Справа № 810/3472/14
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року 810/3472/14

Київський окружний
адміністративний суд у складі
головуючого - судді Панченко Н.Д.,
розглянувши у порядку письмового
провадження у м. Києві адміністративну
справу за позовом Комунального
підприємства Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» до Тетіївської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Київській області про
визнання протиправним і скасування
податкового повідомлення-рішення та
зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
Київської обласної ради
«Тетіївтепломережа» (далі - КП КОР
«Тетіївтепломережа» або позивач)
звернулось до Київського окружного
адміністративного суду з позовом до
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області (далі - Тетіївська ОДПІ або
відповідач) про визнання протиправним
і скасування податкового
повідомлення-рішення від 17.01.2012 №
та зобов'язання відобразити у картці
особового рахунку позивача сплату
податкових зобов'язань відповідно до
призначень платежів, вказаних у
платіжних дорученнях за період з січня
2012 року по листопад 2012 року.

В обґрунтування позовних вимог
позивач зазначив, що протягом 2012 року
КП КОР «Тетіївтепломережа» своєчасно
декларувало податкові зобов'язання з
податку на додану вартість та сплатило
самостійно узгоджені суми податкових
зобов'язань у строки, визначені
податковим законодавством. Проте,
відповідачем протиправно здійснено
зміну призначення платежів, вказаних у
відповідних платіжних дорученнях та
зараховано кошти у рахунок погашення
податкового боргу попередніх періодів.

За наведених обставин позивач
вважає оскаржуване рішення
необґрунтованим та таким, що підлягає
скасуванню.

Відповідач позов не визнав,
заперечення надав суду у письмовій
формі та просив суд у задоволені
позову відмовити. В обґрунтування
заперечень вказав, що вважає дії
податкового органу правомірними,
оскільки відповідно до вимог чинного
законодавства орган державної
податкової служби зобов'язаний
зараховувати кошти, що сплачує платник
податків, у рахунок погашення
податкового боргу згідно з черговістю
його виникнення незалежно від напряму
сплати, визначеного платником
податків.

Оскільки у позивача, станом на 01.02.2012,
був наявний податковий борг у розмірі
442492,32 грн., платежі, що здійснювалися
позивачем у період з лютого по грудень
2012 року на погашення грошових
зобов'язань з податку на додану
вартість, визначених позивачем
самостійно відповідно до податкових
декларацій, були направлені податковим
органом на погашення податкового боргу
в календарній черговості його
виникнення.

Крім цього, відповідач зазначив, що
оперативний облік платежів в органах
державної податкової служби ведеться в
автоматизованому режимі у
відповідності до розробленого
програмного забезпечення. Внесення
змін до даних в картках особових
рахунків платників в ручному режимі
забороняється.

За наведених обставин відповідач
вважає, що оскаржуване рішення
прийняте з урахуванням вимог чинного
законодавства, оскільки відповідач
діяв в межах повноважень, наданих йому
законами України та підзаконними
нормативно-правовими актами.

Представники сторін у судове
засідання, призначене на 26.08.2014, не
з'явились. Разом з цим, матеріали справи
містять письмові клопотання про
розгляд справи за відсутності
представників сторін.

Керуючись положеннями частини
четвертої статті 122 Кодексу
адміністративного судочинства
України, судом прийнято рішення про
розгляд справи у порядку письмового
провадження за наявними у ній
матеріалами та доказами.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, об'єктивно
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, судом
встановлено таке.

КП КОР «Тетіївтепломережа»,
ідентифікаційний код 24879282, як юридична
особа зареєстроване Тетіївською
районною державною адміністрацією
Київської області 22.11.1994. Як платник
податків узяте на облік в Тетіївській
ОДПІ з 13.01.1995 за № 257.

11 січня 2013 року посадовою особою
Тетіївської ОДПІ проведено камеральну
перевірку КП КОР «Тетіївтепломережа» з
питань своєчасності сплати платежів до
бюджету з податку на додану вартість,
термін сплати 16.02.2012, 27.02.2012, 01.03.2012,
30.03.2012, 30.04.2012, 30.05.2012, 30.06.2012, 30.07.2012, 30.08.2012,
30.09.2012, 30.10.2012, 30.11.2012, 07.12.2012.

За результатами перевірки складений
акт від 11.01.2013 №11/152/24879282 (далі Акт
перевірки), яким встановлено порушення
позивачем вимог пункту 203.2 статті 203
Податкового кодексу України, що
виявилось у несвоєчасній сплаті
узгоджених податкових зобов'язань
(податкового боргу), а саме,

Звітний період, дата, номер
розрахункуУзгоджене податкове
зобов'язання платника (за даними
декларації)Фактично сплаченоКількість
днів затримки Податкове зобов'язання
грн.Граничний термін сплатиДата сплати
Сума грн. Уточнюючий розрахунок від
16.02.2012 № ,0016.02.201230.08.2012 21.09.2012 21.09.2012
15.10.2012 19.10.2012 15.11.2012 19.11.2012 05.12.2012
06.12.201222099,10 573,30 9636,00 573,30 4817,00 573,30 7573,00
1,40 106496,60196 218 218 242 246 273 277 293
294Уточнюючий розрахунок від 27.02.2012 №
612,0027.02.201206.12.2012612,00283Декларація від
20.02.2012 №
16443,0001.03.201206.12.201216443,00280Декларація
від 20.03.2012 №
36726,0030.03.201206.12.201236726,00251Декларація
від 19.04.2012 №
123140,0030.04.201206.12.,00220Декларація
від 18.05.2012 №
68416,0030.05.201206.12.201268416,00190Декларація
від 18.06.2012 №
55739,0030.06.201206.12.201255739,00159Декларація
від 16.07.2012 №
11428,0030.07.201206.12.201211428,00129Декларація
від 16.08.2012 №
9046,0030.08.201221.12.20127147,65113Декларація
від 19.09.2012 №
9636,0030.09.201221.12.20129636,0082Декларація
від 18.10.2012 №
4817,0030.10.201221.12.20124817,0052Декларація
від 15.11.2012 №
7573,0030.11.201221.12.20127573,0021Податкове
повідомлення-рішення від 17.03.2011 №
128564,0007.12.201221.12.,0014

За результатами перевірки, на підставі
пункту 126.1 статті 126 Податкового
кодексу України за затримку сплати
узгодженої суми грошового зобов'язання
більше 30 календарних днів, наступних за
останнім днем строку сплати суми
грошового зобов'язання, визначених
позивачем у податковій звітності,
Тетіївською ОДПІ прийнято податкове
повідомлення-рішення від 17.01.2013 №
, згідно з яким до позивача
застосовано штраф у розмірі 97669,20 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що як
вбачається із наданого відповідачем
розрахунку штрафних санкцій до
податкового повідомлення-рішення від
17.01.2012 №, штрафні санкції за
затримку сплати податкових
зобов'язань, визначених позивачеві
відповідно до податкового
повідомлення-рішення від 17.03.2011 №
, не застосовувались (том І а.с.26,
27).

Не погоджуючись із вказаним податковим
повідомленням-рішенням, позивач
скористався своїм правом оскаржити
його у судовому порядку, звернувшись із
даним позовом до суду.

Постановою Київського окружного
адміністративного суду від 21.05.2013 у
справі № 810/1322/13-а, яка залишена без
змін відповідно до ухвали Київського
апеляційного адміністративного суду
від 06.08.2013, у задоволенні позову
відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями
у справі, позивач звернувся до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою. Свої вимоги
заявник обґрунтовував порушенням
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, п. 1.2 ст.
1, пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4, пп. 5.3.1 п. 5.3, пп. 5.4.1 п. 5.4
ст. 5, пп. 7.1.1 п. 7.7 ст. 7, пп. 16.5.2 п. 16.5 ст. 16
Закону України "Про порядок погашення
зобов'язань платників податків перед
бюджетами та державними цільовими
фондами", п. 87.9 ст. 87, п. 200.10 ст. 200
Податкового кодексу України, ст. ст. 11,
72, 138, 159 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 20.05.2014, постанову
Київського окружного
адміністративного суду від 21.05.2013 та
ухвалу Київського апеляційного
адміністративного суду від 06.08.2013 у
справі № 810/1322/13-а скасовано. Справу
направлено на новий розгляд до суду
першої інстанції для дослідження
питання виникнення боргу, що підлягав
сплаті з урахуванням положень п. 102.4 ст.
102 Податкового кодексу, в тому числі за
2009 рік, про який стверджував платник,
встановити чи були підстави та
повноваження у податкового органу на
зміну платежу коштів, сплачених
підприємством за податкові
зобов'язання перевіряємого періоду,
оскільки судами не надано оцінки
доводам позивача про те, що податковий
борг, на погашення якого спрямовані
вищевказані кошти, виник внаслідок
зміни призначення платежу в період до
набрання чинності Податковим кодексом
України, під час дії Закону України "Про
порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами", пункт 7.7
статті 7 якого не надавав податковому
органу право самостійно змінювати
призначення платежу, визначеного
платником податків при їх сплаті,
зокрема з метою погашення податкового
боргу.

З метою забезпечення повного та
об'єктивного розгляду справи,
виконання приписів ухвали Вищого
адміністративного суду України, судом
неодноразово, а саме, ухвалою від 05.06.2014
про прийняття адміністративної справи
до провадження, протокольною ухвалою
та ухвалою від 17.07.2014 було витребувано у
відповідача письмові пояснення та їх
документальне підтвердження щодо
наявності у позивача як станом на 01.01.2009
так і станом на 01.01.2012 податкового боргу
із зазначенням його розміру та підстав
виникнення, а також інформацію та її
документальне підтвердження щодо дати
його погашення та реквізитів платіжних
документів, за якими були сплаченні
податкові зобов'язання; письмові
пояснення та їх документальне
підтвердження щодо зміни податковим
органом, визначеного платником податку
призначення платежу у платіжних
документах за період з 01.01.2012 по 31.12.2012
та зарахування грошових коштів в
погашення податкового боргу минулих
періодів. У разі зміни податковим
органом визначеного платником податку
призначення платежу та зарахування
грошових коштів в погашення
податкового боргу минулих періодів
надати суду інформацію щодо підстав
такої зміни у табличному вигляді з
відповідними підтверджуючими
документами.

Тобто, судом були створені всі належні
та необхідні умови для встановлення
фактичних обставин та правильного
застосування законодавства.

Разом з цим, відповідач, як суб'єкт
владних повноважень, вимог суду не
виконав та не повідомив про причини
неможливості їх виконання, що в свою
чергу позбавило суд можливості
встановити підстави виникнення боргу,
що підлягав сплаті з урахуванням
положень п. 102.4 ст. 102 Податкового
кодексу, в тому числі за 2009 рік, про який
стверджував платник, встановити чи
були підстави та повноваження у
податкового органу на зміну платежу
коштів, сплачених підприємством за
податкові зобов'язання перевіряємого
періоду як то передбачено в ухвалі
Вищого адміністративного суду України.

Водночас, як вбачається із матеріалів
справи, у 2012 році позивачем були подані
податкові декларації з податку на
додану вартість, зокрема, за лютий,
березень, квітень, травень, червень,
липень, серпень, вересень, жовтень та
листопад місяці 2012 року від 20.02.2012 №
, від 20.03.2012 № , від 19.04.2012 №
, від 18.05.2012 № , від 18.06.2012 №
, від 16.07.2012 № , від 16.08.2012 №
, від 19.09.2012 № , від 18.10.2012 №
, від 15.11.2012 № , відповідно, та
уточнюючі розрахунки від 16.02.2012 № 1270 та
від 27.02.2012 № , якими позивач
самостійно визначив суми податкових
зобов'язань з податку на додану
вартість.

В силу положень підпунктів 16.1.3, 16.1.4
пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу
України, платник податків зобов'язаний:
подавати до контролюючих органів у
порядку, встановленому податковим та
митним законодавством, декларації,
звітність та інші документи, пов'язані
з обчисленням і сплатою податків та
зборів; сплачувати податки та збори в
строки та у розмірах, встановлених цим
Кодексом та законами з питань митної
справи

Відповідно до пункту 54.1 статті 54
Податкового кодексу України, крім
випадків, передбачених податковим
законодавством, платник податків
самостійно обчислює суму податкового
та/або грошового зобов'язання та/або
пені, яку зазначає у податковій (митній)
декларації або уточнюючому розрахунку,
що подається контролюючому органу у
строки, встановлені цим Кодексом. Така
сума грошового зобов'язання та/або пені
вважається узгодженою.

Порядок надання податкової
декларації з податку на додану
вартість та строки розрахунків з
бюджетом врегульовано статтею 203
Податкового кодексу України.

Так, відповідно до вимог вказаної
статті, податкова декларація подається
за базовий звітний (податковий) період,
що дорівнює календарному місяцю,
протягом 20 календарних днів, що
настають за останнім календарним днем
звітного (податкового) місяця.

Платник податку зобов'язаний
самостійно сплатити суму податкового
зобов'язання, зазначену у поданій ним
податковій декларації, протягом 10
календарних днів, що настають за
останнім днем відповідного граничного
строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї
статті для подання податкової
декларації.

Судом встановлено, що оплату
зазначених податкових зобов'язань
позивач здійснив наступними
платіжними дорученнями: від 22.03.2012 №63
сплачено суму у розмірі 36726,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за лютий 2012 року; від 19.04.2012 №115
сплачено суму у розмірі 10000,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за березень 2012 року; від 24.04.2012 №120
сплачено суму у розмірі 45000,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за березень 2012 року; від 18.05.2012 №63
сплачено суму у розмірі 35000,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за квітень 2012 року; від 18.05.2012 №169
сплачено суму у розмірі 33416,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за квітень 2012 року; від 08.06.2012 №205
сплачено суму у розмірі 15000,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за травень 2012 року; від 15.06.2012 №218
сплачено суму у розмірі 1000,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за травень 2012 року; від 26.06.2012 №239
сплачено суму у розмірі 30739,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за травень 2012 року; від 17.07.2012 №283
сплачено суму у розмірі 11428,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за червень 2012 року; від 15.08.2012 №333
сплачено суму у розмірі 9046,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за липень 2012 року; від 20.09.2012 №32
сплачено суму у розмірі 9636,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за серпень 2012 року; від 19.10.2012 №430
сплачено суму у розмірі 4817,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за вересень 2012 року; від 19.11.2012 №493
сплачено суму у розмірі 7573,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за жовтень 2012 року; від 25.12.2012 №565
сплачено суму у розмірі 996,00 грн.,
призначення платежу - сплата
нарахованих сум ПДВ згідно декларації
за листопад 2012 року (том ІІ а.с.193-206).

У ході з'ясування обставин справи
і перевірки їх доказами судом
встановлено, що позивачем не
заперечується факт наявності у нього
заборгованості зі сплати податкового
зобов'язання з податку на додану
вартість, який, як стверджує позивач,
утворився у період з 2005 року по 2008 рік
включно.

Разом з цим, як стверджує позивач,
починаючи з 2009 року позивачем
систематично та у повному обсязі
сплачувались податкові зобов'язання з
податку на додану вартість згідно
поданих декларацій.

Однак, відповідачем вказані платежі
зараховувались в рахунок погашення
боргів минулих років, при цьому,
провадилось нарахування пені та
штрафних санкцій, що призводило до
збільшення основного боргу.

Судом встановлено, що Тетіївською ОДПІ
протягом 2012 року неодноразово
приймались податкові
повідомлення-рішення, щодо
застосування до КП КОР
«Тетіївтепломережа» штрафних санкцій,
у зв'язку із порушенням останнім
строків сплати грошових зобов'язань з
податку на додану вартість.

Не погоджуючись із вказаними
податковими повідомленнями-рішеннями,
КП КОР «Тетіївтепломережа»
оскаржувало їх у судовому порядку.

Так, за результатами розгляду
адміністративних позовів КП КОР
«Тетіївтепломережа» Київським
окружним адміністративним судом,
постановами від 30.11.2012 у справі №
2а-5195/12/1070, від 04.12.2012 № 2а-5195/12/1070, від
17.12.2012 № 2а-5202/12/1070, від 02.01.2012 № 2а-5204/12/1070,
від 25.01.2013 № 2а-5199/12/1070, від 17.01.2013 №
2а-5196/12/1070 визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Тетіївської ОДПІ
від 17.02.2012 № , від 17.04.2012 № ,
від 20.09.2012 № , від 11.05.2012 № ,
від 06.06.2012 № , від 14.03.2012 № ,
відповідно, та зобов'язано Тетіївську
ОДПІ відобразити у картці особового
рахунку КП КОР «Тетіївтепломережа»
сплату податкових зобов'язань з
податку на додану вартість відповідно
до призначень платежів, вказаних у
платіжних дорученнях за лютий,
березень, травень, червень, липень
місяці 2009 року, січень, лютий, березень,
травень місяці 2010 року .

Як вбачається із змісту вказаних
рішень суду, у ході розгляду справ була
встановлена протиправність дій
Тетіївської ОДПІ, які полягали у зміні
призначення платежів, які сплачувались
КП КОР «Тетіївтепломережа» у 2009 році та
2010 році, оскільки на той час у
податкового органу були відсутні
повноваження змінювати призначення
платежів.

Суду не надано жодного доказу щодо
виконання даних рішень судів.

За змістом положень частини третьої
статті 2 Кодексу адміністративного
судочинства України у справах щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто вчинено через вмотивовані дії;
безсторонньо, а саме без проявлення
неупередженості; добросовісно, тобто
щиро, правдиво, чесно; розсудливо, тобто
доцільно з точки зору законів логіки і
загальноприйнятих моральних
стандартів; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
несправедливій дискримінації, тобто з
рівним ставленням до осіб; пропорційно,
зокрема з дотриманням необхідного
балансу між будь-якими несприятливими
наслідками для прав, свобод та
інтересів особи і цілями, на досягнення
яких спрямоване це рішення (дія);
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Зазначені критерії, хоч і
адресовані суду, але одночасно вони є і
вимогами для суб'єкта владних
повноважень, який приймає відповідне
рішення, вчиняє певні дії чи
утримується від їх вчинення.

Порушення хоча б одного із зазначених
вище критеріїв є підставою для
визнання рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
протиправними.

Адміністративний суд, оцінюючи
відповідність чинному законодавству
рішення передусім, досліджує його на
предмет відповідності принципам
Кодексу адміністративного судочинства
України, зокрема принципу законності,
що закріплений у статті 19 Конституції
України, відповідно до якого органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до частини першої та другої
статті 71 Кодексу адміністративного
судочинства України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення,
крім випадків, встановлених статтею 72
цього Кодексу. В адміністративних
справах про протиправність рішень, дій
чи бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

На виконання цих вимог відповідач, як
суб'єкт владних повноважень, не надав
суду належних та допустимих доказів,
які спростовували б твердження
позивача, а відтак, не довів
правомірності оскаржуваного рішення.

Крім цього, відповідно до частини
четвертої статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд вживає передбачені законом заходи,
необхідні для з'ясування всіх обставин
у справі, у тому числі щодо виявлення та
витребування доказів з власної
ініціативи.

Проте, це не означає, що суд
зобов'язаний взяти на себе тягар
доказування розміру нарахованих
зобов'язань, здійснювати їх повторний
розрахунок замість сторони у справі -
суб'єкта владних повноважень у
відносинах з юридичною чи фізичною
особою.

Частиною другою статті 14 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що постанови та ухвали
суду в адміністративних справах, що
набрали законної сили, є обов'язковими
до виконання на всій території України.
При цьому, законодавець не ставить
обов'язковість виконання рішення суду
в залежність від будь - яких об'єктивних
чи суб'єктивних причин, у тому числі і
тієї обставини, що нарахування
позивачеві штрафних (фінансових)
санкцій відбувається електронною
системою, яка не допускає людського
втручання. А отже, суд критично
ставиться до тверджень відповідача
щодо неможливості виконання
зазначених рішень Київського
окружного адміністративного суду.

Водночас, у суду не викликає сумніву, що
приймаючи спірне податкове
повідомлення - рішення та розраховуючи
суму штрафних санкцій, відповідач
керувався даними власної електронної
системи, які згідно рішень Київського
окружного адміністративного суду не є
достовірними та підлягають
коригуванню.

А відтак, при нарахуванні штрафних
санкцій відповідачем порушені вимоги
пункту 113.3 статті 113 Податкового
кодексу України, оскільки означена
сума розрахована не у встановленому
порядку та розмірі.

З огляду на зазначене та беручи до
уваги достатній і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та вважає їх такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі у цій частині.

Щодо вимоги позивача про
зобов'язання відповідача внести зміни
до карток особових рахунків платника
податку, шляхом відображення сплати
податкових зобов'язань відповідно до
призначених платежів, вказаних у
платіжних дорученнях за період з січня
2012 року по листопад 2012 року, суд
зазначає таке.

Облік, контроль і складення
звітності щодо платежів, що надходять
до бюджету, здійснюється органами
державної податкової служби у
відповідності з пункту 1.4 Інструкції
про порядок ведення органами державної
податкової служби оперативного обліку
платежів до бюджету, контроль за
справлянням яких здійснюється
органами державної податкової служби
України, затвердженої наказом
Державної податкової адміністрації
України від 18.07.05 № 276, з використанням
автоматизованої інформаційної
системи, що забезпечує єдиний
технологічний процес уведення,
контролю інформації обробки
документів.

З метою обліку нарахованих і
сплачених сум платежів до бюджету
органами державної податкової служби
відкриваються особові рахунки за
кожним платником податків та кожним
видом платежу, які повинні
сплачуватись таким платником. У
картках особових рахунків платників
податків відображаються умови
справляння платежу та дані про
платника податків, стан розрахунків
платника з бюджетом (суми нарахованого
та сплаченого платежу, пені, штрафних
(фінансових) санкцій, плати за кредит
щодо розстрочених (відстрочених)
податкових зобов'язань, суми
податкового боргу, надміру та/або
помилково сплачені, та суми, заявлені
до відшкодування, й інше).

Відповідно до пункту 5.3
Інструкції дані про надходження
платежів до бюджету відображаються
органом державної податкової служби в
особових рахунках платників і в
реєстрі надходжень та повернень у день
отримання від органів Державного
казначейства України відомостей про
зарахування та повернення надміру
сплачених платежів у вигляді
електронного реєстру розрахункових
документів.

Саме на підставі облікових даних
карток особових рахунків платників
податків засобами програмного
забезпечення формуються податкові
вимоги на суми податкового боргу та
реєструються у реєстрі виданих
податкових вимог за кожним боржником
окремо (пункт 11.3 Інструкції).

Відтак суд зазначає, що
відображення податковим органом в
особових картках платника податків
відомостей щодо своєчасного
нарахування та сплати податкових
зобов'язань спричиняють правові
наслідки саме для платника податку,
оскільки від правомірності таких дій
фактично залежить фінансовий стан
платника податків у розрізі
розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо
наявності та вірному розрахунку
заборгованості перед бюджетом з
урахуванням періоду її виникнення.

Зазначене свідчить про наявність
такого способу захисту порушеного
права позивача, як зобов'язання
відповідача внести зміни до картки
особового рахунку платника податків.

Разом з цим, суду не наданого жодного
доказу, що відповідач, після набрання
даним рішенням законної сили буде
ухилятись від здійснення коригування
у картці особового рахунку позивача
його показників у зв'язку із
скасуванням оскаржуваного податкового
повідомлення - рішення.

Положеннями статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ.

Отже, предметом спору по
адміністративній справі можуть бути
лише існуючі правовідносини, а не ті,
які можуть виникнути в майбутньому.

Суд зазначає, що встановлення
обов'язків на майбутнє, без врахування
змін чинного законодавства, яке може
мати місце в подальшому та без
наявності спірних правовідносин, є
передчасним і безпідставним.

За наведених обставин, така
вимога не підлягає задоволенню з
огляду на її передчасність,
спрямованість на майбутнє, відсутності
підстав вважати, що відповідач буде
ухилятись від виконання рішення суду.

Системно проаналізувавши приписи
законодавства України, зважаючи на
взаємний та достатній зв'язок доказів у
їх сукупності, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача є частково
обґрунтованими у зв'язку з чим,
адміністративний позов є таким, що
підлягає задоволенню частково.

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо адміністративний позов
задоволено частково, судові витрати,
здійснені позивачем, присуджуються
йому відповідно до задоволених вимог, а
відповідачу - відповідно до тієї
частини вимог, у задоволенні яких
позивачеві відмовлено. Жодних заяв з
приводу відшкодування судових витрат
позивачем суду не заявлено, у зв'язку з
цим судові витрати розподілу не
підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 70-72, 86, 94, 159-163, 167,
254 Кодексу адміністративного
судочинства України

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити
частково.

Визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
Тетіївської об'єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Київській
області від 17.01.2012 № .

У задоволенні решти позовних вимог, -
відмовити.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішенням за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду
подається до Київського апеляційного
адміністративного суду через
Київський окружний адміністративний
суд протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Суддя
Панченко Н.Д.

Дата виготовлення і підписання повного
тексту постанови - 01 вересня 2014 року