Справа № 620/626/14-а
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 р. Справа № 620/626/14-аКолегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Управління Пенсійного фонду
України в Зачепилівському районі
Харківської області на постанову
Зачепилівського районного суду
Харківської області від 30.07.2014р. по
справі №620/626/14-а

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду
України в Зачепилівському районі
Харківської області

про перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду із
адміністративним позовом до
Управління Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області, в якому просила зобов'язати
відповідача провести перерахунок
пенсії з дня призначення, відповідно
поданої заяви від 30.12.2013 року, з
врахуванням розміру матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати в розмірі
80 %.

В обґрунтування позовних вимог вказує,
що позивач перебуває на обліку в
Управлінні Управління Пенсійного
фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області та отримує пенсію
державного службовця відповідно до
Закону України "Про державну службу".
При призначенні пенсій відповідачем
помилково не врахована до
середньомісячного розміру заробітної
плати суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати.
Позивач, не погоджуючись із вказаними
діями відповідача, звернувся до суду із
вказаним позовом. Вказує, що
матеріальна допомога на оздоровлення
та на вирішення соціально-побутових
питань, а також індексації заробітної
плати є складовою заробітної плати, на
які були нараховані страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування. Посилаючись на норми
Закону України "Про державну службу",
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" та Закону України "Про
оплату праці" вважає, що суми виплат, з
яких були фактично нараховані та
сплачені страхові внески або збір на
обов'язкове пенсійне страхування,
враховується в заробіток для
обчислення пенсії незалежно від того,
чи входять вони до структури
заробітної плати.

Постановою Зачепилівського районного
суду Харківської області від 30.07.2014
року адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Управління Пенсійного
фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області щодо відмови в
проведенні перерахунку пенсії
позивачу з врахуванням матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги на вирішення
соціально-побутових питань та
індексації неправомірними.

Зобов'язано Управління Пенсійного
Фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області здійснити
перерахунок пенсії позивачу з
врахуванням матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги на
вирішення соціально-побутових питань
та індексації, які враховуються при
обчисленні пенсії відповідно до Закону
України «Про державну службу» та з яких
сплачено страхові внески, з дня
нарахування їй пенсії з врахуванням
виплачених сум та враховувати вказану
суму при чергових перерахунках пенсії.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Зачепилівського районного суду
Харківської області від 30.07.2014 року та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
зокрема ст.ст. 33, 37 Закону України "Про
державну службу" та постанови КМУ від
31.05.2000 р. N 865 "Про деякі питання
вдосконалення визначення розмірів
заробітку для обчислення пенсії".

Вказує, що оскільки матеріальна
допомога на оздоровлення та вирішення
соціально-побутових питань, а також
індексації заробітної плати не
зазначені в переліку складових
заробітної плати, передбачених ч.2 ст. 33
Закону України "Про державну службу", то
вони не включається до заробітку, що
враховується при перерахунку пенсії
державним службовцям.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Представники сторін у судове засідання
апеляційної інстанції не з'явилися,
про дату, час та місце апеляційного
розгляду справи повідомлялись, надали
заяви про розгляд справи без їх участі.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
Кодексу адміністративного судочинства
України (далі - КАС України), вважає за
можливе розглянути справу в порядку
письмового провадження за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що позивач працював в
Управлінні Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області на посаді головного
спеціаліста.

30.12.2013 року позивачу була призначена
пенсія державного службовця
відповідно до статті 37 Закону України
"Про державну службу" в зв'язку з
досягненням пенсійного віку. Пенсія
позивачу була признана на підставі
довідок Управління Пенсійного фонду
України в Зачепилівському районі
Харківської області про складові
заробітної плати від 27.12.2013 року №2619-04/14
та №2620-04/14, в яких не були зазначені
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати.

17.07.2014 року Управлінням Пенсійного
фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області видано позивачу
нову довідку про складові заробітної
плати №1234-04/12, яка містила суми
матеріальної допомоги на оздоровлення,
матеріальної допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати.

Позивач вважаючи, що у відповідача
наявний обов'язок щодо проведення
перерахунку пенсії з врахуванням
зазначених у довідці від 17.07.2014 року
№1234-04/12 сум матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати,
звернувся до суду із даним позовом про
зобов'язання провести вказаний
перерахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того,
заявлені позовні вимоги є правомірними
та обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з
висновками суду першої інстанції,
враховуючи наступне.

Виходячи з аналізу норм ст. 2, ст. 11, п. 1 ч.
2 ст. 17 КАС України, а також беручи до
уваги Інформаційний лист Вищого
адміністративного суду України №
1145/11/13-10 від 27.07.2010, колегія суддів
зазначає, що позивач на власний розсуд
визначає, чи порушені його права
рішеннями, дією або бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень. Проте ці
рішення, дія або бездіяльність повинні
бути такими, які породжують, змінюють
або припиняють права та обов'язки у
сфері публічно-правових відносин.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 37
Закону України "Про державну службу",
пенсія державним службовцям
призначається в розмірі 80 відсотків
від сум їх заробітної плати, на які
нараховуються страхові внески на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування.

Згідно із ч. 2 ст. 33 вказаного Закону,
заробітна плата державних службовців
складається з посадових окладів,
премій, доплати за ранги, надбавки за
вислугу років на державній службі та
інших надбавок.

У відповідності до вимог ч. 7 ст. 33
Закону України "Про державну службу",
державним службовцям можуть
установлюватися надбавки за високі
досягнення у праці і виконання
особливо важливої роботи, доплати за
виконання обов'язків тимчасово
відсутніх працівників та інші надбавки
і доплати, а також надаватися
матеріальна допомога для вирішення
соціально-побутових питань, умови
оплати праці державних службовців,
розміри їх посадових окладів, надбавок,
доплат і матеріальної допомоги
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

Положеннями ч. 2 ст. 2 Закону України "Про
оплату праці" визначено, що в структуру
заробітної плати входить також
додаткова заробітна плата, яка
визначена як винагорода за працю понад
установлені норми, за трудові успіхи та
винахідливість і за особливі умови
праці. Вона включає доплати, надбавки,
гарантії і компенсаційні виплати,
передбачені чинним законодавством;
премії, пов'язані з виконанням
виробничих завдань і функцій.

Аналогічні положення містяться й в
підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по
статистиці заробітної плати,
затвердженої наказом Державного
комітету статистики України від 13.01.04 р.
№ 5, де вказано, що у склад фонду
додаткової заробітної плати входять
премії та винагороди, в тому числі за
вислугу років, які мають систематичний
характер, а відповідно підпункту 2.3.3
пункту 2 цієї інструкції матеріальна
допомога, що має систематичний
характер, надана всім або більшості
працівників (на оздоровлення, у зв'язку
з екологічним станом) входить до складу
фонду оплати праці.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оплату праці", структура заробітної
плати складається з основної,
додаткової та інших заохочувальних та
компенсаційних виплат, до яких
належать виплати у формі винагород за
підсумками роботи за рік, премії за
спеціальними системами і положеннями,
компенсаційні та інші грошові і
матеріальні виплати, які не
передбачені актами чинного
законодавства, або які провадяться
понад встановлені зазначеними актами
норми.

Закон України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування" не
містить визначення заробітної плати,
на підставі якої здійснюється
розрахунок пенсії. Із змісту статті 40
вказаного Закону вбачається, що з
середньої заробітної плати (доходу)
повинні бути сплачені страхові внески.

Отже, чинне законодавство як загальне,
так і спеціальне відносить до складу
заробітної плати також інші виплати.
При цьому слід врахувати, що надбавки,
запроваджені нормативно-правовими
актами, матеріальна допомога належать
до додаткових видів грошового
забезпечення й приймаються в
розрахунок при нарахуванні пенсії лише
особам, які отримували такі надбавки
під час перебування на державній
службі та були звільнені зі служби
після їх запровадження.

Згідно ч. 4 ст. 45 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», перерахунок призначеної
пенсії провадиться у разі виникнення
права на підвищення пенсії - з першого
числа місяці, в якому пенсіонер
звернувся за перерахунком пенсії, якщо
відповідну заяву з усіма необхідними
документами подано ним до 15 числа
включно, і з першого наступного місяця,
якщо заяву з усіма необхідними
документами подано ним після 15 числа.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що у випадку існування
встановлених законом підстав для
перерахунку пенсії, особа має право
звернутись до Пенсійного фонду із
відповідною заявою про її перерахунок,
та у випадку відмови в його або незгоди
із розміром - судовий спір про
законність таких дій.

Матеріалами справи підтверджено, що
пенсія позивачу була призначена 30.12.2013
року на підставі довідок Управління
Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області про складові заробітної плати
від 27.12.2013 року №2619-04/14 та №2620-04/14, в яких
не були зазначені суми матеріальної
допомоги на оздоровлення, матеріальної
допомоги для вирішення
соціально-побутових питань та
індексації заробітної плати.

В свою чергу, довідка про складові
заробітної плати №1234-04/12, яка містила
суми матеріальної допомоги на
оздоровлення, матеріальної допомоги
для вирішення соціально-побутових
питань та індексації заробітної плати
була видана Управлінням Пенсійного
фонду України в Зачепилівському районі
Харківської області лише 17.07.2014 року.

Колегія суддів зауважує, що позивачем,
ані під час розгляду справи у суді
першої інстанції, ані під час її
апеляційного перегляду, не було надано
доказів звернення до відповідача із
відповідною заявою про перерахунок
пенсії на підставі довідки Управління
Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області від 17.07.2014 року №1234-04/12.
Матеріали справи також не містять
вказаних доказів.

Разом з тим, згідно ст. 2 КАС України,
основним завданням адміністративного
судочинства є захист прав, свобод та
інтересів фізичних осіб, прав та
інтересів юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними управлінських функцій
на основі законодавства, в тому числі
на виконання делегованих повноважень.

Кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до адміністративного суду, якщо вважає,
що рішенням, дією чи бездіяльністю
суб'єкта владних повноважень порушені
її права (ч.1 ст. 6 КАС України).

Тобто, виходячи з аналізу
вищезазначеної правової норми, суд
захищає лише порушені, невизнані або
оспорюванні права, свободи та інтереси
учасників адміністративних
правовідносин.

Визнання протиправними дій суб'єкта
владних повноважень можливе лише за
позовом особи, право або законний
інтерес якої порушені цією дією.

Розв'язуючи спір колегія суддів
зауважує, що відповідно до частини 1
статті 11 КАС України, розгляд і
вирішення справ в адміністративних
судах здійснюються на засадах
змагальності сторін та свободи в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Згідно ч.1 ст.71 КАС України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на яких ґрунтуються її вимоги та
заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

За визначенням ч.1 ст.69 КАС України,
доказами в адміністративному
судочинстві є будь-які фактичні дані,
на підставі яких суд встановлює
наявність або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
осіб, які беруть участь у справі, та
інші обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи. Ці дані
встановлюються судом на підставі
пояснень сторін, третіх осіб та їхніх
представників, показань свідків,
письмових і речових доказів, висновків
експертів.

Згідно із ст.86 КАС України, суд оцінює
докази, які є у справі, за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на їх безпосередньому,
всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні. Ніякі докази не мають для
суду наперед встановленої сили. Суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Колегія суддів зазначає, що позивачем в
порушення вимог вищезазначених статей
кодексу не було надано належних та
допустимих доказів на підтвердження
того, що відповідним рішенням, дією або
бездіяльністю відповідача були
порушені права, свободи та інтереси
позивача у сфері публічно-правових
відносин.

В свою чергу, відповідачем, як суб'єктом
владних повноважень було доведено під
час судового розгляду відсутність
факту порушення прав позивача.

Крім того колегія суддів зауважує, що
позивачем у позовній заяві не
ставляться вимоги щодо оскарження
жодних дій або бездіяльності
відповідача з приводу відмови у
проведенні перерахунку пенсії або
незгоди з його розміром.

З огляду на зазначене, колегія суддів
дійшла висновку щодо
необґрунтованості заявлених позовних
вимог.

Враховуючи наведене, приймаючи
оскаржуване рішення, суд першої
інстанції дійшов до неправомірного
висновку щодо обґрунтованості
заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України,
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є: порушення
норм матеріального або процесуального
права, що призвело до неправильного
вирішення справи або питання, а так
само розгляд і вирішення справи
неповноважним судом; участь в
ухваленні постанови судді, якому було
заявлено відвід на підставі обставин,
які викликали сумнів у неупередженості
судді, і заяву про його відвід визнано
судом апеляційної інстанції
обґрунтованою; ухвалення чи підписання
постанови не тим суддею, який розглянув
справу.

З урахуванням встановлених обставин у
справі та допущених судом першої
інстанції порушень норм матеріального
права, колегія суддів вважає, що
постанова Зачепилівського районного
суду Харківської області від 30.07.2014
року по справі №620/626/14-а не відповідає
вимогам ст.159 КАС України, а тому
відповідно до вимог ст. 202, ч.2 ст. 205 КАС
України підлягає скасуванню з
прийняттям нової постанови про відмову
в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 197, п. 3 ст. 198,
п. 4 ч.1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу
адміністративного судочинства,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в
Зачепилівському районі Харківської
області задовольнити.

Постанову Зачепилівського районного
суду Харківської області від 30.07.2014р. по
справі №620/626/14-а скасувати.

Прийняти нову постанову, якою
відмовити в задоволенні позовних вимог
ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду
України в Зачепилівському районі
Харківської області про перерахунок
пенсії.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя (підпис)Бенедик
А.П.Судді(підпис) (підпис) Водолажська
Н.С. Філатов Ю.М.