Справа № 2а-428/12
Суддя: Сорока М.О.
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

"03" вересня 2014 р. м. Київ
К/800/6053/13

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

Сороки М.О.,Смоковича М.І.,Кравцова
О.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу за
позовом ОСОБА_4 до управління
Пенсійного фонду України в місті
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії, за касаційною скаргою управління
Пенсійного фонду України в місті
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області (далі - УПФ) на
постанову Свердловського міського
суду Луганської області від 22 жовтня 2012
року і постанову Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 8 січня 2013 року, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2012 року ОСОБА_4 звернувся до
суду з вказаним позовом, у якому просив:

- визнати неправомірною відмову УПФ
щодо перерахування та виплати
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці,
відповідно до частини 3 статті 138 Закону
України «Про судоустрій та статус
суддів»;

- зобов'язати УПФ здійснити перерахунок
та виплату з 01.01.2012 щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», виходячи з
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, на підставі
довідки ТУ ДСА в Луганській області №
207 від 07.02.2012.

Свої вимоги мотивував тим, що він є
суддею у відставці, а тому має право на
перерахунок довічного грошового
утримання відповідно до вимог частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій та статус суддів», у
здійсненні якого УПФ безпідставно
відмовлено.

Постановою Свердловського міського
суду Луганської області від 22 жовтня
2012 року позов задоволено. Визнано
неправомірними дії УПФ щодо відмови
ОСОБА_4 у проведенні перерахунку
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».
Зобов'язано УПФ здійснити ОСОБА_4
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці відповідно до частини 3
статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», виходячи з
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді, на підставі
довідки ТУ ДСА в Луганській області №
207 від 07.02.2012, починаючи з 01.01.2012 з
урахуванням проведених виплат.

Постановою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року рішення суду першої інстанції
змінено. Абзац третій резолютивної
частини постанови доповнено словами
«але не більше десяти прожиткових
мінімумів, установлених для осіб, які
втратили працездатність». У решті
постанову суду першої інстанції
залишено без змін.

У касаційній скарзі УПФ, посилаючись на
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, просить рішення судів скасувати
та ухвалити нове рішення про відмову у
задоволенні позову.

Перевіривши за наявними у справі
матеріалами доводи, викладені у
касаційній скарзі, правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права
і правової оцінки обставин у справі у
межах, визначених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(КАС України), колегія суддів прийшла до
висновку про відмову у задоволенні
касаційної скарги з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 є суддею у
відставці, перебуває на обліку в УПФ та
отримує довічне грошове утримання
призначене на підставі статті 43 Закону
України «Про статус суддів».

Звернувшись до УПФ із заявою про
проведення перерахунку довічного
грошового утримання судді у відставці,
отримав відмову з посиланням на те, що
проведення вказаного перерахунку
суддям у відставці Законом України
«Про судоустрій та статус суддів» не
передбачено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з наступного.

Статтею 126 Конституції України
закріплені основоположні принципи
здійснення правосуддя в Україні -
незалежність і недоторканність суддів.
Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у ч.1
ст. 126 Конституції України, є надання їм
за рахунок держави матеріального і
соціального захисту, до яких, зокрема,
відноситься і щомісячне довічне
грошове утримання.

При прийнятті нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
передбачених законом гарантій
самостійності судів, незалежності та
правової захищеності суддів.

Правові засади організації судової
влади, загальний порядок забезпечення
діяльності судів та інші питання
судоустрою і статусу суддів
урегульовані Законом України «Про
судоустрій і статус суддів».

У зв'язку з набуттям чинності Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» змінено порядок оплати праці
працюючим суддям, яким виплачується
суддівська винагорода.

Частиною 3 статті 138 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів», у редакції
Закону від 07.07.2010, встановлено, що
щомісячне довічне грошове утримання
виплачується судді у розмірі 80
відсотків грошового утримання судді,
який працює на відповідній посаді. За
кожний повний рік роботи на посаді
судді понад 20 років розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж 90
відсотків заробітної плати судді, без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Враховуючи те, що розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці залежить від суми грошового
утримання діючого судді (заробітної
плати працюючого на відповідній
посаді), з якої було сплачено єдиний
внесок на загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, та виходячи з
принципу єдності статусу суддів, у разі
підвищення розміру грошового
утримання діючого судді має
здійснюватись перерахунок раніше
призначеного щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці.

Змінюючи постанову суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що Законом України від 8 липня 2011
року № 3668-VI «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи», який
набрав чинності з 1 жовтня 2011 року,
частини третю і п'яту статті 138 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів" викладено в новій редакції,
згідно з якою щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, з якого було сплачено
єдиний внесок на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування, а до 1
січня 2011 року - страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування, який працює на
відповідній посаді (частина третя
статті 138 Закону). Максимальний розмір
щомісячного довічного грошового
утримання суддів у відставці (з
урахуванням надбавок, підвищень,
додаткової пенсії, цільової грошової
допомоги, пенсії за особливі заслуги
перед Україною, індексації та інших
доплат до пенсії, встановлених
законодавством, крім доплати до
надбавок окремим категоріям осіб, які
мають особливі заслуги перед
Батьківщиною) не може перевищувати
десяти прожиткових мінімумів,
установлених для осіб, які втратили
працездатність (частина п'ята статті 138
Закону).

Таким чином, перерахунок щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці, призначеного до 1 жовтня 2011
року, проводиться в разі зміни
суддівської винагороди працюючого
судді, виходячи з розміру,
встановленого на час призначення
довічного грошового утримання, з
урахуванням визначеної законом
граничної межі.

Статтею 12 Закону України "Про Державний
бюджет України на 2012 рік" встановлено,
що у 2012 році прожитковий мінімум для
осіб, які втратили працездатність,
становить: з 1 липня - 844 гривні, з 1
жовтня - 856 гривень, з 1 грудня - 884 гривні.

Отже, максимальний розмір щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з 01.07.2012 р. не міг
перевищувати 8440 грн., з 01.10.2012 р. - 8560 грн.,
з 01.12.2012 р. - 8840 грн.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до правильного висновку про
необхідність перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці ОСОБА_4 та врахування при
цьому встановленого законом
максимального її розміру.

З огляду на вищевикладене, суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
протиправність дій УПФ щодо відмови у
перерахунку розміру щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці з урахуванням зміни розміру
щомісячної заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

З такими висновками погоджується
колегія суддів Вищого
адміністративного суду і доводи
касаційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 224 КАС
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів вважає, що касаційну скаргу слід
залишити без задоволення, оскільки
оскаржувані судові рішення
постановлені з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
а доводи касаційної скарги є
необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 220, 222,223, 224, 230, 231 КАС
України, суд,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в місті
Краснодоні та Краснодонському районі
Луганської області залишити без
задоволення, а постанову
Свердловського міського суду
Луганської області від 22 жовтня 2012 року
у незміненій частині і постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 8 січня 2013
року - без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення ї копії
особам, які беруть участь у справі і
може бути переглянута з підстав, у
строк та у порядку, визначених ст.ст.
235-244-2 КАС України.

Судді: