанням і
можливості регулярно погрожувати
зверненням до суду, сприяє юридичній
визначеності у публічно-правових
відносинах. Відсутність цієї умови
приводила б до постійного збереження
стану невизначеності у
публічно-правових відносинах.

Враховуючи вищенаведене у сукупності,
а також те, що наведені представником
позивача обставини не є поважними
причинами пропуску строку звернення до
суду, суд приходить до висновку, що
позивачем пропущено встановлений
частиною другою статті 99 Кодексу
адміністративного судочинства України
шестимісячний строк звернення до суду,
позаяк з даним позовом остання
звернулася лише 02 липня 2014 року (згідно
відмітки служби діловодства суду),
підстав для визнання поважними причин
пропуску строку звернення до суду
судом не встановлено, з огляду на що
позовна заява ОСОБА_1 до Київської
міської ради, треті особи: Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_2, ОСОБА_3 підлягає залишенню без
розгляду.

Керуючись ст. ст. 99, 100, 155, 160, 165 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської
міської ради, треті особи: Департамент
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання
протиправними та скасування в частині
додатки до рішень № 116-2/217 від 28.01.1999, №
520/351 від 20.05.1999, № 696-9/1357 від 24.05.2007,
визнання недійсними та скасування
державних актів на право власності на
землю № IV-КВ № 126844, IV-КВ № 126843, IV-КВ №
126842 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили
відповідно до частини першої статті 254
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Ухвала може бути оскаржена до
суду апеляційної інстанції у порядку
та строки, встановлені ст.ст. 185-187
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Суддя
В.П. Катющенко