Справа № П/811/1013/14
Суддя: О.А. Черниш
Дата ухвалення: 2014-07-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
------------------------------------------------------------------------
-------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2014 року
Справа № П/811/1013/14

Кіровоградський окружний
адміністративний суд у складі судді
Черниш О.А., за участю секретаря
судового засідання Козоріз О.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кіровограді
адміністративну справу за позовом
Державної фінансової інспекції в
Кіровоградській області до державного
закладу "Спеціалізована
медико-санітарна частина №19
Міністерства охорони здоров'я України"
про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Державна фінансова інспекція в
Кіровоградській області (надалі -
Держфінінспекція в області) звернулася
до суду з позовом до державного закладу
"Спеціалізована медико-санітарна
частина №19 Міністерства охорони
здоров'я України" (надалі - ДЗ "СМСЧ №19
МОЗ України") про зобов'язання вчинити
певні дії.

Позов мотивовано тим, що у ході
проведення ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДЗ
"СМСЧ №19 МОЗ України", оформленої актом
№04-09/2 від 20.01.14, встановлено факт
завищення підрядником ТОВ "Пайнер"
вартості будівельних робіт на суму 19
871,42 грн., чим відповідачу завдано
збитків на відповідну суму, внаслідок
порушення вимог п.3.3.1.0.1 ДБН Д.1.1-1-2000
"Правила визначення вартості
будівництва" та п.1.17 ДБН Д.1.1-2-99
"Вказівки по застосуванню ресурсних
елементних кошторисних норм на
будівельні роботи". У зв'язку з цим
Держфінінспекцією в області
відповідачу було пред'явлено
лист-вимогу №11-04-14-14/498 від 27.01.14 щодо
усунення виявлених порушень
законодавства. З огляду на ухилення
відповідача від виконання вказаного
листа-вимоги, який ним у встановленому
порядку не оскаржений, позивач на
підставі п.10 ст.10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
просить суд зобов'язати відповідача
виконати п.2.1 листи-вимогу №11-04-14-14/498
від 27.01.14 та усунути фінансові
порушення на суму 19871,42 грн., виявлені
під час проведення ревізії та
відображені в акті.

У судовому засіданні представники
позивача позовні вимоги підтримали у
повному обсязі, посилаючись на
обставини, викладені у позовній заяві,
та надані у справу матеріали і
документи. Додатково пояснили, що
належним виконанням з боку відповідача
п.2.1 листа-вимоги №11-04-14-14/498 від 27.01.14 про
усунення виявлених порушень буде
вважатися відображення ним у
бухгалтерському обліку дебіторської
заборгованості у розмірі 19 871,42 грн. за
не надані послуги та стягнення
відповідачем в порядку, визначеному
законодавством, з підрядника ТОВ
"Пайнер" збитків у розмірі 19871 грн., що,
на думку представників позивача, суд
має спонукати вчинити відповідача за
наслідками розгляду поданого позову.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнав,
посилаючись на те, що стягнення з ТОВ
"Пайнер" збитків у розмірі 19871,42 грн.
наразі неможливо у зв'язку з
припиненням юридичної особи цього
суб'єкта господарювання. З цих підстав
просив суд у позові відмовити.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши та оцінивши надані докази,
суд встановив такі обставини.

Державний заклад "Спеціалізована
медико-санітарна частина №19
Міністерства охорони здоров'я України"
з 03.04.97 зареєстрований як юридична
особа, його засновником є Міністерство
охорони здоров'я України. (а.с. 25 - 27).

Посадовими особами Держфінінспекції в
області у період з 18.12.13 по 17.01.14
проведено позапланову виїзну ревізію
окремих питань
фінансово-господарської діяльності ДЗ
"СМСЧ №19 МОЗ України" за 2012 рік та
січень - вересень 2013 року. За наслідками
ревізії складено акт №04-09/2 від 20.01.14,
згідно з яким при перевірці
правильності розрахунків вартості
робіт з поточного ремонту покрівлі
будівлі поліклініки ДЗ "СМСЧ №19 МОЗ
України", виконаних підрядником ТОВ
"Пайнер" за договором підряду №39 від
14.08.12, встановлено, що в порушення
п.3.3.1.0.1 ДБН Д.1.1-1-2000 "Правила визначення
вартості будівництва" та п.1.17 ДБН Д.1.1-2-99
"Вказівки по застосуванню ресурсних
елементних кошторисних норм на
будівельні роботи", підрядником ТОВ
"Пайнер" до акту виконаних робіт форми
КБ-2в за серпень 2012 року зайво включено
вартість робіт з праймування покрівлі,
стін парапетів, поверхні плит
парапетів та стін прибудови виходу на
покрівлю. Дане порушення призвело до
завищення вартості виконаних
будівельних робіт на суму 19871,12, чим
завдано збитків закладу на відповідну
суму. Порушення допущено колишнім
начальником ДЗ "СМСЧ №19 МОЗ України"
ОСОБА_1, яка підписала з боку замовника
акт форми КБ-2в, в якому встановлені
порушення. Внаслідок допущеного
порушення у формах "Звіт про виконання
загального фонду кошт росу установи"
завищено касові та фактичні видатки за
КЕКВ 1134 за 2012 рік на суму 19871, 42 грн., що є
порушенням вимог п.1.2 Порядку складання
фінансової та бюджетної звітності
розпорядниками та одержувачами
бюджетних коштів, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№44 від 24.01.12, та п.1 ст.3 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". (а.с.5-10).

Першим заступником начальника
Держфінінспекції в області на ім'я
начальника ДЗ "СМСЧ №19 МОЗ України"
ОСОБА_2 направлено лист-вимогу
№11-04-14-14/498 від 27.01.14 про усунення
недоліків, виявлених ревізією, у пункті
2.1 якого висунуто вимогу відобразити в
обліку дебіторську заборгованість за
невиконані, не надані послуги (різницю
у вартості виконаних робіт, послуг) на
суму 19871,42 грн., та стягнути в порядку,
визначеному законодавством, з
підрядника ТОВ "Пайнер" кошти у розмірі
19 871 грн. (а.с.11).

У зв'язку з невиконанням вказаних
вимог, позивач звернувся до суду з
даним позовом.

Відповідно до частини 3 статті 6 КАС
України суб'єкти владних повноважень
мають право звернутися до
адміністративного суду у випадках,
передбачених Конституцією та законами
України.

Обґрунтовуючи своє право на звернення
до суду з даним позовом, позивач
послався на статті 10, 15 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", п.50 Порядку проведення
інспектування Державною фінансовою
інспекцією, її територіальними
органами, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України від 20.04.06
№550.

Згідно з частинами 1, 2 статті 2 Закону
України "Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" (надалі - Закон) головними
завданнями органу державного
фінансового контролю є: здійснення
державного фінансового контролю за
використанням і збереженням державних
фінансових ресурсів, необоротних та
інших активів, правильністю визначення
потреби в бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Державний фінансовий контроль
забезпечується органом державного
фінансового контролю через проведення
державного фінансового аудиту,
перевірки державних закупівель та
інспектування.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону
інспектування здійснюється органом
державного фінансового контролю у
формі ревізії та полягає у
документальній і фактичній перевірці
певного комплексу або окремих питань
фінансово-господарської діяльності
підконтрольної установи, яка повинна
забезпечувати виявлення наявних
фактів порушення законодавства,
встановлення винних у їх допущенні
посадових і матеріально
відповідальних осіб. Результати
ревізії викладаються в акті.

Відповідно до статті 10 Закону органу
державного фінансового контролю
надається право: 7) пред'являти
керівникам та іншим особам
підприємств, установ та організацій, що
контролюються, обов'язкові до
виконання вимоги щодо усунення
виявлених порушень законодавства,
вилучати в судовому порядку до бюджету
виявлені ревізіями приховані і
занижені валютні та інші платежі,
ставити перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства; 8) порушувати перед
відповідними державними органами
питання про визнання недійсними
договорів, укладених із порушенням
законодавства, у судовому порядку
стягувати у дохід держави кошти,
отримані підконтрольними установами
за незаконними договорами, без
установлених законом підстав та з
порушенням законодавства; 10)
звертатися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів; 13)
при виявленні збитків, завданих
державі чи підприємству, установі,
організації, що контролюється,
визначати їх розмір у встановленому
законодавством порядку.

Частиною 2 статті 15 Закону передбачено,
що законні вимоги службових осіб
органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Постановою Кабінету Міністрів України
№550 від 20.04.06 затверджено Порядок
проведення інспектування Державною
фінансовою інспекцією, її
територіальними органами, (надалі -
Порядок №550), який визначає процедуру
проведення інспектування в
міністерствах та інших органах
виконавчої влади, державних фондах,
фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і у суб'єктів
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували в період, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
період, який перевіряється) державне чи
комунальне майно (далі - підконтрольні
установи), а на підставі рішення суду - в
інших суб'єктів господарювання.

Відповідно до пункту 46 Порядку №550 якщо
вжитими в період ревізії заходами не
забезпечено повне усунення виявлених
порушень, контролюючим органом у строк
не пізніше ніж 10 робочих днів після
реєстрації акта ревізії, а у разі
надходження заперечень (зауважень) до
нього - не пізніше ніж 3 робочих дні
після надіслання висновків на такі
заперечення (зауваження) надсилається
об'єкту контролю письмова вимога щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства із зазначенням строку
зворотного інформування.

Про усунення виявлених ревізією фактів
порушення законодавства цей об'єкт
контролю у строк, визначений вимогою
про їх усунення, повинен інформувати
відповідний контролюючий орган з
поданням завірених копій первинних,
розпорядчих та інших документів, що
підтверджують усунення порушень.

Пунктом 49 Порядку №550 передбачено, що у
разі коли діями чи бездіяльністю
працівників об'єкта контролю державі
або підконтрольній установі заподіяна
матеріальна шкода, контролюючий орган
ставить вимоги перед керівником
об'єкта контролю та органом його
управління щодо пред'явлення цивільних
позовів до винних осіб.

Згідно з пунктом 50 Порядку №550 за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав контролюючі органи
вживають заходів для забезпечення:

- притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущенні
порушень працівників об'єктів
контролю;

- порушення перед відповідними
державними органами питання про
визнання недійсними договорів,
укладених із порушенням законодавства;

- звернення до суду в інтересах держави
щодо усунення виявлених ревізією
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів, а
також стягнення у дохід держави коштів,
одержаних за незаконними договорами,
без встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;

- застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Згідно з Положенням про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженим Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011 (далі -
Положення), Державна фінансова
інспекція України (Держфінінспекція
України) є центральним органом
виконавчої влади, діяльність якого
спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра фінансів України, входить до
системи органів виконавчої влади і
забезпечує реалізацію державної
політики у сфері державного
фінансового контролю.

Держфінінспекція України відповідно
до покладених на неї завдань вживає в
установленому порядку заходів до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства та притягнення
до відповідальності винних осіб, а
саме: вимагає від керівників та інших
службових осіб підконтрольних установ
усунення виявлених порушень
законодавства; звертається до суду в
інтересах держави, якщо підконтрольною
установою не забезпечено виконання
вимог до усунення виявлених під час
здійснення державного фінансового
контролю порушень законодавства з
питань збереження і використання
активів. (підпункт 4 пункту 4 Положення).

Відповідно до пункту 7 Положення
Держфінінспекція України здійснює
свої повноваження безпосередньо та
через територіальні органи в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві та Севастополі, районах,
містах або міжрайонні, об'єднані в
районах та містах територіальні
органи, головних інспекторів у районах
та містах.

За визначеннями, наведеними у пункті 1.3
Порядку взаємодії між органами
державної контрольно-ревізійної
служби та органами прокуратури,
внутрішніх справ і Служби безпеки
України, затвердженого наказом
Головного контрольно-ревізійного
управління України, Міністерства
внутрішніх справ України, Служби
безпеки України, Генеральної
прокуратури України від 19.10.06
№346/1025/685/53, зареєстрованим в
Міністерстві юстиції України 25.10.06 за №
1166/13040, матеріальна шкода (збитки) -
втрата активів чи недоотримання
належних доходів об'єктом контролю
та/або державою, що сталися внаслідок
порушення законодавства об'єктом
контролю шляхом дій або бездіяльності
його посадових (службових) осіб; втрата
активів - безповоротне зменшення
активів через: перерахування (сплату)
коштів; відчуження, недостачу, знищення
(псування) чи придбання неліквідного
(зіпсованого) майна; втрату боржника у
зобов'язанні; зменшення частки
державної (комунальної) власності у
статутному фонді господарського
товариства; розмір матеріальної шкоди
(збитків) - вартість втрачених активів
або недоотриманих доходів, яка
визначається за даними
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності об'єкта контролю або
експертною оцінкою та іншими
визначеними законодавством способами.

Як вбачається з матеріалів справи, у
ході ревізії дотримання чинного
законодавства при здійсненні видатків
на капітальне будівництво,
реконструкції та ремонту установлено
факт прийняття відповідачем та оплати
ним вартості робіт на суму 19871,42 грн.,
які були безпідставно включені
підрядником ТОВ "Пайнер" до акту
приймання виконаних будівельних робіт
за серпень 2012 року при виконанні
договору будівельного підряду №39 від
14.08.12, укладеного з відповідачем як
замовником. (а.с. 41 - 48)

За висновками позивача, придбання
відповідачем за державні кошти
робіт/послуг за завищеними цінами є
втратою активів, що відповідно до
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні" дає йому право
вимагати відшкодування завданих
збитків.

Заявлений у даній справі позов
ґрунтується на листі - вимозі,
пред'явленій відповідачу, в якій
вказано на виявлені збитки, їхній
розмір та їх стягнення.

Між тим, аналіз наведених вище норм
Закону України "Про основні засади
здійснення державного фінансового
контролю в Україні", Положення про
Державну фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011, дає підстави
вважати, що органу державного
фінансового контролю надано
можливість здійснювати контроль за
використанням коштів державного і
місцевого бюджету та у разі виявлення
порушень законодавства пред'являти
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення таких правопорушень.

При виявленні збитків, завданих
державі чи об'єкту контролю, орган
державного фінансового контролю має
право визначати їх розмір та
звернутися до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог до
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Вимога органу державного фінансового
контролю спрямована на приведення
роботи підконтрольної установи у
відповідність із вимогами
законодавства у майбутньому і є
обов'язковою до виконання. Що ж
стосується відшкодування виявлених
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю, то про їх наявність може бути
зазначено у вимозі, але вони не можуть
бути примусово відшкодовані шляхом
вимоги. Такі збитки відшкодовуються у
добровільному порядку або шляхом
звернення органу державного
фінансового контролю до суду з
відповідним позовом. Якщо збитки
стягуються у судовому порядку за
позовом органу державного фінансового
контролю, то правильність їх
обчислення перевіряє суд, який
розглядає цей позов.

Таке застосування норм Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні", Положення про Державну
фінансову інспекцію України,
затвердженого Указом Президента
України від 23.04.11 №499/2011, відповідає
правовій позиції, викладеній у
постановах Верховного Суду України
№21-40а14 від 15.04.14, №21-63а14 від 15.04.14, №21-89а14
від 13.05.14, №21-93а14 від 20.05.14, висновки яких
в силу статті 244-2 КАС України є
обов'язковими для всіх судів України.

З врахуванням наведеного суд вважає, що
позивач, звернувшись з даним позовом
про зобов'язання відповідача виконати
лист - вимогу про стягнення збитків
обрав спосіб захисту порушеного права,
який не відповідає способам,
визначеним законом. Механізм
примусового виконання такого обов'язку
відповідача відсутній, що нівелює роль
судового рішення про задоволення
позову в обраний позивачем спосіб.

Щодо звернутої до відповідача вимоги
відобразити в обліку дебіторську
заборгованість за невиконані, не
надані послуги (різницю у вартості
виконаних робіт, послуг) на суму 19871,42
грн., викладеної у листі - вимозі
№11-04-14-14/498 від 27.01.14, суд дійшов до таких
висновків.

Стаття 9 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
№88 від 24.05.95, передбачають, що підставою
для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.4 Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку №10
"Дебіторська заборгованість",
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 08.10.99 №237 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 25.10.99 за №725/4018,
дебіторська заборгованість - це сума
заборгованості дебіторів підприємству
на певну дату; дебітори - юридичні та
фізичні особи, які внаслідок минулих
подій заборгували підприємству певні
суми грошових коштів, їх еквівалентів
або інших активів.

За твердженням позивача, неналежне
виконання підрядником ТОВ "Пайнер"
зобов'язань за договором підряду №39
від 14.08.12 зумовило утворення у
відповідача дебіторської
заборгованості у сумі 19871,42 грн. у
вигляді вартості невиконаних
робіт/ненаданих послуг.

Згідно з частиною 1 Закону України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" зобов'язання -
заборгованість підприємства, що
виникла внаслідок минулих подій і
погашення якої в майбутньому, як
очікується, приведе до зменшення
ресурсів підприємства, що втілюють у
собі економічні вигоди.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
зокрема, на підставі договорів та інших
правочинів, завдання майнової
(матеріальної) та моральної шкоди іншій
особі, інших юридичних фактів.

Частиною 1 статті 173 Господарського
кодексу України передбачено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

З наведеного випливає, що виникнення
дебіторської заборгованості у
кредитора є наслідком невиконання
боржником зобов'язання у відповідності
до умов договору.

Зважаючи на припинення зобов'язань між
сторонами договору підряду №39 від 14.08.12
їх виконанням, враховуючи відсутність
визнаної ТОВ "Пайнер" претензії чи
судового рішення про стягнення з ТОВ
"Пайнер" боргу, підстав вважати його
боржником відповідача, а різницю у
вартості виконаних робіт/послуг у
розмірі 1987,42 грн. дебіторською
заборгованістю за договором підряду
№39 від 14.08.12 немає. Тому вимога позивача
відобразити цю суму у бухгалтерському
обліку є безпідставною.

Статтею 19 Конституції України
передбачено, що правовий порядок в
Україні ґрунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством.

Органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Суд зазначає, що та обставина, що
відповідач не подав заперечень
(зауважень) на акт ревізії №04-09/2 від
20.01.14 та не скористався правом на
оскарження винесеного на підставі
цього акту листа-вимоги №11-04-14-14/498 від
27.01.14, не свідчить про обов'язок
відповідача виконати пункт 2.1 цього
листа-вимоги. Відповідач не
позбавлений права надавати
заперечення проти такої вимоги при
розгляді справи щодо відшкодування
збитків, завданих державі чи об'єкту
контролю.

З огляду на встановлені обставини, а
також зважаючи на невірно обраний
позивачем спосіб захисту права,
заявлений позов задоволенню не
підлягає.

Судові витрати у вказаній справі не
понесені.

Керуючись ст.ст. 11, 71, 86, 94, 158 - 163, 186, 254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного
позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо таку скаргу не
було подано. У разі подання апеляційної
скарги постанова суду, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова суду може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Кіровоградський окружний
адміністративний суд шляхом подачі в
10-денний строк з дня отримання її копії
апеляційної скарги, з одночасним
надісланням копії апеляційної скарги
до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду
О.А. Черниш