Справа № 2а-393/10
Суддя: Заверуха О.Б.
Дата ухвалення: 2014-09-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2014 року
Справа № 7398/11/9104

Львівський апеляційний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді
Заверухи О.Б.,

суддів
Гінди О.М., Курильця А.Р.,

з участю секретаря судового засідання
Андрушківа І.Я.,

позивача
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Львові апеляційну
скаргу Управління Пенсійного фонду в м.
Ужгороді Закарпатської області на
постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 жовтня 2010 року у справі за
позовом ОСОБА_1 до Управління
Пенсійного фонду в м. Ужгороді
Закарпатської області про утримання
раніше призначеної надбавки до пенсії
та недоплату підвищення пенсії по
інвалідності,-

ВСТАНОВИВ:

26.10.2009 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до Управління Пенсійного фонду
в м. Ужгороді Закарпатської області в
якому просив зобов'язати відповідача
перерахувати і виплатити раніше
призначену надбавку до пенсії у
розмірі 100% мінімального розміру пенсії
за віком на кожну особу, що знаходиться
на утриманні позивача, з урахуванням
наступних підвищень мінімального
розміру пенсії за віком та підвищення
до пенсії як інваліду війни 3 групи у
розмірі 200% мінімального розміру за
віком й надалі їх виплачувати.

Постановою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 жовтня 2010 року
адміністративний позов задоволено.
Зобов'язано Управління Пенсійного
фонду в м. Ужгороді Закарпатської
області перерахувати та виплатити
ОСОБА_1 раніше призначену надбавку до
пенсії у розмірі 100% мінімального
розміру пенсії за віком на кожну особу,
що знаходиться на його утриманні, з
урахуванням наступних підвищень
мінімального розміру пенсії за віком
та перерахувати і виплатити раніше
призначене підвищення до пенсії як
інваліду війни 3 групи у розмірі 200%
мінімального розміру пенсії за віком й
надалі їх виплачувати.

Постанова мотивована тим, що позивач є
непрацюючим інвалідом 3 групи, на
своєму утриманні має двох
непрацездатних членів сім'ї та згідно
законодавства йому передбачено
підвищення до пенсії по інвалідності
на 200% мінімальної пенсії за віком та
надбавка до пенсії у розмірі 100%
мінімального розміру пенсії за віком,
які не були здійснені, чим були
порушені права позивача.

Не погодившись з вищенаведеною
постановою, Управління Пенсійного
фонду в м. Ужгороді Закарпатської
області подало апеляційну скаргу, в
якій просить оскаржувану постанову
скасувати та направити справу на новий
розгляд до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги відповідач
обґрунтовує тим, що оскаржувана
постанова є незаконною і
необґрунтованою, оскільки суд першої
інстанції порушив норми матеріального
та процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи та
неповно з'ясував обставини, що мають
значення для справи.

Заслухавши доповідь судді Львівського
апеляційного адміністративного суду,
пояснення позивача, дослідивши
матеріали справи, доводи апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід задовольнити
частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та підтверджується матеріалами справи,
позивач є інвалідом війни 3 категорії
та йому передбачено підвищення до
пенсії по інвалідності на 200%
мінімальної пенсії за віком в період з
24.05.2005 року по теперішній час(а.с.11). Таке
підвищення по інвалідності позивачу не
було здійснено, чим було порушено його
права. Крім цього позивач є непрацюючим
інвалідом на утриманні якого
перебувають двоє непрацездатних
членів сім'ї(а.с.12-13).

Згідно ст. 25 Закону України "Про
пенсійне забезпечення
військовослужбовців, осіб
начальницького і рядового складу
органів внутрішніх справ та деяких
інших осіб", передбачено підвищення
пенсії по інвалідності, інвалідам
війни 3 групи підвищується на 200%
мінімальної пенсії за віком.

При розрахунку підвищення по
інвалідності розмір мінімальної
пенсії за віком слід вираховувати
згідно Закону України «Про
затвердження прожиткового мінімуму на
2005 року», Закону України «Про Державний
бюджет України на 2006 року», Закону
України «Про Державний бюджет України
на 2007 року», Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 року» та
Закону України «Про Державний бюджет
України на 2009 року».

Судом першої інстанції також
встановлено, що згідно ст. 24 Закону
України «Про пенсійне забезпечення
осіб, звільнених з військової служби,
та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року
позивачу повинна нараховуватись
надбавка до пенсії у розмірі
соціальної пенсії встановленої п. «в»
ст. 94 Закону України «Про пенсійне
забезпечення осіб, звільнених з
військової служби, та деяких інших
осіб» у розмірі соціальної пенсії
інвалідам 3 групи - 100% мінімального
розміру пенсії за віком.

26.11.2009 року на адресу Ужгородського
районного суду надійшов лист
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області за
вих. № 11837/07 від 20.11.2009 року про заміну
первинного відповідача на належного,
який наявний в матеріалах справи з
відміткою Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області «одержано»(а.с.34).

Суд першої інстанції вирішуючи даний
спір по суті та задовольняючи позовні
вимоги позивача, виходив з того, що
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області є
належним відповідачем у даній справі
до якого може бути пред'явлено
розглядувані позовні вимоги.

Однак, суд апеляційної інстанції з
такими висновками суду першої
інстанції не погоджується, виходячи з
наступних підстав.

Частиною першою ст. 50 КАС України
визначено, що сторонами в
адміністративному процесі є позивач та
відповідач.

Як вбачається із матеріалів справи
позивачем розглядуваний
адміністративний позов пред'явлений до
Управління Пенсійного фонду України в
м. Ужгороді Закарпатської області,
тобто до неналежного відповідача,
оскільки позивач отримує пенсію в
Головному управлінні Пенсійного фонду
України в Закарпатській області як
військовослужбовець у відставці та
цього не заперечує.

Відповідно ст. 52 КАС України, суд першої
інстанції, встановивши, що з
адміністративним позовом звернулася
не та особа, якій належить право вимоги,
або не до тієї особи, яка повинна
відповідати за адміністративним
позовом, може за згодою позивача
допустити заміну первинного позивача
або відповідача належним позивачем або
відповідачем, якщо це не потягне за
собою зміни підсудності
адміністративної справи.

Згідно з частинами 3 та 4 цієї ж статті,
якщо позивач не згоден на заміну
відповідача іншою особою, суд може
залучити цю особу як другого
відповідача. У разі відмови у
задоволенні адміністративного позову
до такого відповідача понесені
позивачем витрати відносяться на
рахунок держави. Після заміни сторони,
вступу третьої особи, що заявляє
самостійні вимоги на предмет спору,
залучення другого відповідача розгляд
адміністративної справи починається
спочатку.

З наведених вище правових положень
випливає, що суд першої інстанції
встановивши, що позивачем даний
адміністративний позов пред'явлено до
неналежного відповідача повинен був
провести заміну цього відповідача на
належного - Головне управління
Пенсійного фонду України в
Закарпатській області або залучити
його як другого відповідача, однак в
порушення норм процесуального права
цього не зробив, а розглянув справу до
неналежного відповідача.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, що з аналізу положень ст. 52
КАС України випливає, що здійснювати
заміну неналежного чи залучати як
другого відповідача може виключно суд
першої інстанції, оскільки це має
наслідком розгляд адміністративної
справи спочатку.

Враховуючи те, що суд апеляційної
інстанції позбавлений можливості
здійснювати заміну неналежного
відповідача чи залучати його як
другого відповідача, колегія суддів
прийшла до висновку, що в задоволенні
адміністративного позову позивача
пред'явленого до Управління Пенсійного
фонду України в м. Ужгороді
Закарпатської області слід відмовити,
у зв'язку з пред'явленням позову до
неналежного відповідача.

З огляду на те, постанова суду першої
інстанції прийнята з неповним
з'ясуванням судом обставин, що мають
значення для справи та з порушення норм
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи, суд
апеляційної інстанції прийшов до
висновку, що оскаржену постанову слід
скасувати та прийняти нову постанову,
якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 52, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 254
КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду в м. Ужгороді
Закарпатської області задовольнити
частково.

Постанову Ужгородського
міськрайонного суду Закарпатської
області від 07 жовтня 2010 року у справі №
2а-393/10 скасувати та прийняти нову
постанову, якою в задоволенні позову
ОСОБА_1 відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення
але може бути оскаржена у касаційному
порядку шляхом подачі касаційної
скарги безпосередньо до
адміністративного суду касаційної
інстанції протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:
О.Б. Заверуха

Судді:
О.М. Гінда

А.Р. Курилець