Справа № 820/8856/13-3
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року
м. Київ К/800/10273/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Вербицької О.В., Сіроша М.В., розглянувши
у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі міста
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області на
постанову Харківського окружного
адміністративного суду від
28 листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від
13 лютого 2014 року

у справі № 820/8856/13-а

за позовом Приватного
підприємства «Торгівельний будинок
«Фреш Груп Маркет»

до Державної
податкової інспекції у Московському
районі міста Харкова

Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

про скасування
податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Приватне підприємство «Торгівельний
Будинок «Фреш Груп Маркет» (надалі
також - позивач, ПП «Торгівельний
Будинок «Фреш Груп Маркет») звернулося
до суду з адміністративним позовом до
Державної податкової інспекції у
Московському районі м.
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
(надалі також - відповідач, ДПІ) про
скасування податкових повідомлень -
рішень від 27 травня 2013 року №,
№ та від 23 серпня 2013 року №.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року скасовано
податкові повідомлення-рішення від 27
травня 2013
року №, № та від 23 серпня 2013
року №.

Ухвалою Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року апеляційну скаргу Державної
податкової інспекції у Московському
районі м. Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
залишено без задоволення, а постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28 листопа2013
року - без змін.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 28 листопада
2013 року та ухвалу Харківського
апеляційного адміністративного суду
від 13 лютого 2014 року і прийняти нове
рішення, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, ДПІ проведено перевірку
позивача, результати якої оформлені
актом від 14 травня 2013 року №1814/2220/37189479,
в якому зафіксовано порушення
позивачем вимог підпункту 138.1.1 пункту
138.1, підпунктів 138.10.3, 138.10.2 пункту 138.10
статті 138, підпункту 139.1.1 пункту 139.1
статті 139, підпункту 169.2.2
пункту 169.2 статті 169, пункту 176.2 (б)
статті 176, пунктів 198.3, 198.4
статті 198 Податкового кодексу України
(надалі також - ПК України; тут і надалі -
в редакції чинній на час виникнення
спірних правовідносин).

На підставі акту перевірки ДПІ
прийнято податкові повідомлення -
рішення від 27 травня 2013
року №, яким збільшено суму
грошового зобов'язання за платежем
податок на додану вартість із
вироблених в Україні товарів (робіт,
послуг), 14010100, на суму 284895,50 грн., у тому
числі за основним платежем - 237197,00 грн.,
за штрафними санкціями - 47698,50 грн.,
№ про збільшення суми грошового
зобов'язання за платежем податок на
прибуток приватних підприємств, 11021000,
на суму 330115,00 грн., у тому числі за
основним платежем - 264092,00 грн., за
штрафними санкціями - 66023,00 грн.

За результатами адміністративного
оскарження податкове
повідомлення-рішення ДПІ від 27 травня
2013 року № частково скасовано в
частині збільшення грошового
зобов'язання (штрафні санкції) з
податку на прибуток у розмірі 23956,00 грн.,
та збільшено суму грошового
зобов'язання з податку на прибуток
(основний платіж) у розмірі 2000,00 грн.,
податкове повідомлення рішення від 27
травня 2013 року № залишено без
змін та прийнято податкове
повідомлення-рішення від 23 серпня 2013
року № про збільшення суми
грошового зобов'язання за платежем
податок на прибуток приватних
підприємств, 11021000, на суму 330115,00 грн., у
тому числі за основним платежем - 266092,00
грн., за штрафними санкціями - 42067,00 грн.

Фактичною підставою прийняття
податкових повідомлень-рішень, з
приводу правомірності яких виник спір,
стали висновки відповідача, викладені
в акті про безпідставне включення до
складу податкового кредиту суми
податку на додану вартість та до витрат
суми коштів сплачених ПП «Дрімс-Тур»,
ПП «Ефект Логістик Груп», ТОВ
«Укр-Трейд», ПП «Служба доставки»,
оскільки господарські операції між
позивачем та зазначеними суб'єктами
господарювання не були реальними.

Відповідно до підпункту 14.1.27 пункту 14.1
статті 14 ПК України витрати - сума
будь-яких витрат платника податку у
грошовій, матеріальній або
нематеріальній формах, здійснюваних
для провадження господарської
діяльності платника податку, в
результаті яких відбувається
зменшення економічних вигод у вигляді
вибуття активів або збільшення
зобов'язань, внаслідок чого
відбувається зменшення власного
капіталу (крім змін капіталу за рахунок
його вилучення або розподілу
власником).

Згідно з пунктом 138.1 пункту 138 ПК
витрати, що враховуються при
обчисленні об'єкта оподаткування,
складаються із: витрат операційної
діяльності, які визначаються згідно з
пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 -
138.10.4 пункту 138.10, пунктом
138.11 цієї статті: інших витрат,
визначених згідно з пунктом
138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10,
пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом
140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;
крім витрат, визначених у пунктах 138.3
цієї статті та у статті 139 цього
Кодексу.

Пунктом 138.2 статті 138 ПК України
визначено, що витрати, які враховуються
для визначення об'єкта оподаткування,
визнаються на підставі первинних
документів, що підтверджують
здійснення платником податку витрат,
обов'язковість ведення і зберігання
яких передбачено правилами ведення
бухгалтерського обліку, та інших
документів, встановлених розділом II
цього Кодексу.

За змістом підпункту 139.1.9 пункту 139.1
статті 139 ПК України витрати, не
підтверджені відповідними
розрахунковими, платіжними та іншими
первинними документами, обов'язковість
ведення і зберігання яких передбачена
правилами ведення бухгалтерського
обліку та нарахування податку не
відносяться до витрат..

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК
України датою виникнення права
платника податку на віднесення сум
податку до податкового кредиту
вважається дата тієї події, що
відбулася раніше:дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг; дата
отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Пунктом 198.3 статті 198 ПК України
визначено, що податковий кредит
звітного періоду визначається
виходячи з договірної (контрактної)
вартості товарів/послуг, але не вище
рівня звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього Кодексу,
та складається з сум податків,
нарахованих (сплачених) платником
податку за ставкою, встановленою
пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу,
протягом такого звітного періоду у
зв'язку з: придбанням або виготовленням
товарів (у тому числі при їх імпорті) та
послуг з метою їх подальшого
використання в оподатковуваних
операціях у межах господарської
діяльності платника податку;
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК
України не відносяться до податкового
кредиту суми податку, сплаченого
(нарахованого) у зв'язку з придбанням
товарів/послуг, не підтверджені
податковими накладними (або
підтверджені податковими накладними,
оформленими з порушенням вимог статті
201 цього Кодексу) чи не підтверджені
митними деклараціями, іншими
документами, передбаченими пунктом 201.11
статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень
випливає, що обов'язковою умовою
виникнення у платника права на
податковий кредит та зменшення
оподатковуваного доходу на суму витрат
для цілей оподаткування податком на
прибуток приватних підприємств є
реальне здійснення операцій з
придбання товарів (робіт, послуг) з
метою їх використання в
оподатковуваних операціях, а також
оформлення зазначених операцій
необхідними документами первинного
обліку (зокрема, податковими
накладними).

Так, судами попередніх інстанцій
встановлено, що ПП «ТБ «Фреш Груп
Маркет» (Орендар) та ПП «Компанія
«Торгівельна мережа №1» (Орендодавець)
1 травня 2012 року укладено Договір
оренди нежитлового приміщення № 14.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного
договору, Орендодавець передав, а
Орендар прийняв в строкове платне
користування частину нежитлового
приміщення, загальною площею 1 415,5 кв.м.,
розташованого за адресою: м. Харків,
пр-т. Московський, 259, літ.
«У-1», а згідно з пунктом 3.10 вказаного
договору, оплата комунальних послуг
(електроенергії), що надаються на
Об'єкті оренди, здійснюється Орендарем
(або третьою особою) самостійно на
підставі договорів, укладених з
відповідними комунальними та іншими
підприємствами, щодо забезпечення
комунальними та іншими послугами
Об'єкту оренди. У випадку оплати
комунальних послуг, що надаються на
Об'єкті оренди, третьою особою,
взаємовідносини поміж Орендарем та
відповідною третьою особою
регулюються окремим договором,
укладеним поміж даними підприємствами.

Таким чином, сума орендної плати,
визначена Договором оренди
нежитлового приміщення, не включає в
себе оплату комунальних послуг.

Також, як встановлено попередніми
судовими інстанціями, між ПП
«Торгівельний Будинок «Фреш Груп
Маркет» і ПП «Дрімс-Тур» укладено
Договір на компенсацію комунальних
послуг по утриманню об'єкту від 1 травня
2012 року №01/05-1, відповідно до пункту 2.1
якого, Надавач (ПП «Дрімс-Тур»)
зобов'язався здійснювати надання
Отримувачу (ПП «ТД «Фреш Груп Маркет»)
послуги по утриманню Об'єкту, а
Отримувач зобов'язався компенсувати та
сплачувати вартість таких послуг.
Відповідно до розділу 1
вищезазначеного договору, послугами по
утриманню об'єкта - є послуги з
електропостачання Об'єкту, які
надаються, відповідними постачальними
підприємствами безпосередньо ПП
«Дрімс-Тур» та підлягають компенсації
фактичним споживачем послуг - ПП «ТБ
«Фреш Груп Маркет».

Вищевказаний договір було укладено у
зв'язку з необхідністю забезпечення
нежитлового приміщення
електроенергією.

Крім того, на виконання умов договору,
Надавачем у травні, вересні та жовтні
місяці 2012 року були надані позивачеві
послуги по утриманню об'єкту, що
підтверджується актами виконаних
робіт та розрахунками до них,
підписаними уповноваженими
представниками сторін. Згідно
розрахунків до актів здачі - приймання
робіт (надання послуг), ПП «ТБ «Фреш
Груп Маркет» здійснювалась
компенсація ПП «Дрімс-тур» витрат по
забезпеченню об'єкту електроенергією,
(компенсація вартості електроенергії
фактично використаної
ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет»), відповідно
до встановлених засобів обліку.

Відповідно до пункту 3.3 Договору на
компенсацію комунальних послуг по
утриманню об'єкту, рахунки на
компенсацію послуг по утриманню
Об'єкту, виставляються Надавачем та
підлягають сплаті Отримувачем, у
строки передбачені у відповідних
договорах, укладених Надавачем з
підприємствами електропостачання,
але у будь-якому випадку на протязі не
більше ніж 7 календарних днів з моменту
підписання відповідного акту
виконаних робіт (наданих послуг)
представниками сторін.

На виконання умов договору, послуги
були оплачені позивачем ПП «Дрімс-Тур»
належним чином у повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, копії яких надані до
матеріалів справи.

Отримані від ПП «Дрімс Тур» послуги
використані підприємством позивача в
межах власної господарської
діяльності, для забезпечення
зберігання продукції, що реалізується
ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет» в
орендованому складському приміщенні, а
також можливості іншого використання
нежитлового приміщення при здійсненні
діяльності.

Приватним підприємством «Дрімс-Тур»
виписані податкові накладні, які
містять у собі всі необхідні дані,
передбачені Податковим кодексом
України, та оформлені, відповідно до
вимог, встановлених Порядком
заповнення податкової накладної,
затвердженим Наказом Міністерства
фінансів України 1 листопада 2011 №1379,
зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 22.11.2011р. за №1333/20071.

Щодо господарських операцій позивача з
ПП «Ефект Логістик Груп» судами
попередніх інстанцій встановлено, що
між зазначеними суб'єктами
господарювання 1 травня 2011 року
укладено договір про надання послуг №2,
відповідно до пункту 1.1 якого,
ПП «Ефект Логістик Груп» (Виконавець)
зобов'язався надавати ПП «ТБ «Фреш Груп
Маркет» (Замовник) послуги з ведення
складського господарства, а Замовник
зобов'язався приймати надані послуги
та здійснювати їх належну оплату.

Відповідно до пункту 1.2 Договору про
надання послуг, послугами за договором
є послуги з організації роботи складу,
ведення складського обліку товарно -
матеріальних цінностей, які надходять
на склад, а також забезпечення їх
схоронності та підготовки до
здійснення доставки покупцям
замовника.

Згідно даних Додатку №2 до договору про
надання послуг, Виконавцем надавались
ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет» за
договором наступні послуги: послуги з
приймання товару, який надходить на
склад від постачальника; послуги з
комплектації, завантаження товару для
подальшої доставки покупцям; послуги з
проведення інвентаризацій товарних
залишків на складі; послуги з
оформлення первинних документів
бухгалтерського обліку на
оприбуткування товару; послуги з
оформлення первинних документів
бухгалтерського обліку на реалізацію
товару (набір накладних,
товарно-транспортних накладних та
податкових накладних, корегувань до
податкових накладних, складання
реєстру видаткових накладних); послуги
зі здійснення перевірки цілісності
продукції та відповідності залишкових
строків придатності продукції при
поставці строкам, встановленим в
договорі.

Надання вказаних послуг
підтверджується відповідними актами
надання послуг, розшифровками
складських послуг до актів,
податковими накладними, які оформлені
належним чином та підписані
уповноваженими представниками сторін.
Послуги були оплачені підприємством
позивача ПП «Ефект Логістик Груп»
належним чином та у повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Доводи контролюючого органу, викладені
в акті перевірки, щодо неможливості
встановити, на якому об'єкті, які саме
послуги виконувалися та у якому
вигляді або формі підприємство -
замовник отримувало результати
проведених послуг, а також щодо
наявності у підприємства позивача
достатньої кількості персоналу для
самостійного ведення складського
господарства, повністю спростовуються
матеріалами справи.

Місце надання послуг, їх перелік та
інші характеристики погоджено
сторонами у договорі про надання
послуг від 1 травня 2011 року №2 та
додатках до нього, а передача
результату послуг належним чином
оформлена первинними документами
бухгалтерського обліку. Зі штатних
розкладів підприємства позивача,
наданих до справи, встановлено
відсутність у ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет»
персоналу, необхідного для
самостійного здійснення складського
господарства.

Отримані від ПП «Ефект Логістик Груп»
послуги були використані
підприємством позивача в межах власної
господарської діяльності, а саме: для
забезпечення належного приймання
продукції від постачальників та
відвантаження її покупцям
підприємства, а також належного
оформлення пов'язаних із рухом товару
документів.

Також, як встановлено судами
попередніх інстанцій, між ПП «ТБ «Фреш
Груп Маркет» та ТОВ «Укр-Трейд»
укладено Договір про надання
маркетингових послуг від 1 жовтня
2010 року №440R225, відповідно до
пункту 1.1 якого Виконавець за договором
прийняв на себе зобов'язання по наданню
Замовнику маркетингових послуг, а
Замовник зобов'язався приймати
належним чином надані послуги та
здійснювати їх оплату в порядку,
встановленому цим договором.

Відповідно до підпунктів 1.3.1 - 1.3.3
Договору про надання маркетингових
послуг, Виконавець (ТОВ «Укр - Трейд»)
зобов'язався: здійснювати
передпродажну підготовку товару та
викладку (розміщення) товарів
Замовника в торгових точках Виконавця;
слідкувати за дотриманням правил
товарного сусідства, а також за
своєчасністю заповнення поличного
простору, виділеного для розміщення
товару Замовника у торгівельних точках
Замовника; надавати Замовнику (за його
запитом) звіти, а також іншу інформацію
про продаж товарів Замовника в місцях
продажу (торгових точках Виконавця), де
надаються послуги за цим договором.

Пунктом 1.5 Договору було погоджено, що
за погодженням сторін Виконавцем
Замовнику можуть надаватись послуги з
проведення промоакцій, дегустацій,
призових акцій та інших заходів,
направлених на збільшення об'ємів
продажу товару замовника в
торгівельних точках Виконавця (надалі -
«додаткові послуги»), період надання
яких та їх вартість погоджуються
сторонами додатково у Додатках
(Специфікаціях), які є невід'ємною
часткою цього договору.

У Додатках до зазначеного договору на
протязі строку його дії, Сторонами було
погоджено надання зокрема наступних
додаткових послуг: проведення акцій по
продукції шляхом розміщення її в
газеті підприємства Виконавця та
реалізації у період проведення акції
продукції по зниженій ціні. а також
проведення акцій по продукції шляхом
нарахування додаткових балів покупцям
Виконавця.

Надання ТОВ «Укр-Трейд» послуг,
передбачених договором про надання
маркетингових послуг, підтверджується
податковими накладними, актами здачі -
приймання робіт (надання послуг) та
розшифровками наданих послуг до них,
які підписані уповноваженими
представниками сторін. У розшифровках
до актів здачі - приймання робіт
(надання послуг) відображена
інформація стосовно наданих послуг.

Надані послуги оплачені позивачем ТОВ
«Укр-Трейд» належним чином та у повному
обсязі.

Отримані від ТОВ «Укр-Трейд» послуги
були використані ПП «ТБ «Фреш Груп
Маркет»в межах власної господарської
діяльності, а саме для підтримання
стабільного рівня продажів товару (не
допущення спаду продаж), що
постачається ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет»
до ТОВ «Укр-Трейд» у закладах
роздрібної торгівлі Виконавця -
супермаркетах «КЛАСС», а також
підвищення обсягів продажу товарів.

Між позивачем та Приватним
підприємством «Служба доставки» було
укладено договір на перевезення
вантажу автомобільним транспортом від
4 жовтня 2010 року№18, згідно з умовами
пункту 1.1 якого, Виконавець ПП «Служба
доставки» зобов'язався надавати
Замовнику ПП «ТБ «Фреш Груп Маркет»
послуги транспортної логістики, а
Замовник зобов'язався приймати їх та
своєчасно оплачувати.

Відповідно до пункту 2.1 Договору,
Виконавець, зокрема, зобов'язався:
забезпечити процес доставки товару
покупцям Замовника у відповідності до
замовлень Замовника, а також
перевезення повернень товару (або тари)
від покупців Замовника на його склад,
надавати щоденну звітність відносно
виконання зобов'язань за цим договором
керівництву замовника, оформлювати
належним чином у відповідності до
вимог чинного законодавства України та
вимогам замовника товарно-супровідні
документи на товар та тару, що
повертається: видаткові накладні,
товарно-транспортні накладні, тарні
накладні.

На виконання умов договору, Приватним
підприємством «Служба доставки»
протягом всього строку дії договору (у
тому числі у жовтні та листопаді 2012
року) надавались ПП «ТБ
«Фреш Груп Маркет» послуги з
транспортної логістики.

На підтвердження реальності
здійснення господарських операцій -
надання послуг, передбачених договором
на перевезення вантажу автомобільним
транспортом №18 від жовтня 2010 року
позивачем надані податкові накладні,
акти здачі - приймання робіт (надання
послуг), звіти щодо замовлень та робіт
транспортних засобів до них та
товарно-транспортні накладні, які
підписані уповноваженими
представниками сторін.

Послуги, отримані від ПП «Служба
доставки», були оплачені ПП «ТБ «Фреш
Груп Маркет» у повному обсязі, що
підтверджується платіжними
дорученнями, копії яких надані
позивачем до матеріалів справи.

На підставі наведених доказів, що були
досліджені судами попередніх
інстанцій та оцінка яким надана з
дотриманням положень статті 86 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суди першої та апеляційної
інстанцій зробили правильний висновок
про документальне підтвердження факту
реального здійснення господарських
операцій між позивачем та ПП
«Дрімс-Тур», ПП «Ефект Логістик Груп»,
ТОВ «Укр-Трейд», ПП
«Служба доставки».

Вищий адміністративний суд України
акцентує увагу на тому, що відповідно
до частини 2 статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою
Європейського суду з прав людини. Так, у
пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у
справі «Компанія «Вестберґа таксі
Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд
визначив, що «…адміністративні суди,
які розглядають скарги заявників
стосовно рішень податкового
управління, мають повну юрисдикцію у
цих справах та повноваження скасувати
оскаржені рішення. Справи мають бути
розглянуті на підставі поданих
доказів, а довести наявність підстав,
передбачених відповідними законами,
для призначення податкових штрафів має
саме податкове управління.».

В той же час, відповідачем під час
розгляду адміністративної справи не
наведено об'єктивних доводів щодо
наявності в діях позивача ознак
неправомірності чи недотримання
принципу належної обачності при виборі
конрагентів, як і не доведено
правомірності оскаржуваних податкових
повідомлень-рішень.

Доводи касаційної скарги висновків
судів першої та апеляційної інстанцій
не спростовують і не дають підстав для
висновку, що судами при розгляді справи
неправильно застосовано норми
матеріального права, які регулюють
спірні правовідносини, чи порушено
норми процесуального права. Таким
чином, ухвалені по справі рішення є
законними і обґрунтованими, а
зазначена в касаційній скарзі позиція
відповідача не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
слід залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Московському районі міста
Харкова Головного управління
Міндоходів у Харківській області
відхилити, а постанову Харківського
окружного адміністративного суду від 28
листопада 2013 року та ухвалу
Харківського апеляційного
адміністративного суду від 13 лютого 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
О.В. Вербицька

М.В. Сірош