Справа № 826/9846/14
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2014-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 серпня 2014 року № 826/9846/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді Вєкуа
Н.Г. розглянувши в порядку письмового
провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки
України про визнання нечинною та
скасування постанови від 06.03.2014 року
про заборону в'їзду в Україну
громадянину Російської Федерації
ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до
Окружного адміністративного суду
міста Києва з позовом до Служби безпеки
України, в якому просить визнати
протиправною та скасувати постанову
заступника голови Служби безпеки
України від 06.03.2014 року про заборону
в'їзду в Україну строком на 2 роки
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Ухвалою суду від 07 липня 2014 року
відкрито провадження в
адміністративній справі, закінчено
підготовче провадження та призначено
справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове
засідання 13.08.2014 року не з'явився,
передав через канцелярію суду заяву
справу без участі позивача та
представника позивача, що відповідно
до положень ч. 4 ст. 122 КАС України є
підставою для розгляду справи за
відсутності позивача.
Представник відповідача в судовому
засіданні позовні вимоги не визнала та
просила відмовити у задоволенні
позову, зазначаючи, що постанову від
06.03.2014 року про заборону в'їзду в
Україну строком на 2 роки ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 скасовано постановою від
заборони в'їзду в Україну іноземцю.
Відповідно до ч.6 ст. 128 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо немає перешкод для
розгляду справи в судовому засіданні,
визначених цією статтею, але прибули не
всі особи, які беруть участь у справі,
хоча і були належним чином
повідомленні про дату, час і місце
судового розгляду, суд має право
розглянути справу у письмовому
провадженні у разі відсутності потреби
заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи неявку в судове засідання
представника відповідача, суд ухвалив
розглядати справу у порядку письмового
Розглянувши наявні матеріали справи,
суд встановив наступне.
Матеріалами справи встановлено, що 06
березня 2014 року, заступником
начальника УКРП ДКБ СБ України
підполковником Назаровим Ю.А. винесено
постанову про заборону в'їзду в Україну
громадянину Російської Федерації
ОСОБА_1 строком на 2 роки, погоджену
заступником начальника ДКР СБ України
полковником І. Павленко та затверджену
заступником Голови СБ України
генерал-лейтенантом В.Циганок 07
На думку позивача спірне рішення є
протиправним, безпідставним та таким,
що порушує його права, передбачені
Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства».
Надаючи правову оцінку даному рішенню
суб'єкта владних повноважень, суд
керується наступними мотивами.
Відповідно до положень ч.2 ст.19
Конституції України, органи державної
влади та органи, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
За ст.2 Конституції України,
суверенітет України поширюється на всю
її територію, яка в межах існуючого
кордону є цілісною і недоторканою.
Відповідно до статті 1, пункту 4 статті 24
Закону України «Про Службу безпеки
України» СБУ є державним
правоохоронним органом спеціального
призначення, який забезпечує державну
безпеку України, і зобов'язана
забезпечувати захист державного
суверенітету, конституційного ладу і
територіальної цілісності України від
протиправних посягань з боку окремих
осіб та їх об'єднань.
Положеннями частини першої статті 5,
пункту 1 частини першої статті 6 Закону
України «Про контррозвідувальну
діяльність» передбачено, що СБУ є
спеціально уповноваженим органом
державної влади у сфері
контррозвідувальної діяльності,
підставами для проведення якої є
наявність достатньої інформації, яка
потребує перевірки за допомогою
спеціальних форм, методів і засобів,
про виконання визначених законом
завдань щодо посягання на державний
суверенітет, конституційний лад і
територіальну цілісність України,
терористичні посягання чи
терористичну діяльність, злочини проти
миру, безпеки людства та міжнародного
Законом України «Про правовий статус
іноземців та осіб без громадянства»
(далі - Закон) унормовано питання
правового статусу іноземців та осіб
без громадянства, які перебувають в
Україні, порядку їх в'їзду в Україну та
Стаття 9 Закону України «Про правовий
статус іноземців та осіб без
громадянства» встановлює, що іноземці
та особи без громадянства в'їжджають в
Україну за наявності визначеного цим
Законом чи міжнародним договором
України паспортного документа та,
одержаної у встановленому порядку
Як вбачається з листа Київського
міського центру зайнятості та наказу №
41-к від 26.10.2012 року, позивач мав всі
фактичні й правові підстави для в'їзду
Вищезазначене не заперечувалось
представником відповідача ні в
судовому засіданні 13.08.2014 року ні при
прийнятті оспорюваного рішення.
Суд зазначає , що рішення від 06.03.2014
року про заборону в'їзду в Україну
строком на 2 роки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
було прийняте з наступних підстав.
Так, частиною першою статті 13 Закону
передбачено, що в'їзд в Україну
іноземцю або особі без громадянства не
дозволяється в інтересах забезпечення
національної безпеки України або
охорони громадського порядку.
Пунктом 2 Інструкції про порядок
прийняття Службою безпеки України
рішень про заборону в'їзду в Україну
іноземцям та особам без громадянства,
затвердженої наказом Служби безпеки
України від 01.06.2009 № 344, зареєстрованої
передбачено, що рішення про заборону
в'їзду в Україну особі приймається в
інтересах забезпечення безпеки
України у разі, якщо є наявність
достатньої інформації, отриманої в
установленому законом порядку, про
факт вчинення нею суспільно
небезпечного діяння, незалежно від
території його вчинення, яке
суперечить інтересам забезпечення
безпеки України, попередження,
виявлення, припинення та розкриття
якого віднесено до компетенції СБУ.
Таке рішення приймається у формі
постанови про заборону в'їзду в
В судовому засіданні, представник
відповідача зазначив, що на виконання
пунктів 4, 5, 6 Порядку надання Державній
прикордонній службі та виконання нею
доручень уповноважених державних
органів щодо осіб, які перетинають
державний кордон, та визнання такими,
що втратили чинність, деяких постанов
Кабінету Міністрів України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 17.04.2013 № 280, СБУ
було надіслано на адресу
Держприкордонслужби доручення щодо
заборони в'їзду в Україну іноземців та
осіб без громадянства протягом строку,
встановленого уповноваженим державним
Окрім зазначеного, загальновідомим
фактом є те, що у лютому-березні
поточного року на сході нашої держави
активізувалися протесті рухи,
пов'язані з проявами сепаратизму,
порушенням громадського порядку та
захопленням органів влади.
Як було встановлено судом в судовому
засіданні, згідно з отриманими
Департаментом контррозвідки СБУ
оперативними даними значна кількість
учасників подібних заходів були
громадянами Російської Федерації .
Представник відповідача наголошував,
що було виявлено ряд осіб, які
здійснювали збір, відправку та
організацію участі громадян РФ у
протестних акціях на території
України. За результатами аналізу
категорій іноземців, які брали участь у
мітингах, спрямованих на
дестабілізацію суспільно-політичної
ситуації в Україні та провокування
збройного конфлікту, СБУ було виділено
категорію осіб, які за окремими
ознаками (вік, частота в'їзду в Україну,
перебування на території нашої держави
у період проведення антиукраїнських
мітингів, дані з соціальних мереж, тощо)
могли б брати участь у масових
З метою попередження участі громадян
РФ у заходах, спрямованих на завдання
шкоди державній безпеці України, було
виділено список осіб, яким, відповідно
до частини 1 статті 13 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» було заборонено
в'їзд в Україну. В тому числі подібне
рішення було прийняте і стосовно
ОСОБА_1

Згідно п.10 Інструкції, про надходження
інформації про припинення існування
обставин, на підставі яких особі було
заборонено в'їзд в Україну, а також у
випадку винесення судом рішення, яке
набрало законної сили, щодо скасування
заборони в'їзду функціональні
підрозділи Центрального управління,
регіональні органи та органи
військової контррозвідки інформують
ДКР. У цьому випадку функціональний
підрозділ Центрального управління,
регіональний орган чи орган військової
контррозвідки, який приймав рішення
про заборону в'їзду в Україну особі,
готує з урахуванням порядку,
визначеного пунктами 3, 4, 6 - 8 цієї
Інструкції, постанову про скасування
заборони в'їзду особи в Україну. У
випадку скасування заборони в'їзду в
Україну рішенням суду, яке набрало
законної сили, ДКР негайно повідомляє
про це Державну прикордонну службу
України.

У зв'язку з тим, що відповідачем було
отримано нові дані, які свідчили про
припинення обставин, на підставі яких
ОСОБА_1 заборонено в'їзд в Україну, а
також наявність у вказаного іноземця
законних підстав для перебування на
території України, рішення про
заборону йому в'їзду було скасовано
постановою від 06.08.2014 р. № 2/33026.

Щодо позовної вимоги скасувати
постанову заступника голови Служби
безпеки України від 06.03.2014 року про
заборону в'їзду в Україну строком на 2
роки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 суд відмовляє
в задоволені, оскільки, як зазначалось
вище рішення про заборону йому в'їзду
було скасовано постановою від 06.08.2014 р.
№ 2/33026.

Аналіз норм Кодексу адміністративного
судочинства України свідчить про те, що
завдання адміністративного
судочинства полягає не у забезпеченні
ефективності державного управління, а
в гарантуванні дотримання прав та
вимог законодавства, інакше було б
порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує
надання адміністративному суду
адміністративно-дискреційних
повноважень, оскільки ключовим його
завданням є здійснення правосуддя.

Як зазначалось судом раніше, з метою
попередження участі громадян РФ у
заходах, спрямованих на завдання шкоди
державній безпеці України, було
виділено список осіб, яким, відповідно
до частини 1 статті 13 Закону України
«Про правовий статус іноземців та осіб
без громадянства» було заборонено
в'їзд в Україну. В тому числі подібне
рішення було прийняте і стосовно
ОСОБА_1

Крім цього, відповідно до пункту 18
Постанови пленуму Вищого
адміністративного суду України від
25.06.2009 № 1 «Про судову практику розгляду
спорів щодо статусу біженця та особи,
яка потребує додаткового або
тимчасового захисту, примусового
повернення і примусового видворення
іноземця чи особи без громадянства з
України та спорів, пов'язаних із
перебуванням іноземця та особи без
громадянства в Україні» необхідність
заборони в'їзду в інтересах
забезпечення безпеки України або
охорони громадського порядку
визначається компетентними державними
органами та має превентивний характер,
який не потребує обов'язкової
наявності порушень законодавства
особами, яким заборонено в'їзд.

Виходячи з викладеного, суд приходить
до висновку про те, що відповідач при
прийнятті оскаржуваної постанови діяв
відповідно до вимог чинного, на момент
виникнення спірних правовідносин,
законодавства, на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено,
що суд при вирішенні справи керується
принципом законності, відповідно до
якого органи державної влади, органи
місцевого самоврядування, їхні
посадові і службові особи зобов'язані
діяти лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст.72 цього Кодексу.

Беручи до уваги вищенаведене в
сукупності, проаналізувавши матеріали
справи та надані сторонами докази, суд
дійшов висновку про безпідставність
позовних вимог.

З огляду на викладене та керуючись
статтями 2, 9,71,72,94,128,158-163 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного
позову відмовити повністю.

Постанова може бути оскаржена до суду
апеляційної інстанції протягом десяти
днів за правилами, встановленими ст. ст.
185-187 КАС України, шляхом подання через
суд першої інстанції апеляційної
скарги та набирає законної сили в
порядку та строки, передбачені статтею
254 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
Н.Г. Вєкуа