Справа № 819/1684/14-а
Суддя: Мандзій О.П.
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/1684/14-a

26 серпня 2014 року
м.Тернопіль

Тернопільський окружний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

розглянувши у письмовому провадженні у
м. Тернополі справу за позовом
Гусятинської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільській області до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості на суму 1084,17 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Гусятинська об'єднана державна
податкова інспекція Головного
управління Міндоходів у
Тернопільської області, надалі
позивач, звернулась до суду з
адміністративним позовом до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, надалі
відповідач, про стягнення
заборгованості на суму 1084,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що
відповідач несвоєчасно та не в повному
обсязі сплачував узгодженні суми
податкового зобов'язання, що призвело
до виникнення податкового боргу на
суму 1084,17 грн. В підтвердження
викладеного надано розрахунок суми
позовних вимог податкового боргу по
єдиному податку на підприємницьку
діяльність з фізичних осіб за суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1.

Представник позивача та відповідач в
судове засідання не з'явились. Про час,
день та місце розгляду справи
повідомлені належним чином. Причин
неявки суду не повідомили, клопотань
про розгляд справи за їх відсутності не
надходило.

З урахуванням викладеного, керуючись
положеннями частини 4 статті 122 та
частини 6 статті 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд вважає, що наявні підстави
для розгляду справи в порядку
письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи та
з'ясувавши всі обставини справи, суд
вважає, що позов підлягає до
задоволення з наступних міркувань.

Судом встановлено, що відповідач по
справі, ОСОБА_1, як фізична
особа-підприємець зареєстрований
19.07.2012 року та перебуває на обліку у
Гусятинській об'єднаній державній
податковій інспекції Головного
управління Міндоходів у
Тернопільської області з 23.07.2012 року.

Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10
Податкового кодексу України
встановлено, що до місцевих податків
належить єдиний податок.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291
Податкового кодексу України юридична
особа чи фізична особа-підприємець
може самостійно обрати спрощену
систему оподаткування, якщо така особа
відповідає вимогам, встановленим цією
главою, та реєструється платником
єдиного податку в порядку, визначеному
цією главою.

Згідно підпункту 1 пункту 291.4 статті 291
цього Кодексу суб'єкти господарювання,
які застосовують спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності,
поділяються на такі групи платників
єдиного податку, а саме: друга група -
фізичні особи - підприємці, які
здійснюють господарську діяльність з
надання послуг, у тому числі побутових,
платникам єдиного податку та/або
населенню, виробництво та/або продаж
товарів, діяльність у сфері
ресторанного господарства, за умови, що
протягом календарного року
відповідають сукупності таких
критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб
або кількість осіб, які перебувають з
ними у трудових відносинах, одночасно
не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1000000
гривень.

Пунктом 293.1 статті 293 цього Кодексу
встановлено, що ставки єдиного податку
встановлюються у відсотках (фіксовані
ставки) до розміру мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(далі у цій главі - мінімальна заробітна
плата), та у відсотках до доходу
(відсоткові ставки).

Згідно підпункту 1 пункту 293.2 статті 293
цього Кодексу фіксовані ставки єдиного
податку встановлюються сільськими,
селищними та міськими радами для
фізичних осіб - підприємців, які
здійснюють господарську діяльність,
залежно від виду господарської
діяльності, з розрахунку на
календарний місяць: для другої групи
платників єдиного податку - у межах від
2 до 20 відсотків розміру мінімальної
заробітної плати.

З матеріалів справи слідує, що 12.09.2012
року фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 подано до Гусятинської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Тернопільської області
заяву про застосування спрощеної
системи оподаткування. Згідно вказаної
заяви платником податків самостійно,
виходячи із обраних ним видів
господарської діяльності, обрано
ставку єдиного податку у межах розміру,
що законодавчо встановлений для другої
групи платників єдиного податку, а саме
у розмірі 20 відсотків мінімальної
заробітної плати, встановленої законом
на 1 січня податкового (звітного) року
(а.с. 9).

Згідно з вимогами пункту 295.1 статті 295
Податкового кодексу України, платники
єдиного податку першої і другої груп
сплачують єдиний податок шляхом
здійснення авансового внеску не
пізніше 20 числа (включно) поточного
місяця. Такі платники єдиного податку
можуть здійснити сплату єдиного
податку авансовим внеском за весь
податковий (звітний) період (квартал,
рік), але не більш як до кінця поточного
звітного року.

Таким чином, відповідач як платник
другої групи повинен щомісячно, до 20
числа поточного місяця сплачувати
єдиний податок у розмірі 20 відсотків
мінімальної заробітної плати.

Згідно частини 1 статті 67 Конституції
України кожен зобов'язаний сплачувати
податки і збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Податкового кодексу України
встановлено, що платник податків
зобов'язаний сплачувати податки та
збори в строки та у розмірах,
встановлених цим Кодексом та законами
України з питань митної справи.

Згідно пункту 295.4 статті 295 цього
Кодексу сплата єдиного податку
здійснюється за місцем податкової
адреси.

Відповідно пункту 36.1 статті 36
Податкового кодексу України
податковим обов'язком визнається
обов'язок платника податку обчислити,
задекларувати та/або сплатити суму
податку та збору в порядку і строки,
визначені цим Кодексом, законами з
питань митної справи.

Однак, судом встановлено, що
відповідачем за період 20.02.2014 року по
20.05.2014 року не сплачувалась до бюджету
встановлена ставка єдиного податку у
повному обсязі, у зв'язку з чим станом
на 02.07.2014 року виникла заборгованість
по сплаті вказаних платежів у розмірі
1084,47 грн.

З матеріалів справи слідує, що
позивачем на виконання вимог пункту 59.1.
статті 59 Податкового кодексу України
надіслано фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» від
31.03.2014 року за № 45-25-7, про що відповідач
був повідомлений належним чином (а.с. 7).
Вказана вимога не призвела до повного
погашення податкового боргу та в
установленому порядку не оскаржена.

Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті
14 Податкового кодексу України
податковий борг - сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання.

Враховуючи вищевикладене, суд
зазначає, що податкові зобов'язання зі
сплати єдиного податку у сумі 1084,17 грн.
є податковим боргом відповідача, який
ним не сплачено. Наявність податкового
боргу підтверджується обґрунтованим
розрахунком сум податкового боргу
(а.с.8).

На час розгляду справи в суді
відповідач не представив доказів
сплати заборгованості.

Відповідно до п. 87.11 ст. 87 Податкового
кодексу України орган стягнення
звертається до суду з позовом про
стягнення суми податкового боргу
платника податку - фізичної особи.
Стягнення податкового боргу за
рішенням суду здійснюється державною
виконавчою службою відповідно до
закону про виконавче провадження.

За таких обставин, оцінивши зібрані по
справі докази, суд прийшов до висновку,
що позовні вимоги про стягнення з
суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості
із сплати єдиного податку в сумі 1084,17
грн., підлягають до задоволення як такі,
що підтвердженні матеріалами справи,
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства та не спростовані
належними та допустимими доказами
відповідачем.

Відповідно до ст. 94 КАС України судовий
збір та судові витрати з відповідача не
стягуються.

Керуючись ст.ст.2, 69, 70, 71, 94, 122, 128, 160 - 163
Кодексу адміністративного судочинства
України , суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) податковий борг
по єдиному податку з фізичних осіб в
сумі 1084,17 грн. (одна тисяча вісімдесят
чотири гривні 17 копійок) в користь
місцевого бюджету.

Постанова суду може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Тернопільський окружний
адміністративний суд в порядку і
строки, передбачені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили в
порядку, визначеному ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий суддя
Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя
Мандзій О.П.