Справа № 2-а-129/2009
Суддя: Сагайдак І. М.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-129/2009
Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
складі: головуючої – судді Сагайдак
секретаря Матвіюк О.В.
з участю: стягувача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Старокостянтинів
подання заступника начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області ОСОБА_2 про зміну
способу і порядку виконання судового
рішення,

в с т а н о в и
в:

У серпні 2014 року заступник начальника
відділу примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_2
звернувся до суду з поданням і просить
змінити спосіб і порядок виконання
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року шляхом стягнення з боржника -
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради Хмельницької області на
користь ОСОБА_1 допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку в сумі 1984 грн. 28 коп.

В обґрунтування подання посилається на
те, що судове рішення від 27 жовтня 2011
року залишається невиконаним через
відсутність відповідного фінансування
боржника та зобов»язальний характер
судового рішення, що унеможливлює
вчинення державним виконавцем дій по
зверненню стягнення на майно боржника.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1
підтримала подання у повному обсязі,
посилаючись на те, що якщо змінити
спосіб виконання судового рішення на
стягнення конкретної грошової суми
1984,28 грн., то рішення одразу ж буде
виконано.

Державний виконавець Лабчук Р.М. до
суду не з»явився, подавши письмове
клопотання про розгляд подання у його
відсутності, просить подання
задоволити.

Боржник – управління соціального
захисту населення виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради до суду свого
представника не направило, подавши
письмові заперечення, у яких просить
відмовити у задоволенні подання,
оскільки зміна способу виконання
рішення, на який посилається державний
виконавець, призведе до зміни змісту
резолютивної частини рішення, що є
порушенням норм процесуального права.

Заслухавши стягувача,
дослідивши надані докази, суд вважає,
що подання не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що
постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року визнано протиправними дії
управління праці та соціального
захисту населення
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області та зобов»язано
управління праці та соціального
захисту населення
Старокостянтинівської міської ради
Хмельницької області нарахувати та
виплатити в користь ОСОБА_1
недоплачену за період з 09

липня 2007 року по 31 грудня 2007 року
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку у
розмірі прожиткового мінімуму для
дітей до шести років встановленому на
2007 рік з врахуванням виплачених сум.

Зазначену постанову звернуто до
примусового виконання й на час
розгляду подання відповідне виконавче
провадження перебуває на виконанні у
відділі примусового виконання рішень
управління ДВС Головного управління
юстиції у Хмельницькій області. Однак,
судове рішення залишається
невиконаним через відсутність
відповідних бюджетних асигнувань.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, у спосіб та в порядку,
встановленому виконавчим документом і
цим Законом.

Згідно ч.1 ст.263 КАС України за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
судового рішення (відсутність коштів
на рахунку, відсутність присудженого
майна в натурі, стихійне лихо тощо),
державний виконавець може звернутися
до адміністративного суду першої
інстанції, незалежно від того, суд
якої інстанції видав виконавчий лист,
із поданням, а особа, яка бере участь у
справі, та сторона виконавчого
провадження - із заявою про
відстрочення або розстрочення
виконання, зміну чи встановлення
способу і порядку виконання судового
рішення.

Правила цієї статті кореспондуються із
положенням ч.1 ст.36 Закону України «Про
виконавче провадження» відповідно до
якої за наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим, державний
виконавець за власною ініціативою чи
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутись до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення або
зміну способу і порядку виконання.

Отже, підставою для застосування
положень ч.1 ст.263 КАС України є
обставини, що перешкоджають належним
чином виконати судове рішення в
адміністративній справі, ускладнюють
його виконання або роблять неможливим.

Відтак, зміною способу та порядку
виконання судового рішення є прийняття
судом нових заходів з метою реалізації
рішення в разі неможливості його
виконання у порядку і способом, раніше
встановленими. При цьому, суд може
змінити порядок і спосіб виконання
судового рішення, не змінюючи при цьому
його змісту.

Надаючи правову оцінку доводам
подання, суд вважає, що державним
виконавцем не надано жодних доказів
того, що в разі зміни способу виконання,
рішення буде виконано. Викладені у
поданні вимоги стосуються в цілому
вчинення відповідних дій, які у випадку
їх задоволення, можуть істотно змінити
зміст резолютивної частини судового
рішення, що у відповідності із діючим
законодавством є недопустимим.

Таким чином, суд не вбачає підстав для
задоволення подання про зміну способу
і порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року.

Такий висновок відповідає правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові від 28 жовтня 2008
року, у якій зазначено, що відповідно до
статей 21, 105, 162 КАС України
адміністративний позов може містити
вимоги щодо визнання незаконними
рішення, дії чи бездіяльності
відповідача, зобов»язання його вчинити
певні дії, відшкодувати шкоду,
заподіяну незаконним рішенням, дією чи
бездіяльністю. Установивши, що
відповідачі порушили норми права, які
регулюють спірні правовідносини,
адміністративний суд повинен визнати
такі дії протиправними і зобов»язати
відповідачів здійснити нарахування та
виплату належних сум відповідно до
закону, а не ухвалювати рішення про
стягнення конкретних сум.

До того ж, саме з вищезазначених
підстав Львівським апеляційним
адміністративним судом було змінено
резолютивну частину постанови
Старокостянтинівського районного суду
від 09 квітня 2009 року, якою було
зобов»язано управління праці та
соціального захисту населення
виконавчого комітету
Старокостянтинівської міської ради
виплатити ОСОБА_1 1984 грн. 28 коп.
щомісячної допомоги по догляду за
дитиною до досягнення нею трирічного
віку.

Керуючись ст. 263 КАС України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні подання
заступника начальника відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Хмельницькій області ОСОБА_2 про зміну
способу і порядку виконання постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 27 жовтня 2011
року по справі за позовом ОСОБА_1 до
управління праці та соціального
захисту населення виконавчого
комітету Старокостянтинівської
міської ради Хмельницької області про
зобов»язання нарахувати та виплатити
допомогу по догляду за дитиною до
досягнення нею трирічного віку
відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції,
який її ухвалив, може бути подана
апеляційна скарга протягом п»яти днів
з дня проголошення ухвали. У разі, якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п»яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя: