Справа № 812/1042/14
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
справа №812/1042/14

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецькій апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Васильєвої І.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційні
скарги Спеціалізованої державної
податкової інспекції з обслуговування
великих платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р. в
справі № 812/1042/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про стягнення суми бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство
«Луганськтепловоз» (далі - ПАТ
«Луганськтепловоз») звернулось до
Луганського окружного
адміністративного суду з позовом до
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів (далі - СДПІ), Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
(далі - ГУ ДКС) про стягнення суми
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість в розмірі 21751559 грн. по
декларації за вересень 2012 р.

Заявою від 13.03.2014 р. позивачем
зменшений розмір позовних вимог,
позивач просив стягнути з Державного
бюджету України суму податку на додану
вартість, що підлягає бюджетному
відшкодуванню по декларації за
вересень 2012 р. в розмірі 1871069 грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р.
позов задоволено.

Відповідачами СДПІ та ГУ ДКС подані
апеляційні скарги, в яких апелянти
просять скасувати постанову суду
першої інстанції, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог.

Апеляційна скарга СДПІ мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.
Так, апелянт зазначає, що обов'язковою
умовою отримання права на бюджетне
відшкодування суми податку на додану
вартість є надмірна сплата цього
податку до Державного бюджету України.
Проведеною перевіркою неможливо
встановити реальність здійснених
операцій по ланцюгу постачання з
відповідними підприємствами.

Апеляційна скарга ГУ ДКС мотивована
порушенням судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
які полягають у тому, що судом не
прийнято до уваги, що у зв'язку з
неотримання висновку органу державної
податкової служби про відшкодування
податку, у відповідача відсутні
підстави для відшкодування податку на
додану вартість.

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційної скарги матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційна скарга задоволенню не
підлягає з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій
встановлено, що позивач Публічне
акціонерне товариство
«Луганськтепловоз» зареєстроване
виконавчим комітетом Луганської
міської ради 18.06.2003 р., ідентифікаційний
код юридичної особи 05763797, є платником
податку на додану вартість відповідно
до свідоцтва № 100337613.

Позивачем за результатами
господарської діяльності у вересні 2012
р. отримане право на бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість.

Так, позивачем подана до СДПІ податкова
декларація з податку на додану
вартість за вересень 2012 р., відповідно
до якої сума, що підлягає бюджетному
відшкодуванню на рахунок платника
податку у банку, становить 21751559 грн.

На виконання вимог п. 200.11 ст. 200
Податкового кодексу України СДПІ
проведена документальна позапланова
виїзна перевірка достовірності та
законності нарахування ПАТ
«Луганськтепловоз» заявленого
бюджетного відшкодування в податкових
деклараціях з податку на додану
вартість за серпень 2012 р., вересень 2012 р.
та уточнюючому розрахунку до
податкової декларації з податку на
додану вартість за липень 2012 р. Актом
перевірки № 128/14-0/05763797 від 12.12.2012 р.
встановлено порушення позивачем п. 201.1,
п. 201.3 ст. 201, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1
ст. 188, п. 194.1 ст. 194, п. 192.1 ст. 192
Податкового кодексу України в частині
заниження податкового зобов'язання з
податку на додану вартість на загальну
суму 549860 грн., в тому числі за липень 2012
р. - на 127189 грн., за серпень 2012 р. - на 146153
грн., за вересень 2012 р. - на 276518 грн.; п.
201.1, п. 201.2, п. 201.6, п. 201.7, п. 201.10 ст. 201, п. 198.2
ст. 198, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу
України в частині завищення суми
податкового кредиту за липень-вересень
2012 р. на загальну суму 298596 грн., в тому
числі за липень 2012 р. - на 149933 грн., за
серпень 2012 р. - на 90746 грн., за вересень 2012
р. - на 57917 грн.; п. 200.1, п. 200.3 ст. 200
Податкового кодексу України в частині
завищення від'ємного значення різниці
між сумою податкового зобов'язання та
сумою податкового кредиту на загальну
суму 848456 грн., в тому числі за липень 2012
р. - на 277122 грн., за серпень 2012 р. - на 236899
грн., за вересень 2012 р. - на 334435 грн.; абз.
«а» п. 200.4 ст. 200 Податкового кодексу
України в частині завищення податку на
додану вартість, що підлягає
бюджетному відшкодуванню на рахунок
платника у банку, на загальну суму 514021
грн., в тому числі за серпень 2012 р. - на
277122 грн., за вересень 2012 р. - на 236899 грн. У
зв'язку з неотриманням матеріалів
зустрічних звірок по ланцюгу
постачання від органів ДПС податковим
органом не підтверджено відображену
позивачем у декларації за серпень та
вересень 2012 р. та уточнюючому
розрахунку до декларації за липень 2012
р. суму бюджетного відшкодування в
розмірі 4264867,22 грн., в тому числі за
серпень 2012 р. - 2484273,91 грн., за вересень 2012
р. - 1780593,31 грн.

Перевіркою встановлено сплату ПАТ
«Луганськтепловоз» платіжними
дорученнями сум податку на додану
вартість у складі вартості товарів
(послуг) на користь постачальників у
попередньому податковому періоді:
частково підтверджена сума податку на
додану вартість в розмірі 19 880 219,69 грн.

З наслідками перевірки податковим
повідомленням-рішенням від 21.12.2012 р. №
позивачу зменшена сума
бюджетного відшкодування на суму 514 021,00
грн.. Податкове повідомлення-рішення №
002848013 скасовано в порядку
адміністративного оскарження рішенням
№ 4167/10/10-233 від 07.03.2013 р. Окружної
державної податкової служби -
Центрального офісу з обслуговування
великих платників податків ДПС.

Податковим повідомленням-рішенням від
14.03.2013 р. № ПАТ
«Луганськтепловоз» зменшено суму
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість по податковій
декларації за вересень 2012 р. на 90746,00
грн.

Постановою Луганського окружного
адміністративного суду від 12.06.2013 р. в
справі № 812/2812/13-а, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 25.07.2013 р.,
податкове повідомлення-рішення від
14.03.2013 р. № на суму 240 679,00 грн. (з
яких за вересень 2012 р. - 90 746,00 грн.)
скасовано.

Інших рішень про зменшення позивачу
суми бюджетного відшкодування по
податковій декларації за вересень 2012 р.
не приймалось.

29.04.2013 р. з Державного бюджету України
відшкодовано позивачу суму податку на
додану вартість в розмірі 19880490 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи
позовні вимоги, виходив з того, що
позивачем виконані усі вимоги
Податкового кодексу України щодо
обчислення та нарахування бюджетного
відшкодування сум податку на додану
вартість. Крім того, суд вважав, що
позивачем податковий кредит
сформований у відповідності до вимог
діючого податкового законодавства,
формування податкового кредиту
підтверджено первинними документами.

Колегія суддів вважає такий висновок
суду першої інстанції обґрунтованим,
виходячи з наступного.

Правила формування податкового
кредиту визначені статтею 198
Податкового кодексу України, у
відповідності до якої право на
віднесення сум податку до податкового
кредиту виникає у разі здійснення
операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів
(у тому числі в разі їх ввезення на
митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих
нерезидентом на митній території
України, та в разі отримання послуг,
місцем постачання яких є митна
територія України;

г) ввезення необоротних активів на
митну територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
товарів/послуг;

дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною ( п. 198.2).

Податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг,
але не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу, та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з придбанням
або виготовленням товарів (у тому числі
при їх імпорті) та послуг з метою їх
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку ( п. 198.3)

Порядок визначення суми податку, що
підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
відшкодуванню з Державного бюджету
України (бюджетному відшкодуванню), та
строки проведення розрахунків
визначені статтею 200 Податкового
кодексу України.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 сума податку,
що підлягає сплаті (перерахуванню) до
Державного бюджету України або
бюджетному відшкодуванню,
визначається як різниця між сумою
податкового зобов'язання звітного
(податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

Згідно з п. 200.3 ст. 200 при від'ємному
значенні суми, розрахованої згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, така сума
враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду. 200.4.
Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг
або до Державного бюджету України, а в
разі отримання від нерезидента послуг
на митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Згідно з п. 200.6 ст. 200 платник податку
може прийняти самостійно рішення про
зарахування в повному обсязі належної
йому суми бюджетного відшкодування або
її частини у зменшення податкових
зобов'язань з цього податку, що виникли
протягом наступних звітних
(податкових) періодів, за наявності
умов, передбачених пунктом 200.4 цієї
статті. Зазначене рішення
відображається платником податку у
податковій декларації, яку він подає за
результатами звітного (податкового)
періоду, в якому виникає право на
подання заяви про отримання бюджетного
відшкодування згідно з нормами цієї
статті. У разі прийняття такого рішення
зазначена сума не враховується при
розрахунку сум бюджетного
відшкодування наступних звітних
(податкових) періодів.

Як встановлено п. 200.7 ст. 200 платник
податку, який має право на отримання
бюджетного відшкодування та прийняв
рішення про повернення суми бюджетного
відшкодування, подає відповідному
органу державної податкової служби
податкову декларацію та заяву про
повернення суми бюджетного
відшкодування, яка відображається у
податковій декларації.

До декларації додаються розрахунок
суми бюджетного відшкодування, а також
оригінали митних декларацій
(примірників декларанта), що
підтверджують вивезення товарів
(супутніх послуг) за межі митної
території України. 200.10. Протягом 30
календарних днів, що настають за
граничним терміном отримання
податкової декларації, податковий
орган проводить камеральну перевірку
заявлених у ній даних (п. 200.8).

За наявності достатніх підстав, які
свідчать, що розрахунок суми
бюджетного відшкодування було
зроблено з порушенням норм податкового
законодавства, податковий орган має
право провести документальну
позапланову виїзну перевірку платника
для визначення достовірності
нарахування такого бюджетного
відшкодування протягом 30 календарних
днів, що настають за граничним терміном
проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають
право податковим органам на
позапланову виїзну документальну
перевірку платника податку на додану
вартість для визначення достовірності
нарахування бюджетного відшкодування
податку, встановлюється Кабінетом
Міністрів України (п. 200.11).

Орган державної податкової служби
зобов'язаний у п'ятиденний строк після
закінчення перевірки подати органу
Державного казначейства України
висновок із зазначенням суми, що
підлягає відшкодуванню з бюджету (п.
200.12).

На підставі отриманого висновку
відповідного органу державної
податкової служби орган Державного
казначейства України видає платнику
податку зазначену в ньому суму
бюджетного відшкодування шляхом
перерахування коштів з бюджетного
рахунка на поточний банківський
рахунок платника податку в
обслуговуючому банку протягом п'яти
операційних днів після отримання
висновку органу державної податкової
служби (п. 200.13).

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що сума від'ємного
значення податку на додану вартість
сформована позивачем за наслідками
здійснення господарських операцій з
наступними суб'єктами господарської
діяльності: ПП «Стандарт-Н», ПП
«Електроексім», ТОВ «Агро-спектр», ТОВ
«Адаптро», ТОВ «Центр», ТОВ
«Інтермаштрейдінг», ТОВ
«Промінвесттрейд», ДП ТОВ «СВ Альтера»,
ТОВ «Елєгін», ТОВ «МСК», ТОВ
«Союз-Індустрія», ТОВ «НВП «Телсис»,
ТОВ «НВП «Трансприлад», ТОВ «ВКФ
«Труботехніка», ДП «Фесто», ТОВ
«Резинпромснаб», ТОВ «НВП
«Укрпромвпровадження», ТОВ
«Євроремстрой», ТОВ «Магніт».

Товарність господарських операцій та
фактична оплата позивачем сум податку
на додану вартість в ціні товарів
(робіт, послуг) постачальникам таких
товарів (робіт, послуг) підтверджено
наявними в матеріалах справи
первинними документами, зокрема,
податковими накладними, платіжними
документами. Податкові накладні
включені позивачем до реєстру
отриманих та виданих податкових
накладних у відповідних податкових
періодах.

З урахуванням того, що позивачем
виконані усі вимоги податкового
законодавства щодо обчислення та
нарахування бюджетного відшкодування
сум податку на додану вартість СДПІ на
виконання приписів п. 200.12 та п. 200.14 ст.
200 Податкового кодексу України повинна
була у п'ятиденний строк після
перевірки надати органу Державної
казначейської служби висновок із
зазначенням сум, що підлягають
відшкодуванню з бюджету, або надіслати
платнику податку податкове
повідомлення, в якому зазначити або
суму заниження заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
щодо суми, визначеної органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, та підстави
для її вирахування, або суму
перевищення заявленої платником
податку суми бюджетного відшкодування
над сумою, визначеною органом
державної податкової служби за
результатами перевірки, та підстави її
вирахування, або про відмову в наданні
бюджетного відшкодування з
зазначенням підстав.

З обставин справи вбачається, що СДПІ
не приймались податкові
повідомлення-рішення про збільшення
або зменшення суми бюджетного
відшкодування позивачу по податковій
декларації за вересень 2012 р. (крім
податкового повідомлення-рішення від
14.03.2013 р. № про зменшення суми
бюджетного відшкодування податку на
додану вартість по податковій
декларації за вересень 2012 р. на 90746,00
грн., яке скасоване судовими рішеннями,
набравши ми законну силу), а також не
направлявся органу Державної
казначейської служби висновок із
зазначенням суми, що підлягає
відшкодуванню з бюджету.

Колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції, що
оскільки у разі невідшкодування
бюджетної заборгованості з податку на
додану вартість порушується право
платника податку внаслідок
неодержання коштів з бюджету, тому
способом захисту цього права має бути
вимога про стягнення такої суми з
бюджету.

Колегія суддів вважає
необґрунтованими доводи СДПІ, що право
на бюджетне відшкодування податку на
додану вартість з державного бюджету
виникає при фактичному надходженні
цього податку до бюджету від платника
податку - продавця, а не самого факту
здійснення відповідної операції та
сплати податку в ціні товару, а також що
неможливо підтвердити заявлену
позивачем суму бюджетного
відшкодування у зв'язку з неотриманням
матеріалів зустрічних звірок по
ланцюгу постачання.

Відповідно до положень ст. 67
Конституції України кожен зобов'язаний
сплачувати податки і збори в порядку і
розмірах, встановлених за коном.
Правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачене законодавством (ч. 1 ст. 19
Конституції Украї ни).

Законодавство України, зокрема й
Податковий кодекс, не встановлює
обов'язок покупця сплачувати податок
на додану вартість ще й до бюджету, коли
такий пода ток не буде сплачений
продавцем або іншою особою, з
урахуванням суми податку, отриманого
від покупця в ціні товару. Відповідно
до положень Податкового кодексу
України сума податку на додану
вартість, що включена до ціни товару, є
податковим зо бов'язанням продавця
товару, і саме продавець товару несе
обов'язок по сплаті цього податку до
бюджету.

Таким чином, несплата податку
продавцем (у тому числі в разі ухилення
від сплати) не впливає на податковий
кредит покупця та суму бюджетного
відшкодування.

Також є необґрунтованими доводи
апеляційної скарги ГУ ДКС стосовно
того, що у зв'язку з неотримання
висновку органу державної податкової
служби про відшкодування податку, у
відповідача відсутні підстави для
відшкодування податку на додану
вартість, а також, що орган Державної
казначейської служби взагалі є
неналежним відповідачем у справі.

Механізм виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або бюджетних
установ, прийнятих судами, а також
іншими державними органами (посадовими
особами), які відповідно до закону
мають право приймати такі рішення,
визначається Порядком виконання
рішень про стягнення коштів державного
та місцевих бюджетів або бюджетних
установ, затвердженим постановою
Кабінету Міністрів України від 3 серпня
2011 р. N 845.

У відповідності до п. 2 цього Порядку
безспірне списання - операції з коштами
державного та місцевих бюджетів, що
здійснюються з метою виконання
Казначейством та його територіальними
органами (далі - органи Казначейства)
рішень про стягнення коштів без згоди
(подання) органів, що контролюють
справляння надходжень бюджету,
боржників, органів місцевого
самоврядування та/або державних
органів на підставі виконавчих
документів.

Згідно з пп. 6 п. 16 Порядку органи
казначейства за судовими рішеннями про
стягнення надходжень бюджету
здійснюють безспірне списання коштів
державного та місцевих бюджетів з
метою забезпечення бюджетного
відшкодування податку на додану
вартість та/або пені, нарахованої на
заборгованість державного та місцевих
бюджетів з відшкодування такого
податку.

Як встановлено п. 23 цього Порядку
стягувач, на користь якого прийняті
судові рішення про бюджетне
відшкодування податку на додану
вартість та/або пені, нарахованої на
заборгованість державного бюджету з
відшкодування такого податку, подає
документи, зазначені у пункті 6 цього
Порядку, до органу Казначейства за
місцем реєстрації стягувача в органі
державної податкової служби.

Орган Казначейства надсилає після
надходження зазначених документів до
органу державної податкової служби
запит щодо визначення розміру залишку
невідшкодованих з державного бюджету
сум податку на додану вартість та/або
пені, нарахованої на заборгованість
бюджету з відшкодування такого
податку.

У разі коли на дату надходження
виконавчого документа або у процесі
його виконання розмір такого залишку
зменшився, орган державної податкової
служби узгоджує протягом п'яти робочих
днів зазначений розмір із стягувачем,
про що повідомляє органу Казначейства
за встановленою формою.

Після закінчення строку узгодження
розміру зазначеного залишку орган
Казначейства передає виконавчий
документ та інші документи, необхідні
для його виконання, до Казначейства.

Казначейство здійснює в порядку
черговості надходження виконавчих
документів безспірне списання коштів
державного бюджету в розмірі,
встановленому судом або узгодженому
органом державної податкової служби із
стягувачем, та перераховує такі кошти
на рахунок стягувача, зазначений у
виконавчому документі або його заяві
про виконання рішення про стягнення
коштів.

Відтак, колегія суддів вважає, що ГУ ДКС
є належним відповідачем у справі, а
також зазначає, що зазначене
спростовує доводи відповідача про те,
що він повинен відшкодовувати податок
на додану вартість виключно на
підставі відповідних висновків
податкових органів.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційної
скарги та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги
Спеціалізованої державної податкової
інспекції з обслуговування великих
платників у м. Луганську
Міжрегіонального головного управління
Міндоходів, Головного управління
Державної казначейської служби
України у Луганській області на
постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р. в
справі № 812/1042/14 залишити без
задоволення.

Постанову Луганського окружного
адміністративного суду від 15.05.2014 р. в
справі № 812/1042/14 за позовом Публічного
акціонерного товариства
«Луганськтепловоз» до Спеціалізованої
державної податкової інспекції з
обслуговування великих платників у м.
Луганську Міжрегіонального головного
управління Міндоходів, Головного
управління Державної казначейської
служби України в Луганській області
про стягнення суми бюджетної
заборгованості з податку на додану
вартість залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Васильєва І.А.