Справа № 2а-12957/11/1370
Суддя: Святецький В.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2014 року
Справа №
9104/116178/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі :

головуючого судді
Святецького В.В.

суддів
Гудима Л.Я., Большакової О.О.,

з участю секретаря судового засідання
Прокопенко О.В.,

представника відповідача
Матяк З.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
ОСОБА_2 на постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2012 року у справі за
адміністративним позовом державної
податкової інспекції у Залізничному
районі м.Львова до ОСОБА_2 про стягнення
податку,-

В С Т А Н О В И В :

10 листопада 2011 року державна податкова
інспекція (ДПІ) у Залізничному районі м.
Львова звернулась до суду з
адміністративним позовом, в якому
просила стягнути з ОСОБА_2 податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів в
сумі 39080,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
ОСОБА_2 всупереч вимогам Закону України
,,Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів" при першій реєстрації в
Україні автомобіля марки ,,MITSUBISHI CANTER",
2001 року випуску, об'єм двигуна 3908
куб.см., державний номерний знак НОМЕР_1,
не сплатив податок з власників
транспортних засобів у розмірі 39080,00
грн. Платіжний документ про сплату
вказаного податку відсутній, податок
до бюджету не надійшов, а тому його
фактично не сплачено.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 24 травня 2012
року позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з таким рішенням суду
першої інстанції, ОСОБА_2 подав
апеляційну скаргу, оскільки вважає що
постанова винесена з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд
першої інстанції не дав належної
оцінки приписам ч.6 ст. 5 Закону України
,,Про податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів", згідно яких перша
реєстрація в Україні транспортних
засобів не проводиться у разі
відсутності документів про сплату
податку або документів, що дають право
на користування пільгами.

Причому всі дані щодо сплати податку,
дані про власника транспортних засобів
зберігаються в електронній базі ДАІ.

Крім того, діюче на час першої
реєстрації позивачем автомобіля
податкове законодавство не
передбачало обов'язку щодо
декларування фізичною особою суми
податку, належної до сплати при першій
реєстрації в Україні транспортних
засобів.

Узгодження суми податкового
зобов'язання в адміністративному
порядку можливе лише у випадках
визначення податкового зобов'язання
самим контролюючим органом та
відповідно отримання платником
податків податкового повідомлення.
Однак, жодного податкового
повідомлення відповідач не отримував,
а відтак, у позивача були відсутні
правові підстави для звернення до суду
з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене ОСОБА_2 просить
скасувати постанову суду першої
інстанції та прийняти нову постанову,
якою відмовити в задоволенні позову в
повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційного суду
підтримала вимоги апеляційної скарги
та просить їх задовольнити в повному
обсязі.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, що не
перешкоджає розгляду справи за його
відсутності у відповідності до вимог ч.
4 ст. 196 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши законність та
обґрунтованість постанови суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги, дослідивши матеріали справи та
доводи скарги, апеляційний суд вважає,
що скарга не належить до задоволення з
таких підстав.

Суд першої інстанції встановив, що
згідно інформації Львівського ВРЕР ДАІ
при ГУ УМВСУ у Львівській області
ОСОБА_2 здійснив першу реєстрацію
транспортного засобу автомобіля
,,MITSUBISHI CANTER", 2001 року випуску, об'єм
двигуна 3908 куб.см., державний номерний
знак НОМЕР_1, однак, квитанція про
сплату податку з власників ТЗ відсутня.

Згідно матеріалів справи
вищезазначений транспортний засіб
належить ОСОБА_2, не знятий з реєстрації
в органах ДАІ.

Таким чином, відповідач є платником
податку з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів та зобов'язаний сплачувати
належні суми податків і зборів
(обов'язкових платежів) у встановлені
законами терміни.

Згідно розрахунку суми податку з
власників транспортних засобів під час
здійснення першої реєстрації
транспортних засобів в Україні, сума
податку, що підлягає сплаті
відповідачем, становить 39080,00 грн..

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
сума податку з власників транспортних
засобів, яка мала б бути сплачена
відповідачем під час першої реєстрації
до бюджету, на єдиний казначейський
рахунок державного бюджету не
зарахована, а тому відповідач не
виконав обов'язку із сплати податку.

Такі висновки суду першої інстанції, на
думку апеляційного суду, відповідають
фактичним матеріалам справи, нормам
матеріального права та є вірними.

Так, відповідно до ст. 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Статтею 2 та пунктом 1 частини 1 статті 10
Закону України ,,Про державну податкову
службу в Україні"(чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
встановлено, що завданнями органів
державної податкової служби є, зокрема,
здійснення контролю за додержанням
податкового законодавства,
правильністю обчислення, повнотою і
своєчасністю сплати до бюджетів,
державних цільових фондів податків і
зборів (обов'язкових платежів), а також
неподаткових доходів, установлених
законодавством.

Згідно статті 14 Закону України ,,Про
систему оподаткування" (чинного на час
виникнення спірних правовідносин)
податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів належить до
загальнодержавних податків і зборів
(обов'язкових платежів).

За змістом ст.1 Закону України від 11
грудня 1991 року № 1963-ХІІ ,,Про податок з
власників транспортних засобів та
інших самохідних машин і механізмів"
(чинного на час виникнення спірних
правовідносин) платниками цього
податку є, в тому числі, громадяни
України, які здійснюють першу
реєстрацію в Україні, реєстрацію,
перереєстрацію транспортних засобів,
які відповідно до статті 2 цього Закону
є об'єктами оподаткування, зокрема:
автомобілі, призначені для
перевезення не менше 10 осіб,
включаючи водія, - код 8702; автомобілі
легкові - код 8703; автомобілі вантажні -
код 8704.

Статтею 5 Закону № 1963-ХІІ передбачено,
що податок з власників транспортних
засобів та інших самохідних машин і
механізмів сплачується фізичними
особами перед проведенням першої
реєстрації в Україні.

Перша реєстрація в Україні, згідно зі
ст.3 Закону № 1963-ХІІ, - це реєстрація
транспортного засобу в Україні, яка
здійснюється уповноваженими
державними органами України вперше
щодо цього транспортного засобу.

Виходячи із встановленої ст.6 Закону №
1963-ХІІ ставки податку (1000 грн. за 100
куб.см.) та об'єму двигуна (3908 куб.см.), за
транспортний засіб позивача належить
до сплати податок з власників
транспортних засобів в сумі 3908,00 грн..

Відсутність надходження від ОСОБА_2
вказаної суми податку на відповідний
рахунок ВДК у Шевченківському районі м.
Львова підтверджується довідкою ДПІ у
Шевченківському районі за № 36210/9/19-023/1766
від 28.10.2011 року.

У матеріалах, які були підставою для
реєстрації вищевказаного
транспортного засобу, квитанція про
сплату позивачем податку з власників
транспортних засобів та інших
самохідних машин та механізмів
відсутня.

Відповідно до ч.5 ст.50 Бюджетного
кодексу України податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
державного бюджету визнаються
зарахованими в доход державного
бюджету з моменту зарахування на
єдиний казначейський рахунок
державного бюджету.

Оскільки сума податку з власників
транспортних засобів при першій
реєстрації позивачем автомобіля на
рахунок державного бюджету не
надійшла, позивач не надав доказів
сплати такого податку, суд першої
інстанції дійшов вірного та
обґрунтованого висновку про
задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги суд визнає
безпідставними, позаяк вони не містять
жодного доказу на спростування
висновків суду першої інстанції.

В силу ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду - без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права. Не може бути
скасовано правильне по суті рішення з
одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний
суд визнає, що суд першої інстанції,
вирішуючи даний публічно-правовий
спір, правильно встановив обставини
справи та ухвалив законне рішення з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, постанова суду
першої інстанції ґрунтується на повно,
об'єктивно і всебічно з'ясованих
обставинах, доводи апеляційної скарги
їх не спростовують, а тому підстав для
скасування постанови суду першої
інстанції немає.

Керуючись ч.3 ст. 160, ст. 195, ст. 196, п. 1 ч. 1
ст.198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без
задоволення, а постанову Львівського
окружного адміністративного суду від 24
травня 2012 року у справі № 2а-12937/11/1370 -
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
до Вищого адміністративного суду
України протягом двадцяти днів після
набрання нею законної сили шляхом
подання касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції, а в разі складення ухвали в
повному обсязі відповідно до статті 160
КАС України - з дня складення ухвали в
повному обсязі.

Ухвала в повному обсязі складена 22
серпня 2014 року.

Головуючий суддя
В.В. Святецький

Судді
Л.Я. Гудим

О.О. Большакова