Справа № 523/8292/14-а
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
У Х В А Л А

27 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 523/8292/14-а

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції:
Пепеляшков О.С.

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі:

Головуючого судді - Джабурія
О.В.

суддів - Крусяна
А.В.

- Бітова А.І.

розглянувши в порядку письмового
провадження апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси на
постанову Суворовського районного
суду м. Одеси від 22 липня 2014 року у
справі за позовом ОСОБА_2 до Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси про
визнання дій протиправними,
зобов'язання вчинення певних дії,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з адміністративним
позовом до Управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м.
Одеси, в якому просив визнати дії
відповідача щодо відмови зарахувати
йому до стажу роботи, що надає право на
пенсію період роботи з 10.08.1997р. (наказ
від 11.08.1997р. №21) по 05.12.1999 р.(наказ від
01.12.1999р. №44) - протиправними та
зобов'язати відповідач зарахувати до
стажу роботи, що надає право на пенсію
за вислугу років (плавсклад) з 23.12.2013
року, період роботи з 10.08.1997 року по
05.12.1999 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач працював на посаді водія в ТОВ
«Центр громадського харчування» в м.
Одесі у період з 10.08.1997 року по 05.12.1999
року. Рішенням Управління Пенсійного
фонду України в Суворовському районі м.
Одеси №33/841805 від 08.05.2014 року позивачу
було припинено виплату пенсії, у
зв'язку з відсутністю ОСОБА_2 у звітах
персонофікованого обліку в списках
працюючих у вказаний період в ТОВ
«Центр громадського харчування» в м.
Одесі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував з тих
підстав, що відповідачем зроблено
запит до УПФУ в Приморському районі м.
Одеси, яке листом повідомило про
відсутність ОСОБА_2 в списках працюючих
за період з 14.08.1997 року по 05.12.1999 року, у
зв'язку з чим 08.05.2012 відповідачем було
винесено рішення про припинення
виплати пенсії за вислугу років,
оскільки загальний стаж роботи
позивача складає лише 22 роки 8 місяців 14
днів.

Постановою Суворовського районного
суду м. Одеси від 22 липня 2014 р.. позов
задоволено. Скасовано рішення від
08.05.2014 року управління Пенсійного фонду
України в Суворовському районі м. Одеси
про припинення виплати пенсії за
вислугу років ОСОБА_2.

Управлінням Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси на
вказану постанову подано апеляційну
скаргу. Апелянт просить скасувати
оскаржуване рішення та ухвалити нове
рішення, яким у задоволенні позову
ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.
Апелянт вважає, що при розгляді справи
судом першої інстанції порушено норми
матеріального права, не враховано всіх
обставин, що мають значення для справи,
що призвело до неправильного її
вирішення.

Згідно до ст. 197 КАС України суд
апеляційної інстанції розглянув
справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши доповідача, доводи
апеляційної скарги, перевіривши
законність і обґрунтованість судового
рішення, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Колегією суддів встановлено, що 23.12.2013
року позивач звернувся до відповідача
з заявою про призначення пенсії за
вислугу років, відповідно до вимог п.
«д» ст.. 55 Закону України «Про пенсійне
забезпечення». До вказаної заяви
позивачем були додані наступні
документи: копія паспорту та
ідентифікаційного коду, копія трудової
книжки, копія атестату про навчання;
копія військового квитка; пільгова
довідка про підтвердження наявного
трудового стажу; історична довідка про
перейменування Державної судноплавної
компанії «Чорноморське морське
пароплавство»; копія Договору №400/2013
від 17.12.2013р. «Про добровільну участь у
системі загальнообов'язкового
державного соціального страхування»
за період з 01.01.2004р. по 31.12.2004р.; довідка
про заробітну плату від 11.02.2013р. №1126.

На підставі вказаних документів
відповідачем було винесено протокол
від 22.01.2014 року, яким призначено пенсію
ОСОБА_2 з 23.12.2012 р. за вислугу років,
відповідно до Закону України «Про
пенсійне забезпечення».

Відповідач, додержуючись свого права
перевірки достовірності та
обґрунтованості сумнівних документів,
які були надані для призначення
(перерахунку) пенсії (ст.. 103 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»),
звернувся з запитом до управління
Пенсійного фонду України в
Приморському районі м. Одеси щодо
надання інформації стосовно існування
в списках працюючих в ТОВ «Центр
громадського харчування» в м. Одесі у
період з 14.08.1997 р. по 05.12.1999 р. ОСОБА_2.
Надіславши відповідь листом від
25.03.2014р. №2768/02 УПФУ в Приморському
районі м. Одеси повідомило, що
застрахована особа ОСОБА_2 в списках
працюючих в зазначений період у
вказаного роботодавця не знайдений.

На підставі отриманої інформації,
рішенням від 08.05.2014 року відповідач
припинив виплати пенсії за вислугу
років ОСОБА_2.

З'ясувавши обставини справи,
дослідивши докази на їх підтвердження,
суд першої інстанції дійшов до
висновку про необхідність задоволення
адміністративного позову у повному
обсязі.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 2 КАС України
у справах щодо оскарження рішень, дій,
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень, адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед Законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України
передбачено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2
КАС України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Керуючись положеннями вищевказаних
законів, Кодексом та контекстом
Конституції України можна зробити
висновок, що однією з найважливіших
тенденцій розвитку сучасного
законодавства України є розширення
сфери судового захисту, в тому числі
судового контролю за правомірністю і
обґрунтованістю рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень.

Вирішуючи справу суд першої інстанції
задовольнив позов ОСОБА_2, виходячи з
того, що законодавством передбачено
наявність основного документу, яким
підтверджується стаж роботи особи - це
трудова книжка.

Колегія суддів погоджується із
вказаними висновками суду першої
інстанції, виходячи з наступного.

Пунктом «д» частини 1 статті 55 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
визначено право на пенсію за вислугу
років плавскладу морського, річкового
флоту і флоту рибної промисловості
(крім суден портових, що постійно
працюють на акваторії порту,
службово-допоміжних, роз'їзних,
приміського і внутріміського
сполучення) - чоловіки - після
досягнення 55 років і при загальному
стажі роботи не менше 25 років, з них не
менше 12 років 6 місяців на зазначеній
роботі.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
відсутність у роботодавця первинних
документів, які стали підставою
призначення позивачу пенсії, не є
підставою для припинення виплати
пенсії.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» визначено, що основним
документом, що підтверджує стаж роботи
є трудова книжка.

Колегія суддів зазначає, що наявність у
позивача трудової книжки (копія надана
до матеріалів суду), в якої мається
запис того, що він дійсно працював на
посаді водія в ТОВ «Центр громадського
харчування» в м. Одесі в період з 10.08.1997
р. по 05.12.1999 р., вказує на
недостовірність даних, на які
посилається відповідач.

Колегія суддів вважає, що відповідач у
прийнятті свого рішення про припинення
виплати пенсії позивачу спирався на
припущення про недостовірні дані та не
надав жодного достовірного доказу
того, що ОСОБА_2 не працював в ТОВ «Центр
громадського харчування» в м. Одесі у
зазначені періоди.

Колегія суддів вважає наведені
висновки суду першої інстанції
правильними і такими, що відповідають
вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України
та не приймає доводи, наведені в
апеляційній скарзі про те, що постанова
підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень обов'язок щодо
доказування правомірності свого
рішення та надання відповідних доказів
покладається на відповідача, якщо він
заперечує проти адміністративного
позову. Отже, в адміністративному
процесі, як виняток із загального
правила, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта
владних повноважень встановлена
презумпція його винуватості.
Презумпція винуватості покладає на
суб'єкта владних повноважень обов'язок
аргументовано, посилаючись на докази,
довести правомірність свого рішення,
дії чи бездіяльності та спростувати
твердження позивача про порушення його
прав, свобод чи інтересів. Такий
обов'язок відсутній, якщо відповідач
визнає позов. Відповідач, який є
суб'єктом владних повноважень, свою
позицію суду не доказав та не
обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що суд першої інстанції
порушень норм матеріального і
процесуального права при вирішенні
справи не допустив, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
правильність висновків суду не
спростовують. За таких обставин,
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст.ст. 195; 197; 198; 200; 205; 206; 254 КАС
України, суд апеляційної інстанції, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Суворовському районі м. Одеси залишити
без задоволення, а постанову
Суворовського районного суду м. Одеси
від 22 липня 2014 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
надіслання її копії особам, що беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в касаційному порядку до Вищого
Адміністративного Суду України
протягом 20 днів.

Головуючий:
О.В. Джабурія

Суддя:
А.В. Крусян

Суддя:
А.І. Бітов