Справа № 806/2668/14
Суддя: Ракалович Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2014-08-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2014 року
Житомир справа № 806/2668/14

категорія 10.3.4

Житомирський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Ракаловича В.М.,

при секретарі
Степанові П.В.

з участю
представників сторін

розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Житомирського обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів до приватного підприємства
"Велідницьке" про стягнення 23803,76 грн.,

встановив:

Житомирське обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
звернулося з позовом до приватного
підприємства "Велідницьке" про
стягнення адміністративно -
господарської санкції за недодержання
нормативу робочих місць для
забезпечення працевлаштування
інвалідів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі і пояснив, що перевіркою
поданої до відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
державної звітності відповідача "Звіт
про зайнятість та працевлаштування
інвалідів за 2013 рік" встановлено, що
відповідач не повністю забезпечив
виконання нормативу робочих місць для
працевлаштування інвалідів. За
зазначене правопорушення до
відповідача була застосована
адміністративно-господарська санкція
та нарахована пеня на загальну суму
23803,76 грн., яку відповідач в
добровільному порядку не сплатив. На
думку представника позивача, та
обставина, що відповідач протягом 2013
року створював робочі місця для
інвалідів, але не працевлаштував
інвалідів на всі ці місця, не звільняє
його від застосування вказаної
санкції.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовних вимог не визнав,
пояснив що протягом 2013 року
відповідач створив 4 робочих місця для
працевлаштування інвалідів, але не всі
вони були зайняті з незалежних від
нього причин.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, про
необхідність відмови у задоволенні
позову за таких підстав.

Правовідносини, що є предметом даного
судового розгляду, регулюються Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні". Цей
Закон визначає основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні і
гарантує їм рівні з усіма іншими
громадянами можливості для участі в
економічній, політичній і соціальній
сферах життя суспільства, створення
необхідних умов, які дають можливість
інвалідам вести повноцінний спосіб
життя згідно з індивідуальними
здібностями і інтересами.

За змістом статті 19 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні", для підприємств,
установ, організацій, у тому числі
підприємств, організацій громадських
організацій інвалідів, фізичних осіб,
які використовують найману працю,
установлюється норматив робочих місць
для працевлаштування інвалідів у
розмірі чотирьох відсотків
середньооблікової чисельності штатних
працівників облікового складу за рік, а
якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості
одного робочого місця. Виходячи із
середньооблікової чисельності штатних
працівників відповідача в 2013році,
норматив робочих місць для
працевлаштування в ньому інвалідів
становив 4 робочих місця.

У частині 1 статті 20 цього Закону
встановлено, що підприємства, установи,
організації, у тому числі підприємства,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичні особи, які
використовують найману працю, де
середньооблікова чисельність
працюючих інвалідів менша, ніж
установлено нормативом, передбаченим
статтею 19 цього Закону, щороку
сплачують відповідним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
адміністративно-господарські санкції,
сума яких визначається в розмірі
середньої річної заробітної плати на
відповідному підприємстві, установі,
організації, у тому числі підприємстві,
організації громадських організацій
інвалідів, фізичної особи, які
використовують найману працю, за кожне
робоче місце, призначене для
працевлаштування інваліда і не зайняте
інвалідом.

З матеріалів справи вбачається, що на
створених місцях працювало 3 інваліда,
четверте місце було зайняте лише
півроку, тобто вважається не зайнятим.
Разом з тим це не давало позивачеві
підстав для застосування санкції для
відповідача.

Працевлаштування інвалідів, згідно з
вимогами ст. 18 Закону України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" (у редакції до 18
березня 2006 року), здійснюється
центральним органом виконавчої влади з
питань праці та соціальної політики,
органами місцевого самоврядування,
громадськими організаціями інвалідів.
Законом України "Про внесення змін до
деяких законів України щодо реалізації
інвалідами права на трудову
зайнятість" від 23 лютого 2006 року
зазначену статтю було викладено в
іншій редакції, а Закон України "Про
основи соціальної захищеності
інвалідів в Україні" доповнено статтею
18-1, за змістом якої, пошук підходящої
роботи для інваліда здійснює державна
служба зайнятості, а не роботодавець.

Статтею 71 КАС визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення. Представник позивача в
судовому засіданні не надав жодних
доказів того, що у відповідача по
справі, протягом 2013року не було
створено робочих місць для
працевлаштування інвалідів відповідно
до нормативу таких місць.

Позивач безпідставно ототожнив
поняття "створення робочого місця" із
поняттям пошуку робочого місця для
інваліда та його працевлаштування.

В той же час, відповідач надав докази не
лише про створення робочих місць для
інвалідів але й про систематичне
інформування районного центру
зайнятості про наявність таких місць.
Тобто, відповідач протягом 2013 року
виконав всі покладені на нього Законом
України "Про основи соціальної
захищеності інвалідів в Україні"
обов'язки, що унеможливлює
застосування до нього будь-яких
адміністративно-господарських
санкцій.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд

постановив:

У задоволенні позову Житомирського
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів до
приватного підприємства "Велідницьке"
відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до
Житомирського апеляційного
адміністративного суду через
Житомирський окружний
адміністративний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня отримання її копії.

Головуючий суддя
В.М. Ракалович

Повний текст постанови виготовлено: 14
серпня 2014 р.