Справа № 758/2910/14-а
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2014-09-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД Справа: №
Головуючий у 1-й інстанції: Захарчук
Суддя-доповідач:
У Х В А Л А

Іменем України

09 вересня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів Київського
апеляційного адміністративного суду у
складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка
О.І.,

при секретарі - Ліневській
В.В.,

розглянувши у порядку письмового
провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2
на ухвалу Подільського районного суду
м. Києва від 27.05.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації, щорічної
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року ОСОБА_2 (далі - Позивач,
ОСОБА_2.) звернувся до Подільського
районного суду м. Києва з позовом до
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації (далі - Відповідач,
Управління) про: визнання протиправною
бездіяльності та зобов'язання
Відповідача здійснити перерахунок,
нарахування та виплату Позивачу
щорічної допомоги на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" за період з
1996 року по 2013 рік включно, що дорівнює
розміру 85 мінімальних заробітних плат;
визнання протиправною бездіяльності
та зобов'язання Управління здійснити
перерахунок, нарахування та виплату
ОСОБА_2 одноразової компенсації як
інваліду ІІІ групи з числа учасників
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС у розмірі 30
мінімальних заробітних плат;
зобов'язання Відповідача у подальшому
нараховувати та виплачувати Позивачу
щорічну допомогу на оздоровлення у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат у
порядку та на умовах, визначених
положеннями ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою Подільського районного суду м.
Києва від 27.05.2014 року позовні вимоги про
визнання бездіяльності протиправною,
зобов'язання здійснити перерахунок,
нарахування та виплату щорічної
допомоги на оздоровлення за період з 1996
року до 2013 року залишено без розгляду.
При цьому суд першої інстанції виходив
з того, що Позивачем пропущено строк
для звернення до адміністративного
суду. Крім того, судом зауважено, що
останній з клопотанням про поновлення
строків не звертався, доказів на
підтвердження поважності причини
пропуску процесуального строку не
подав.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, Позивач подав апеляційну скаргу,
в якій просить скасувати оскаржувану
ухвалу та направити справу для
продовження розгляду до Подільського
районного суду м. Києва. При цьому
звертає увагу на порушення судом
першої інстанції норм процесуального
права.

Сторони, будучи належним чином
повідомленими про дату, час та місце
апеляційного розгляду справи в судове
засідання не з'явились, а тому справа
розглядалась за наявними у ній
матеріалами у порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга підлягає
частковому задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - скасуванню в
частині, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивач просив, зокрема, визнати
протиправною бездіяльність
Відповідача щодо відмови у здійсненні
виплат щорічної допомоги на
оздоровлення та зобов'язати останнього
нарахувати та виплатити допомогу у
розмірі 5 мінімальних заробітних плат
за період з 1996 року по 2013 рік включно.

Як було встановлено судом першої
інстанції, щорічна грошова допомога на
оздоровлення за 2013 рік була виплачена
ОСОБА_2 14.06.2013 року. Дані обставини
сторонами не заперечуються.

Позивач звернувся з даним
адміністративним позовом 20.03.2014 року.

Виходячи з комплексного аналізу
приписів ст. 48 Закону випливає, що,
визначені положеннями даної статті
виплати, виплачуються особам протягом
місяця з дня встановлення інвалідності
чи смерті потерпілого. Разом з тим,
термін виплати допомоги у подальшому
не визначено. За таких обставин,
враховуючи щорічний характер допомоги
на оздоровлення, судова колегія вважає,
що виплати сум останньої можуть бути
проведені державним органом до
останнього дня року, за який
здійснюється виплата.

Отже, останнім днем виплати (доплати)
Відповідачем допомоги на оздоровлення
у 2013 році є 31.12.2013 року, а тому строк
позовної давності повинен
обраховуватись саме з зазначеної дати.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Вищого адміністративного суду України
від 19.03.2014 року у справі № К/800/8159/14.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2
звернувся до суду за захистом своїх
прав у квітні 2014 року, то шестимісячний
строк позовної давності щодо отримання
щорічної грошової допомоги за 2013 рік
останнім пропущено не було.

Беручи до уваги вищевикладене, суд
апеляційної інстанції вважає за
необхідне також зауважити, що, оскільки
позовні вимоги щодо виплати щорічної
допомоги за 2013 рік судом першої
інстанції були залишені без розгляду
помилково, то останні не були вирішені
по суті та мають бути розглянуті у
порядку ст. 168 КАС України.

Поряд з цим, колегія суддів
погоджується з висновком Подільського
районного суду м. Києва про пропущення
ОСОБА_2 строків позовної давності щодо
виплати сум одноразової компенсації та
грошової допомоги за період з 1996 року
по 2012 рік.

Крім того, колегія суддів вважає
обґрунтованим висновок суду першої
інстанції щодо безпідставності
тверджень ОСОБА_2 про те, що на дані
правовідносини не поширюється строк
позовної давності в силу норм Закону
України "Про використання ядерної
енергії та радіаційну безпеку",
оскільки останнім регулюються питання
відшкодування ядерної шкоди, а тому
його приписами регулюються
правовідносини щодо компенсаційних
виплат, передбачених Законом України
"Про статус і соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи", які є
предметом спору у даній справі.

Аналогічна позиція викладена у рішенні
Вищого адміністративного суду України
від 12.09.2013 року у справі № К/9991/10460/12.

Поряд з іншим, суд апеляційної
інстанції вважає необґрунтованим
твердження Апелянта про необхідність
застосування до даних правовідносин
положень підпункту «і» пункту «а» ч. 1
ст. VI Віденської конвенції про цивільну
відповідальність за ядерну шкоду від
21.05.1963 року, приписами якої встановлено
тридцятирічний строк позовної
давності для відшкодування шкоди,
спричиненої смертю або тілесним
ушкодженням, оскільки допомога,
визначена положеннями ч. 4 ст. 48 Закону,
має характер соціальної виплати, що
здійснюється на постійній основі
особам різних категорій, які зазнали
різного роду впливу наслідків
Чорнобильської катастрофи та не
відноситься до сфери правового
регулювання відповідної норми
Конвенції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
приходить до висновку, що суд першої
інстанції ухвалив судове рішення з
порушенням норм процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
питання.

Згідно ч. 1 ст. 200 КАС України суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що
суд першої інстанції правильно
встановив обставини справи та ухвалив
судове рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 204 КАС
України підставами для скасування
ухвали суду, яка перешкоджає
подальшому провадженню у справі, і
направлення справи для продовження
розгляду до суду першої інстанції є
порушення норм матеріального і
процесуального права, які призвели до
неправильного вирішення питання.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що судом першої
інстанції при вирішенні питання про
залишення позовної заяви без розгляду
було допущено порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення питання, у
зв'язку з чим вважає за необхідне
апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити
частково, а ухвалу суду першої
інстанції скасувати, направивши справу
до суду першої інстанції для
продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 195, 199, 200, 204, 205, 206, 212, 254
КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м.
Києва від 27.05.2014 року - скасувати в
частині залишення позовних вимог без
розгляду за 2013 рік.

У решті ухвалу Подільського районного
суду м. Києва від 27.05.2014 року у справі за
адміністративним позовом ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Подільської
районної в м. Києві державної
адміністрації про визнання дій
протиправними та зобов'язання
здійснити перерахунок та виплату
одноразової компенсації, щорічної
грошової допомоги на оздоровлення
відповідно до ст. 48 Закону України "Про
статус і соціальний захист громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" - залишити
без змін.

Справу направити до Подільського
районного суду м. Києва для продовження
розгляду в частині вирішення позовних
вимог про перерахунок, нарахування та
виплату ОСОБА_2 щорічної грошової
допомоги на оздоровлення відповідно до
ст. 48 Закону України "Про статус і
соціальний захист громадян, які
постраждали внаслідок Чорнобильської
катастрофи" за 2013 рік.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, а якщо її було прийнято
за наслідками розгляду у письмовому
провадженні, - через п'ять днів після
направлення їх копій особам, які беруть
участь у справі та може бути оскаржена
в частині залишення без змін.

Касаційна скарга на судові рішення
подається в порядку та строки,
визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя
А.Г. Степанюк

Судді
В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя
Степанюк А.Г.

Судді:
Кузьменко В. В.

Шурко О.І.