Справа № 820/14158/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р. Справа № 820/14158/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром" на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014р. по
справі №820/14158/14

за поданням Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром"

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИЛА:

Основ'янська об'єднана державна
податкова інспекція м.Харкова
Головного управління Міндоходів у
Харківській області звернулась до суду
із поданням, в якому просила стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром" заборгованість
перед бюджетом з податку на додану
вартість у сумі 6440,35 грн. з
розрахункових рахунків у банках, які
обслуговують його.

В обґрунтування заявлених вимог
вказує, що за підприємством рахується
податковий борг у загальному розмірі
6440,35 грн., який виник внаслідок несплати
у встановлений строк самостійно
визначеної платником суми податку на
додану вартість у розмірі 5768,02 грн.
згідно податкової декларації №
від 03.03.2014 року та нарахованої пені в
розмірі 672,33 грн. В зв'язку з тим, що
відповідачем у добровільному порядку
суму податкового зобов'язання сплачено
не було, а проведені податковим органом
дії щодо примусово стягнення суми не
призвели до погашення податного боргу,
то дана сума підлягає стягненню за
рішенням суду.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014 року
подання було задоволено.

Стягнуто з рахунків ТОВ "Пром" кошти з
рахунків у банках, які його
обслуговують в рахунок його
податкового боргу до бюджету у
відділення Держказначейства у
Комінтернівському районі в установі
банку ГУДКУ у Харківській області, МФО
851011,на розрахунковий рахунок 0005,
код бюджетної класифікації 14010100 в сумі
6440 грн. 35 коп.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014 року
та ухвалити нове рішення, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що задовольняючи подання
податкового органу, суд першої
інстанції дійшов до неправомірного
висновку щодо наявності у відповідача
суми заборгованості з податку на
додану вартість.

Основ'янська ОДПІ правом надання
письмових заперечень на апеляційну
скаргу не скористалась.

Представники сторін про дату, час та
місце апеляційного розгляду справи
були повідомлені у встановленому
законом порядку, що підтверджується
наявними в матеріалах справи
повідомленнями про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України) вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено у суді апеляційної
інстанції, що ТОВ "Пром" пройшло
передбачену законом процедуру
державної реєстрації та перебуває на
обліку як платник податків та зборів в
Основ'янській ОДПІ.

В зв'язку з тим, ТОВ "Пром" в
добровільному порядку не було сплачено
суму заборгованості з податку на
додану вартість у загальному розмірі
6440,35 грн., який виник внаслідок несплати
у встановлений строк самостійно
визначеної платником суми податку на
додану вартість у розмірі 5768,02 грн.
згідно податкової декларації №
від 03.03.2014 року та нарахованої пені в
розмірі 672,33 грн., податковий орган
звернувся до суду із поданням про
стягнення суми боргу у примусовому
порядку.

Задовольняючи подання, суд першої
інстанції виходив з наявності у
підприємства станом на час розгляду
справи податкового боргу з податку на
додану вартість у загальному розмірі
6440,35 грн.

Колегія суддів не погоджується з
такими висновками суду першої
інстанції, з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про наявність
правових підстав для стягнення з
відповідача грошових коштів, колегія
суддів зауважує, що відповідач, будучі
платником податків, зборів
(обов'язкових платежів) відповідач в
силу ч.1 ст.67 Конституції України
зобов'язаний сплачувати податки і
збори в порядку і розмірах,
встановлених законом.

Пунктом 30 статті 2 Бюджетного кодексу
України, податкові органи визначені як
органи стягнення, яким відповідно до
закону надано право стягнення до
бюджету податків, зборів (обов'язкових
платежів) та інших надходжень.

Перевіряючи правомірність звернення
до суду та наявність підстав для
стягнення суми боргу у примусовому
порядку, колегія суддів дійшла
виснвоку про наступне.

01 січня 2011 року набув чинності
Податковий Кодекс України (далі - ПК
України), який встановлює перелік
податків та зборів, що справляються в
Україні, та порядок їх адміністрування,
платників податків та зборів, їх права
та обов'язки, компетенцію контролюючих
органів, повноваження і обов'язки їх
посадових осіб під час здійснення
податкового контролю, а також
відповідальність за порушення
податкового законодавства.

У відповідності до положень п. 46.1 ст. 46
ПК України, податкова декларація,
розрахунок (далі - податкова
декларація) - документ, що подається
платником податків (у тому числі
відокремленим підрозділом у випадках,
визначених цим Кодексом) контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно із п.п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України,
податкова декларація подається за
звітний період в установлені цим
Кодексом строки органу державної
податкової служби, в якому перебуває на
обліку платник податків.

Платник податків зобов'язаний за
кожний встановлений цим Кодексом
звітний період подавати податкові
декларації щодо кожного окремого
податку, платником якого він є,
відповідно до цього Кодексу незалежно
від того, чи провадив такий платник
податку господарську діяльність у
звітному періоді.

Податкові декларації, крім випадків,
передбачених цим Кодексом, подаються
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному року, крім
випадків, передбачених підпунктами
49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем звітного
(податкового) року (п.п. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49
ПК України).

Положеннями п.11 ст.56 ПК України
встановлено, що не підлягає оскарженню
податкове зобов'язання, самостійно
визначене платником податків.

Згідно з п.57.1 ст.57 ПК України, платник
податків зобов'язаний самостійно
сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого цим Кодексом для
подання податкової декларації, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до пп.14.1.175 п.14.1
ст.14 ПК України, сума узгодженого
грошового зобов'язання (з урахуванням
штрафних санкцій за їх наявності), але
не сплаченого платником податків у
встановлений цим Кодексом строк, а
також пеня, нарахована на суму такого
грошового зобов'язання, є податковим
боргом платника податків.

Пунктом 95.1 ст.95 ПК України визначено, що
орган державної податкової служби
здійснює за платника податків і на
користь держави заходи щодо погашення
податкового боргу такого платника
податків шляхом стягнення коштів, які
перебувають у його власності, а в разі
їх недостатності -шляхом продажу майна
такого платника податків, яке
перебуває у податковій заставі.

У п.95.2 цієї ж статті Кодексу зазначено,
що стягнення коштів та продаж майна
платника податків провадяться не
раніше ніж через 60 календарних днів з
дня надіслання такому платнику
податкової вимоги.

Відповідно до п.п. 20.1.28 п. 20.1 ст. 20 ПК
України, органи державної податкової
служби мають право, зокрема,
застосовувати до платників податків
фінансові (штрафні) санкції, стягувати
до бюджетів та державних цільових
фондів суми грошових зобов'язань та/або
податкового боргу у випадках, порядку
та розмірі, встановлених цим Кодексом,
стягувати суми простроченої
заборгованості суб'єкта
господарювання перед державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) за
кредитом (позикою), залученим державою
(Автономною Республікою Крим чи
територіальною громадою міста) або під
державну (місцеву) гарантію, а також за
кредитом з бюджету в порядку,
визначеному цим Кодексом.

Виходячи з вищенаведених положень
закону, колегія суддів дійшла висновку,
що обов'язковою умовою для звернення
податкового органу із вимогами про
стягнення з платника податків грошових
коштів, є наявність узгодженої суми
заборгованості із відповідного
податку.

Як вказує податковий орган, з яким
погодився суд першої інстанції,
підставою для звернення із даним
поданням, слугував факт наявності у
відповідача узгодженого податкового
боргу з податку на додану вартість у
загальному розмірі 6440,35 грн., який
виник внаслідок несплати у
встановлений строк самостійно
визначеної платником суми податку на
додану вартість у розмірі 5768,02 грн.
згідно податкової декларації №
від 03.03.2014 року та нарахованої пені в
розмірі 672,33 грн.

Разом з тим, колегія суддів не
погоджується з даними твердженнями
податкового органу, виходячи з
наступного.

Так, контролюючим органом, на
підтвердження обґрунтованості
заявлених вимог, було надано та
долучено до матеріалів справи копію
звітної податкової декларації ТОВ
"Пром" з податку на прибуток за 2013 рік
(а.с.7-8). Жодних податкових декларацій з
податку на додану вартість, податковим
органом, ані під час розгляду справи у
суді першої інстанції, ані під час
апеляційного перегляду, надано не було.

Натомість, з наданих відповідачем під
час розгляду справи копій податкової
декларації з податку на додану
вартість за лютий 2014 року, платіжного
доручення та виписку з банку
вбачається відсутність за
підприємством заборгованості з
вказаного податку.

Крім того, згідно наданої контролюючим
органом розшифровки сум
заборгованості по платежем перед
бюджетом по ТОВ "Пром" вказано, що
заборгованість у розмірі 6440,35 грн.
виникла у підприємства саме з податку
на прибуток.

Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 71 КАС України
встановлено, що суб'єкт владних
повноважень повинен подати суду всі
наявні у нього документи та матеріали,
які можуть бути використані як докази у
справі.

Дослідивши наявні у справі докази в їх
сукупності за правилами ст.86 КАС
України, колегія суддів дійшла
висновку, що суб'єкт владних
повноважень у спірних правовідносинах
не забезпечив належної реалізації
владної управлінської функції.

Колегія суддів зазначає, що оскільки
предметом даної справи є стягнення з
відповідача податкового боргу з
податку на додану вартість, то
дослідженню підлягає наявність
правових підстав для стягнення коштів
саме з вказаного податку.

Враховуючи вищевикладене, в зв'язку з
відсутність належних доказів на
підтвердження наявності у відповідача
станом на час розгляду справи
заборгованості з податку на додану
вартість у розмірі 6440,35 грн., колегія
суддів дійшла висновку про
необґрунтованість заявлених
податковим органом вимог з приводу
стягнення вказаної суми у примусовому
порядку.

Колегія суддів вказує, що судом першої
інстанції хоч і не вказано у
резолютивній частині найменування
податку, заборгованість з якого
стягується, проте вказаний код
бюджетної класифікації «14010100»
віднесений саме до «податок на додану
вартість із вироблених в Україні
товарів (робіт, послуг)».

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є, серед
іншого, порушення норм матеріального
або процесуального права, що призвело
до неправильного вирішення справи або
питання.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014 року
по справі №820/14158/14 не відповідає
вимогам ст.159 КАС України, а тому
відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС
України підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в задоволенні заявленого подання.

Судові витрати підлягають розподілу
згідно вимог діючого законодавства.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Пром"
задовольнити.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 30.07.2014р. по
справі №820/14158/14 скасувати.

Прийняти нову постанову, відмовити в
задоволенні подання Основ'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Харкова Головного
управління Міндоходів у Харківській
області до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром" про стягнення
податкового боргу.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Пром" (61001, м. Харків,
вул. Плеханівська, 92-а, корп. В, оф.1510, ) сплачений за подання
апеляційної скарги судовий збір у
розмірі 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50
коп.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.