Справа № 804/8534/14
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2014-08-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ06 серпня 2014 р.
Справа № 804/8534/14
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О. при
секретарі судового засіданняСкупейко
І.М. за участю представників сторін: від
позивача: від відповідача: Конько О.С.
Васюченко М.Є. розглянувши у відкритому
судовому засіданні у місті
Дніпропетровську адміністративну
справу за адміністративним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД» до
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м.Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№ від 18.02.2014р.,-

ВСТАНОВИВ:

27.06.2014р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД»
звернулося з позовом до Державної
податкової інспекції у Жовтневому
районі м. Дніпропетровська Головного
управління Міндоходів у
Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 18.02.2014р., яким
зменшено розмір від'ємного значення
суми податку на додану вартість за
грудень 2013р. в розмірі 2 884 265 грн.;

- визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення
відповідача № від 18.02.2014р., яким
збільшено суму грошового зобов'язання
зі сплати податку на додану вартість за
грудень 2013р. в розмірі 661 572,00 грн. ( за
основним платежем - 441 048 грн. та за
штрафними (фінансовими) санкціями - 220
524,00 грн.).

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що податковою
інспекцією була проведена камеральна
перевірка даних, задекларованих
позивачем у податковій звітності з
податку на додану вартість за грудень
2013р. за результатами якої був складений
акт від 28.01.2014р. №42/22-04/32781455 на підставі
якого були прийняті оспорювані
податкові повідомлення-рішення.
Підставою для їх прийняття стали
висновки податкової інспекції акту
перевірки від 28.01.2014р. про те,що
позивачем безпідставно сформовано в
податковій декларації за грудень 2013р.
по рядку 21 «Залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду» без
врахування результатів перевірок від
15.07.2013р. за актом №202/15-1/32781455, від 05.11.2013р.
за актом №1913/15-1/32781455 та не відображено
у рядку 21.3 суми зменшення залишку
від'ємного значення за результатами
наведених перевірок. Позивач не
погоджується з такими висновками
податкової інспекції посилаючись на
те, що станом на момент проведення
камеральної перевірки від 28.01.2014р.
податкові повідомлення-рішення
прийняті за результатами перевірок від
15.07.2013р. та від 05.11.2013р. були оскаржені у
судовому порядку та згідно постанов
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.10.2013р. у
справі №804/10998/13-а та від 23.06.2014р. у
справі №804/16849/13-а прийняті податкові
повідомлення-рішення були визнані
протиправними та скасовані, однак не
набрали законної сили, отже, на момент
проведення камеральної перевірки
тривала процедура оскарження
податкових повідомлень-рішень,
прийнятих на підставі актів перевірок
від 15.07.2013р. та від 05.11.2013р., а тому
позивач вважає, що до набрання законної
сили судовими рішеннями зобов'язання
за оскарженими рішеннями, визначені
податковим органом на підставі актів
перевірок від 15.07.2013р. та від 05.11.2013р. є
неузгодженими у відповідності до вимог
п.56.18 ст. 56 Податкового кодексу України
і, декларуючи у рядку 21 податкової
декларації з ПДВ за грудень 2013р.
частину залишку від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, позивач діяв у повній
відповідності з вимогами ст.200 ПК
України та п.4.6 розділу У Порядку №1492.
Окрім того, позивач вказує і на те, що
будь-яких норм, які б встановлювали
обов'язок платника податків
здійснювати коригування своєї
податкової звітності у випадках
прийняття податковим органом
податкового повідомлення-рішення, яке
оскаржується в судовому порядку, до
набрання законної сили судовим
рішенням чинне законодавство не
містить, а тому позивач до набрання
вищевказаними судовими рішеннями
законної сили має повне право
відображати суму від'ємного значення з
ПДВ у податковій звітності.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому
засіданні та у наданих письмових
запереченнях на позов проти позову
заперечував, просив відмовити
позивачеві у задоволенні позову у
повному обсязі посилаючись на те, що в
порушення п.п.4.6.7 п.4.6 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з податку на додану вартість,
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України від 25.11.2011р. № 1492 не
заповнено рядок 21.3 декларації з ПДВ за
грудень 2013р., у якому передбачено
відображення збільшення або зменшення
залишку відємного значення, який після
бюджетного відшкодування включається
до складу податкового кредиту
наступного податкового періоду (рядок
24) за результатами камеральної чи
документальної перевірки, проведеної
органом державної податкової служби у
розмірі 2 884 265 грн. з урахуванням того,
що оскаржувані за результатами
перевірок від 15.07.2013р. та від 05.11.2013р.
податкові повідомлення-рішення від
08.08.2013р. не набрали законної сили, а
тому позивач позбавлений права
використання вказаної суми у наступних
податкових періодах та має право на
використання цієї суми лише після
набранням судовими рішеннями законної
сили у відповідності до вимог ч.4 п.56.18
ст. 56 Податкового кодексу України.

У судовому засіданні оголошувалася
перерва до 06.08.2014р.

Судом у ході судового розгляду справи
встановлені наступні обставини у
справі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД»
зареєстровано як юридична особа за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Набережна Перемоги, 32 каб.235, перебуває
на обліку як платник податків у ДПІ у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська,
є платником податку на додану вартість,
що підтверджується копією статуту
позивача та наявними в матеріалах
справи доказами (а.с.10, 24-39).

20.01.2014р. позивачем була подана до
органу державної податкової служби
податкова декларація з податку на
додану вартість за грудень 2013р.
№, яка була прийнята податковим
органом 21.01.2014р., що підтверджується
копією відповідної декларації та
квитанцією від 21.01.2014р. (а.с.67-72).

Зі змісту вищевказаної податкової
декларації та додатку 2 до податкової
декларації видно, що позивачем у
рядках, 21.2 (значення рядка 24 декларації
попереднього звітного (податкового)
періоду, у рядку 24 податкової
декларації у залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (рядок 22 - рядок 23
(значення цього рядка переноситься до
рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду -
відображена сума 2 884 265 грн., яка
виникла у 2012р. (а.с.68-72).

28.01.2014р. органом державної податкової
служби у порядку ст.76 Податкового
кодексу України було проведено
камеральну перевірку щодо
декларування залишку від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду податкової
звітності з податку на додану вартість
за грудень 2013р. від 20.01.2014р. № ТОВ
«Добробуд» за результатами якої було
складено акт №42/22-04/32781455 за висновками
якого встановлено порушення п.200.4 «б»
ст.200 ПК України внаслідок чого
позивачем завищено залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
податкового періоду (р.24) декларації за
грудень 2013р. на суму 2884265 грн. та
заниження податку на додану вартість,
який підлягає нарахуванню та сплаті в
бюджет (ряд.25,25.1) по декларації за
грудень 2013р. у розмірі 441048 грн.(а.с.10-17).

На підставі вказаного вище акту
перевірки від 28.01.2014р. податковою
інспекцією 18.02.2014р. були прийняті
наступні податкові
повідомлення-рішення, а саме:

- форми «В4» № згідно з п. 54.3 ст. 54
та п.58.1 глави 4 розділу ІІ ПК України за
яким позивачеві за порушення п.п.543.2
п.54.3 ст.54 та п.200.4 ст. 200 Податкового
кодексу України зменшено розмір
від'ємного значення суми податку на
додану вартість за податковою
декларацією з ПДВ за грудень 2013р. у
розмірі 2884265 грн.(а.с.18);

- форми «Р» № згідно з п.п.54.3.2 п.54.3
ст.54 гл. 4, відповідно до абз.3,4 п.123.1 ст.123
Податкового кодексу України за яким
позивачеві за порушення ст.187
Податкового кодексу України збільшено
суму грошового зобов'язання з податку
на додану вартість на загальну суму
661572,00 грн. ( за основним платежем - 441048
грн., за штрафними (фінансовими)
санкціями - 220524 грн.)- (а.с.19).

У подальшому, позивач оскаржував
вищевказані податкові
повідомлення-рішення шляхом подання
скарги до Міністерства доходів і
зборів України, однак за результатами
розгляду скарга позивача залишена без
задоволення, а податкові
повідомлення-рішення від 18.02.2014р. - без
змін про що свідчить копія
відповідного рішення від 05.06.2014р.
(а.с.20-22).

Позивач не погоджується з зазначеними
податковими повідомленнями-рішеннями
та вважає, що вказані
повідомлення-рішення є протиправними
та просить їх скасувати з огляду на те,
що позивач не допускав порушення
пункту 200.4 «б» ст.200 Податкового кодексу
України та правомірно відобразив
вказану суму у залишок від'ємного
значення попереднього податкового
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного податкового періоду у
податковій декларації за грудень 2013р. з
урахуванням того, що попередні
податкові повідомлення-рішення, які
були прийняті на підставі актів
перевірок від 15.07.2013р. та від 05.11.2013р. є
неузгодженими, триває стадія їх
судового оскарження та до набрання
законної сили судовими рішеннями
позивачеві чинним податковим
законодавством не заборонено
відображення залишку від'ємного
значення у рядку 24 декларації з ПДВ за
грудень 2013р.

Заслухавши представників позивача та
відповідача, які брали участь у
судовому засіданні, дослідивши
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи, перевіривши доводи та давши їм
належну правову оцінку,
проаналізувавши норми чинного
законодавства України, оцінивши їх у
сукупності, суд приходить до висновку
про наявність обґрунтованих підстав
для задоволення даного позову,
виходячи з наступного.

У відповідності до вимог п.46.1 ст. 46 ПК
України податкова декларація,
розрахунок - документ, що подається
платником податку контролюючому
органу у строки, встановлені законом,
на підставі якого здійснюється
нарахування та/або сплата податкового
зобов'язання, чи документ, що свідчить
про суми доходу, нарахованого
(виплаченого) на користь платників
податків - фізичних осіб, суми
утриманого та/або сплаченого податку.

В той же час, відповідно до п.200.3
ст.200 Податкового кодексу України при
від'ємному значенні суми, розрахованої
згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така
сума враховується у зменшення суми
податкового боргу з податку, що виник
за попередні звітні (податкові) періоди
(у тому числі розстроченого або
відстроченого відповідно до цього
Кодексу), а в разі відсутності
податкового боргу - зараховується до
складу податкового кредиту наступного
звітного (податкового) періоду.

Згідно п.200.4 ст.200 Податкового кодексу
України, якщо в наступному податковому
періоді сума, розрахована згідно з
пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне
значення, то:

а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх та звітному податкових
періодах постачальникам таких
товарів/послуг або до Державного
бюджету України, а в разі отримання від
нерезидента послуг на митній території
України - сумі податкового
зобов'язання, включеного до податкової
декларації за попередній період за
отримані від нерезидента послуги
отримувачем послуг;

б) залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів після
бюджетного відшкодування включається
до складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Зі змісту наведених норм видно, що вони
не містять жодних обмежень щодо
врахування від'ємного значення ПДВ
попереднього податкового періоду при
визначенні об'єкта оподаткування
поточного податкового періоду або
обов'язку платника податку враховувати
при відображенні залишку від'ємного
значення у податковій декларації
результати попередніх перевірок за
якими прийняті податкові
повідомлення-рішення та які на момент
перевірки (28.01.2014р.) були неузгодженими,
оскільки тривала процедура їх
судового оскарження.

При цьому, в п.п. «б» п.200.4 ст.200
Податкового кодексу України чітко
визначено право платника податку на
відображення залишку від'ємного
значення попередніх податкових
періодів після бюджетного
відшкодування, що включається до
складу сум, що відносяться до
податкового кредиту наступного
податкового періоду.

Саме такий залишок від'ємного значення
попередніх податкових періодів, який
не брав участі у бюджетному
відшкодуванні, і зазначається в рядках,
21.2, 24 податкової декларації з ПДВ
відповідно до п.4.6.5, п.4.6.6 Порядку
заповнення і подання податкової
звітності з ПДВ, затвердженого наказом
ДПА від 25.11.2011р. № 1492( чинного до
30.12.2013р.)- ( далі - Порядок №1492).

Відповідно до п.4.6.5 Порядку № 1492
платники, які заповнили рядок 22
декларації 0110 та відповідно до статті
200 розділу У Кодексу мають право на
бюджетне відшкодування податку на
додану вартість, здійснюють розрахунок
бюджетного відшкодування та подають до
декларації 0110 (Д3) (додаток 3).

Значення рядка 3 (Д3) (додаток 3)
переноситься до рядка 23 декларації 0110
за поточний звітний (податковий)
період. Залежно від обраного платником
напряму повернення суми бюджетного
відшкодування ( на рахунок цього
платника у банку або у зменшення
податкових зобов'язань з ПДВ наступних
податкових періодів) така сума
вказується або в рядку 23.1 або у рядку
23.2, або частково розподіляється у
рядках 23.1 та 23.2 податкової декларації
0110.

При цьому, платники податку, які мають
право на отримання бюджетного
відшкодування та прийняли рішення про
повернення суми бюджетного
відшкодування на рахунок у банку (
заповнено рядок 23.1 декларації 0110),
подають до декларації 0110 (Д4) (додаток 4).

За приписами п.4.6.6 Порядку № 1492 залишок
від'ємного значення ( для декларації 0110
- після бюджетного відшкодування)
включається до складу податкового
кредиту наступного податкового
періоду ( відображається у рядку 24
декларації поточного звітного
(податкового) періоду та переноситься
до рядка 21.2 декларації наступного
звітного (податкового) періоду.

За викладеного, суд приходить до
висновку про те, що не тільки нормами
Податкового кодексу України, а й
Порядком № 1492, який регулює порядок
заповнення податкових декларацій з ПДВ
передбачено право платника податку
самостійно приймати рішення про наміри
на відшкодування з бюджету ПДВ чи
зарахування залишку від'ємного
значення у наступних звітних
(податкових) періодах, а не обов'язок у
зв'язку з чим позивач правомірно
відобразив у залишок від'ємного
значення, який після бюджетного
відшкодування включається до складу
податкового кредиту наступного
звітного періоду у розмірі 2884265 грн.
саме у рядках 21.2 та 24 податкової
декларації з ПДВ за грудень 2013р.

Також є протиправним та таким,що
підлягає скасуванню і податкове
повідомлення-рішення відповідача від
18.02.2014р. № про збільшення
позивачеві суми грошового зобов'язання
з ПДВ у загальній сумі 661 572 грн. з огляду
на те, що жодних посилань та доказів на
порушення ст. 187 ПК України, про яке
зазначено в оспорюваному рішенні, акт
перевірки від 28.01.2014р., що був підставою
для прийняття цього рішення, не
містить.

За приписами ч. 2 ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що в адміністративних судах
про протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дій чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 Кодексу
адміністративного судочинства України
суд оцінює докази, які є у справі, за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні.

Представником відповідача у ході
судового засідання не надано жодних
доказів та не наведено жодних підстав,
які б свідчили про обґрунтованість
оспорюваних податкових
повідомлень-рішень про зменшення
розміру від'ємного значення за грудень
2013р. у сумі 2884265 грн. та збільшення
позивачеві грошового зобов'язання з
ПДВ у розмірі 661 572 грн. з урахуванням
вищенаведених обставин та норм чинного
податкового законодавства України.

Окрім того, не можуть бути прийняті до
уваги та покладені в основу даного
рішення посилання податкового органу
на покладення в основу акту перевірки
від 28.01.2014р. висновки акту перевірки
від 15.07.2013р. та прийняті за його
результатами податкові
повідомлення-рішення від 08.08.2013р. (щодо
правомірності відображення позивачем
залишку від'ємного значення за квітень
2013р.), які постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.10.2013р. у
справі №804/10998/13-а визнані
протиправними та скасовані, з
урахуванням того, що вищевказане
судове рішення на момент проведення
камеральної перевірки від 28.01.2014р. не
набрало законної сили,що
підтверджується листом суду від
15.07.2014р. (а.с.127), тобто податкові
повідомлення-рішення від 08.08.2013р. є
неузгодженими та не можуть бути
використані відповідачем як підстава
для покладення в основу проведення
інших перевірок з урахуванням того, що
відповідно до абз.4 п.56.18 ст.56
Податкового кодексу України у разі
звернення платника податків з позовом
про визнання недійсним рішення
контролюючого органу грошове
зобов'язання вважається неузгодженим
до дня набрання судовим рішенням
законної сили.

Також, і за приписами п.4.5 Порядку
направлення органами державної
податкової служби податкових
повідомлень-рішень платникам податків
затвердженого наказом Міністерства
фінансів України №1236 від 28.11.2012р.
встановлено, що після закінчення
процедури адміністративного
оскарження та/або судового оскарження
та набрання судовим рішенням законної
сили суми узгодженого грошового
зобов'язання та/або зменшення
(збільшення) суми бюджетного
відшкодування, та/або зменшення
від'ємного значення об'єкта
оподаткування податком на прибуток або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість в автоматичному режимі
переноситься з реєстру податкових
повідомлень-рішень (окремого реєстру,
передбаченого п.4.4 цього розділу) до
автоматизованої інформаційної
облікової системи органів державної
податкової служби.

Норми ст. 124 Конституції України
визначають, що є обов'язковим для
виконання судове рішення, яке набрало
законної сили.

З огляду на наведене, аналізуючи
вказані норми чинного законодавства
України, суд приходить до висновку, що
до набранням законної сили постановою
Дніпропетровського окружного
адміністративного суду від 08.10.2013р. у
справі № 804/10998/13-а позивач наділений
правом на відображення по рядках 21
«залишок від'ємного значення
попереднього звітного (податкового)
періоду, що включається до складу
податкового кредиту поточного
звітного (податкового) періоду» (рядок
21.2 значення рядка 24 декларації
попереднього звітного періоду) -
залишку від'ємного значення податкової
декларації з ПДВ за 2012р. у сумі 2884265 грн.
без врахування значення рядка 21.3 при
визначенні рядка 21.

Зазначена правова позиція
узгоджується також і з правовою
позицією Державної податкової служби
України, яка міститься у Єдиній базі
податкових знань на офіційному сайті
Міндоходів у якій надано роз'яснення що
у разі, коли за результатами перевірки
податковим органом встановлено
перевищення задекларованого платником
податку залишку від'ємного значення
податкової декларації з ПДВ і виписано
повідомлення-рішення за формою «В4» та
якщо платником податку здійснювалось
оскарження такого податкового
повідомлення-рішення, яке після
закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження залишене «Без змін», а
скарга - «Без задоволення», то сума
завищеного залишку від'ємного значення
зі знаком «-» підлягає відображенню по
картці особового рахунку платника
податку протягом десяти календарних
днів та по рядку 21.3 податкової
декларації з ПДВ звітного періоду, в
якому закінчено процедуру
оскарження(а.с.72-75).

Таким чином, відображення платником
податку зменшення/збільшення залишку
від'ємного значення за результатами
перевірки податкового органу у рядку
21.3 податкової декларації відбувається
тільки після закінчення процедури
адміністративного або судового
оскарження оспорюваного податкового
повідомлення-рішення у податковій
декларації з ПДВ звітного періоду, в
якому закінчено процедуру оскарження.

Відповідно до ст.19 Конституції України
органи державної влади та місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно до ч.3 ст.2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у справах щодо оскарження
рішень, дій чи бездіяльності
суб'єктів владних повноважень
адміністративні суди перевіряють, чи
прийняті (вчинені) вони на підставі, у
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України; з використанням повноважень з
метою, з якою це повноваження надано;
обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх
обставин, що мають значення для
прийняття рішення (вчинення дії);
безсторонньо (неупереджено);
добросовісно; розсудливо; з
дотриманням принципу рівності перед
законом, запобігаючи несправедливій
дискримінації; пропорційно, зокрема з
дотриманням необхідного балансу між
будь-якими несприятливими наслідками
для прав, свобод та інтересів особи і
цілями, на досягнення яких спрямоване
це рішення (дія); з урахуванням права
особи на участь у процесі прийняття
рішення; своєчасно, тобто протягом
розумного строку.

Приймаючи до уваги викладене, та з
урахуванням ч. 3 ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд приходить до висновку про
те, що оспорювані податкові
повідомлення-рішення прийняті
відповідачем не у спосіб, що
передбачений Конституцією та законами
України, не обґрунтовано, без
врахування всіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення, а тому
підлягає скасуванню.

Статтями 7,8, 9 Кодексу
адміністративного судочинства України
встановлено, що принципами здійснення
правосуддя в адміністративній справі
є: верховенство права, законність,
рівність усіх учасників
адміністративного процесу перед
законом і судом. Суд при вирішенні
справи керується принципом законності,
відповідно до якого суд вирішує справи
відповідно до Конституції та Законів
України.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд виходить із того, що
відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України.

З огляду на наведене, підлягають
стягненню з Державного бюджету України
на користь позивача судові витрати по
сплаті судового збору у розмірі 487,20
грн., сплачені позивачем згідно
платіжного доручення № 4236 від
26.06.2014р.(а.с.2).

Керуючись ст.ст. 2 - 10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 160,
161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДОБРОБУД»
до Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень №,
№ від 18.02.2014р., - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати
податкові повідомлення-рішення
Державної податкової інспекції у
Жовтневому районі м. Дніпропетровська
Головного управління Міндоходів у
Дніпропетровській області №,
№ від 18.02.2014р.

Стягнути з Державного бюджету України
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «ДОБРОБУД» (49000, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги 32, каб. 235, ) -
судові витрати по сплаті судового
збору у розмірі 487 грн. 20 коп. (чотириста
вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Постанова може бути оскаржена до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Дніпропетровський окружний
адміністративний суд шляхом подання
апеляційної скарги до суду першої
інстанції з одночасним направленням
копії апеляційної скарги до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів з дня проголошення постанови, або
протягом десяти днів з моменту
отримання копії постанови відповідно
до вимог ст. 186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Постанова суду набирає законної сили у
порядку та у строки, визначені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Повний текст постанови складений
11.08.2014р.

Суддя С.О.
Конєва