Справа № 809/2590/14
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2014-08-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"19" серпня 2014 р.
Справа № 809/2590/14

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний
адміністративний суд у складі:

Суддя Остап'юк С.В.,

за участю секретаря: Руміша В.Я.,

представника позивача: Деренько Н.С.,

представника відповідача: Шудравої
Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду
адміністративну справу за позовом
Управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Івано-Франківську
про зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

04.08.2014 року Управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області (далі -
позивач) звернулося до суду з
адміністративним позовом до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Івано-Франківську
(далі - відповідач) про зобов'язання
включити до акту звірки та
відшкодувати витрати в розмірі 900
гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач, в порушення Порядку
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасних випадків на виробництві або
професійних захворювань та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, затвердженого спільною
постановою Пенсійного фонду України та
правління Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України від 04.03.2003 року за
№ 5-4/4, Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», відмовився від
включення до актів щомісячної звірки
витрат на виплату пенсій пенсіонерам,
які отримали каліцтво в Російській
Федерації та не відшкодував витрат на
виплату пенсій громадянам, які
отримали каліцтво в Російській
Федерації за період квітня - червня 2014
року в розмірі 900 гривень.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
мотивів викладених в позовній заяві,
просила позов задовольнити в повному
обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечила з
мотивів викладених в письмовому
запереченні, мотивоване тим, що між
позивачем та відповідачем підписано
акти щомісячної звірки витрат по
особових справах потерпілих ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яким виплачено пенсії по
інвалідності внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку з втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, також складені та
підписані таблиці розбіжностей, а тому
в частині включення до актів
щомісячної звірки витрат на виплату
пенсій пенсіонерам, які отримали
каліцтво в Російській Федерації
відсутній предмет спору. Також,
заперечення мотивоване тим, що ОСОБА_3
та ОСОБА_4 отримали ушкодження здоров'я
за межами України і переїхали в Україну
на постійне місце проживання, є
застрахованими особами Фонду
соціального страхування Російської
Федерації та не є застрахованими
особами відповідача, а тому немає
підстав відшкодувати виплачені пенсії
позивачем. Просила в задоволенні
позову відмовити.

Розглянувши матеріали
адміністративної справи, заслухавши
пояснення представників сторін,
дослідивши докази, суд встановив
наступне.

Позивач звернувся до відповідача про
відшкодування понесених витрат на
виплату пенсій громадянам, які
отримали каліцтво в Російській
Федерації, виплата якої здійснена
позивачем за квітень, травень, червень
2014 року в розмірі 900 гривень, а саме:
ОСОБА_3, який отримав травму 22.10.2002 року
в наслідок нещасного випадку на
виробництві працюючи в ТОВ «Поиск» (п.
Пурпе, Пуровский р-н., Російська
Федерація) та ОСОБА_4, який отримав
травму 08.10.2008 року внаслідок нещасного
випадку працюючи в ТОВ «КГН-Сервис»
(Ханти-Мансійский АО-Югра, Тюменська
область, м. Нягань, Російська
Федерація).

Суми виплаченої пенсії включені
позивачем до актів щомісячної звірки
витрат по особових справах потерпілих,
яким виплачено пенсії по інвалідності
і внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсії у зв'язку з
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання за кожний місяць
вказаного періоду.

Відповідачем зазначені акти підписані
із застереженнями та згідно таблиць
розбіжностей не прийнято до
відшкодування вищевказані суми
виплаченої пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та допомоги на поховання.

Статтею 1 Основ законодавства України
про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування встановлено, що
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування - це система
прав, обов'язків і гарантій, яка
передбачає надання соціального
захисту, що включає матеріальне
забезпечення громадян у разі хвороби,
повної, часткової або тимчасової
втрати працездатності, втрати
годувальника, безробіття з незалежних
від них обставин, а також у старості та
в інших випадках, передбачених законом,
за рахунок грошових фондів, що
формуються шляхом сплати страхових
внесків власником або уповноваженим
ним органом, громадянами, а також
бюджетних та інших джерел,
передбачених законом.

Відповідно до статті 4 Основ
законодавства України про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, в Україні
залежно від страхового випадку є:
пенсійне страхування, страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими народженням та похованням,
медичне страхування, страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності,
страхування на випадок безробіття.

Відносини, що виникають за
зазначеними у частині першій цієї
статті видами загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
регулюються окремими законами,
прийнятими відповідно до цих Основ.

Спори, що виникають із
правовідносин за загальнообов'язковим
державним соціальним страхуванням,
вирішуються в судовому порядку, якщо
законом не встановлено досудовий
порядок їх розгляду (стаття 12 Основ).

За пенсійним страхуванням згідно
зі статтею 25 Основ надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: пенсії за віком, по
інвалідності внаслідок загального
захворювання (в тому числі каліцтва, не
пов'язаного з роботою, інвалідності з
дитинства), пенсії у зв'язку з втратою
годувальника, крім передбачених
пунктом 4 цієї статті, медичні
профілактично-реабілітаційні заходи,
допомога на поховання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 4 цієї статті
за страхуванням від нещасного випадку
на виробництві та професійного
захворювання надаються такі види
соціальних послуг та матеріального
забезпечення: профілактичні заходи по
запобіганню нещасним випадкам на
виробництві та професійним
захворюванням, відновлення здоров'я та
працездатності потерпілого, допомога
по тимчасовій непрацездатності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, відшкодування збитків,
заподіяних працівникові каліцтвом чи
іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним
з виконанням ним своїх трудових
обов'язків, пенсія по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, пенсія у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, допомога на поховання
осіб, які померли внаслідок нещасного
випадку на виробництві або
професійного захворювання.

У частині 4 статті 26 Основ
встановлено, що якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомоги чи надання соціальних послуг
між страховиками виник спір щодо
понесених витрат, виплата здійснюється
страховиком, до якого звернулася
застрахована особа. При цьому
неналежний страховик має право
звернутися до належного страховика
щодо відшкодування понесених ним
витрат.

Пунктом 2 статті 7 (Прикінцеві
положення) Закону України «Про
страхові тарифи на загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
який набрав чинності з 1 квітня 2001 року,
встановлено, що Фонд сплачує страхові
виплати та надає соціальні послуги
працівникам (членам їх сімей), які
потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001
року, з того часу, коли відповідні
підприємства передали в установленому
порядку Фонду документи, що
підтверджують право цих працівників
(членів їх сімей) на такі страхові
виплати та соціальні послуги, або коли
таке право встановлено в судовому
порядку.

Потерпілі, документи яких не
передані до Фонду, продовжують
отримувати належні виплати та
соціальні послуги від свого
роботодавця, Пенсійного фонду України
та Фонду соціального страхування
України. При цьому кошти, виплачені
потерпілому страхувальником,
зараховуються Фондом у рахунок його
страхових внесків на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, а між страховиками з
інших видів страхування і Фондом в
подальшому відбуваються відповідні
розрахунки.

Частиною 2 статті 24 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» закріплене аналогічне
правило - якщо після призначення
застрахованій особі матеріальної
допомога чи надання соціальних послуг
між Фондом соціального страхування від
нещасних випадків і страховиками з
інших видів соціального страхування
виникають спори щодо понесених витрат,
виплата здійснюється страховиком, до
якого звернувся застрахований. При
цьому страховик, до якого звернувся
застрахований, має право звернутися до
відповідного страховика з інших видів
соціального страхування щодо
відшкодування понесених ним витрат.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 2 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням» застрахована
особа - найманий працівник, а у
випадках, передбачених цим Законом,
також інші особи (громадяни України,
іноземці, особи без громадянства та
члени їх сімей, які проживають в
Україні, якщо інше не передбачено
міжнародним договором України, згода
на обов'язковість якого надана
Верховною Радою України), на користь
яких здійснюється загальнообов'язкове
державне соціальне страхування у
зв'язку з тимчасовою втратою
працездатності та витратами,
зумовленими похованням.

Оскільки, на користь ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 в період з 22.10.2002 року та з 08.10.2008
року не здійснювалося
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності, то
вказані особи не є застрахованими
особами, в розумінні пункту 2 частини 1
статті 2 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування у зв'язку з
тимчасовою втратою працездатності та
витратами, зумовленими похованням».

Відповідно до статті 10 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»
пенсійне забезпечення громадян
України здійснюється органами
Пенсійного фонду України. Зокрема
статтею 81 цього Закону передбачено, що
призначення та виплата пенсій, в тому
числі пенсія по інвалідності внаслідок
трудового каліцтва або професійного
захворювання здійснюється органами
Пенсійного фонду.

Спільною постановою правління
Пенсійного фонду України та Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України №5-4/4 від 04.03.2003
року затверджено Порядок
відшкодування Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання (надалі - Порядок). Даний
порядок встановлює механізм
відшкодування виплачених пенсій.

Пункт 5 Порядку передбачає, органи
Пенсійного фонду щомісячно до 10 числа
місяця, наступного за звітним на
підставі Списку осіб, яким виплачено
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій у
зв'язку із втратою годувальника, який
помер внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та Списку померлих осіб,
які отримували пенсії по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, проводить з відділенням
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань звірку витрат по особових
справах потерпілих, складають акт
щомісячної звірки витрат по особових
справах потерпілих, яким виплачено
пенсії по інвалідності та до 15 числа
місяця, наступного за звітним, подають
його відповідним головним управлінням
Пенсійного фонду України та
управлінням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України.

Головні управління Пенсійного
фонду України та управління виконавчої
дирекції Фонду на підставі акту
щомісячної звірки узагальнюють і
узгоджують Довідку про відшкодування
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України
Пенсійному фонду України витрат
пов'язаних з виплатою пенсій та до 20
числа місяця, наступного за звітним,
подають її відповідно до Пенсійного
фонду України та Фонду соціального
страхування від нещасних випадків.

Відповідно до пункту 7 Порядку
Фонд соціального страхування від
нещасних випадків на централізованому
рівні перераховує витрати пов'язані з
виплатою пенсій по інвалідності
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання та пенсій у зв'язку із
втратою годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання Пенсійному фонду України.

Згідно статті 46 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» збір та акумуляція
коштів та їх розподіл здійснюється
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на централізованому
рівні.

Як наслідок, позивач по справі
обрав спосіб захисту своїх прав, який
не відповідає змісту прав
територіального Управління Пенсійного
фонду України щодо понесених ним
витрат. Порядок відшкодування Фондом
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України Пенсійному Фонду
України витрат, пов'язаних з виплатою
пенсій по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання та пенсій із
втрати годувальника, який помер
внаслідок нещасного випадку на
виробництві або професійного
захворювання, не регулює спірних
відносин між Фондами в даному випадку,
оскільки даний Порядок щодо підписання
Актів звірки розрахунків між Фондами,
підлягає застосуванню лише при
відсутності спору між ними, а тому
позовні вимоги в частині включення до
актів щомісячної звірки витрат на
виплату пенсій пенсіонерам, які
отримали каліцтво в Російській
Федерації задоволенню не підлягають.

За змістом частини 2 статті 2
зазначеного Закону особи, право яких на
отримання відшкодування шкоди раніше
було встановлено згідно із
законодавством СРСР або
законодавством України про
відшкодування шкоди, заподіяної
працівникам внаслідок травмування на
виробництві або професійного
захворювання, пов'язаних з виконанням
ними трудових обов'язків, мають право
на забезпечення по страхуванню від
нещасного випадку відповідно до цього
Закону.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 та
ОСОБА_5 отримали травму в наслідок
нещасного випадку на виробництві
працюючи в Російській Федерації, у
зв'язку з чим їм були призначені пенсії
по інвалідності.

Угода Співдружності Незалежних Держав
про співробітництво в галузі трудової
міграції та соціального захисту
трудящих-мігрантів від 15.04.1994 року
регулює основні напрями
співробітництва Сторін у галузі
трудової діяльності та соціального
захисту осіб (далі працівники) і членів
їхніх сімей, які постійно проживають на
території однієї з держав Сторін і
провадять свою трудову діяльність на
підприємствах, в установах,
організаціях усіх форм власності (далі
роботодавці або наймачі) на території
іншої держави Сторін відповідно до
законодавства Сторони
працевлаштування

Згідно статті 11 Угоди від 15.04.1994 порядок
відшкодування працівникові шкоди,
завданої каліцтвом, професійним
захворюванням або іншим ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, регулюється
законодавством Сторони
працевлаштування, якщо інше не
передбачено окремою угодою.

Відповідно статті 9 даної Угоди від
15.04.1994 року питання пенсійного
забезпечення працівників і членів
їхніх сімей регулюються Угодою про
гарантії прав громадян держав-учасниць
Співдружності Незалежних Держав у
галузі пенсійного забезпечення від 13
березня 1992 року або (і) двосторонніми
угодами.

Відповідно статті 1 Угоди між Урядом
України і Урядом Російської Федерації
про трудову діяльність і соціальний
захист громадян України і Росії, які
працюють за межами кордонів своїх
країн від 14.01.1993 року, дія цієї Угоди
поширюється на осіб (надалі іменуються
- Працівники) та членів їх сімей, які є
громадянами або постійно проживають на
території однієї із Сторін (надалі
іменуються - Сторона виїзду) та
здійснюють свою трудову діяльність на
умовах найму на території іншої
Сторони (надалі іменуються - Сторона
працевлаштування).

Згідно статті 6 Угоди від 14.01.1993 року
працівники Сторони виїзду, які
працюють на території Сторони
працевлаштування, користуються
правами та виконують обов'язки, що
встановлені трудовим законодавством
Сторони працевлаштування (включаючи
питання трудових відносин, колективних
договорів, оплати праці, режиму
робочого часу та часу відпочинку,
охорони та умов праці та інші).

Статтею 9 Угоди від 14.01.1993 року
встановлено, що сторони
додержуватимуться такого порядку щодо
відшкодування Працівникам шкоди
внаслідок каліцтва або іншого
ушкодження здоров'я, одержаного у
зв'язку з виконанням трудових
обов'язків: відшкодування шкоди
внаслідок трудового каліцтва або
іншого ушкодження здоров'я, а також
смерті потерпілого здійснюється
Стороною, законодавство якої
поширювалось на Працівника на момент
одержання каліцтва.

У разі переселення Працівника з
території Сторони працевлаштування на
територію іншої Сторони роботодавець
зобов'язаний перерахувати потерпілому
кошти, які відшкодують заподіяну
здоров'ю шкоду у розмірах, передбачених
законодавством Сторони
працевлаштування.

У відповідності до статті 10 цієї Угоди
усі витрати, пов'язані із здійсненням
соціального забезпечення за цією
Угодою, несе Сторона працевлаштування.

Відповідно до Угоди про гарантії прав
громадян держав-учасниць СНД в галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року
держави-учасниці Співдружності мають
зобов'язання щодо непрацездатних осіб,
які отримали право на пенсійне
забезпечення на їхній території або на
території інших республік за період їх
входження до складу СРСР і реалізують
це право на території держав-учасниць
Угоди.

Відповідно до статті 5 Угоди про
гарантії прав громадян держав -
учасниць СНД у галузі пенсійного
забезпечення від 13.03.1992 року, ця Угода
поширюється на всі види пенсійного
забезпечення громадян, які встановлені
або будуть встановлені законодавством
держав - учасниць Угоди.

Згідно статті 3 Угоди про гарантії прав
громадян держав - учасниць СНД у галузі
пенсійного забезпечення від 13.03.1992
року, усі витрати, пов'язані із
здійсненням пенсійного забезпечення
за цією Угодою, несе держава, що надає
забезпечення.

Таким чином, позовні вимоги про
зобов'язання відповідача відшкодувати
витрат на виплату пенсій пенсіонерам,
які отримали каліцтво в Російській
Федерації та переїхали на постійне
місце проживання в України не
підлягають до задоволення, оскільки, як
встановлено судом страховиком ОСОБА_3
та ОСОБА_5 є Фонд соціального
страхування Російської Федерації, який
виконує обов'язки щодо відшкодування
страхових виплат цим потерпілим в
наслідок нещасного випадку на
виробництві, який стався на території
Російської Федерації. Виплата
Управління Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області зазначених
коштів не може вважатися виплатою
пенсії по інвалідності внаслідок
нещасного випадку на виробництві або
професійного захворювання, оскільки,
суми такого соціального страхування
вказаним особам виплачені іншим
страховиком, а тому відповідач не може
нести будь-який зобов'язань відносно
потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_5 за квітень,
травень та червень 2014 року.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що в задоволенні
позову Управління Пенсійного фонду
України в Тисменицькому районі
Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Івано-Франківську
про зобов'язання вчинити певні дії
необхідно відмовити.

На підставі статті 124 Конституції
України, керуючись статтями 158-163, 167
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову Управління
Пенсійного фонду України в
Тисменицькому районі
Івано-Франківської області до
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в місті Івано-Франківську
про зобов'язання вчинити певні дії,
відмовити.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку. Відповідно до
статті 186 Кодексу адміністративного
судочинства України, апеляційна скарга
на постанову суду першої інстанції
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до
Львівського апеляційного
адміністративного суду через
Івано-Франківський окружний
адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, встановленого
Кодексом адміністративного
судочинства України, якщо таку скаргу
не було подано.

Суддя:
Остап'юк С.В.

Постанова складена в повному
обсязі 25.08.2014 року.