Справа № 146/1339/14-а
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2014-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1339/14-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

"04" вересня 2014 р. Томашпільський
районний суд Вінницької області

в складі: головуючого -
судді Пилипчука
О.В.,

з участю секретаря
Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Томашпіль справу за
адміністративним позовом ОСОБА_1 до
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити певні дії,-

встановив:

21 серпня 2014 року ОСОБА_1
звернулася до суду з позовом до
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області (далі - УПФ) про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
певні дії, мотивуючи його тим, що листом
УПФ відмовлено їй у виплаті грошової
допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі десяти
місячних пенсій на день її призначення
і підставою цьому стало не зарахування
відповідачем до страхового стажу, який
дає право на призначення такої
допомоги період роботи позивачки на
посаді вихователя дошкільного
навчального закладу. Тому просить суд
визнати незаконною відмову
відповідача у виплаті їй грошової
допомоги відповідно до п. 7-1
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування", оскільки має
загальний стаж роботи на посадах, які
дають право на пенсію за вислугу років,
більше 30 років і зобов'язати
відповідача нарахувати та виплатити їй
вищевказану грошову допомогу у розмірі
десяти місячних пенсій на день її
призначення.

В судове засідання
ОСОБА_1 не з'явилася, надіслала до суду
заяву в якій просить розглянути справу
по суті у її відсутності, позов
підтримує із наведених в позовній
заяві підстав.

Представник УПФ за
довіреністю Шпіклірний А.Х. в судове
засідання не з'явився, надіслав до суду
письмові заперечення на позов та заяву,
в якій просить розглянути справу по
суті у його відсутності, позов не
визнає з підстав викладених у
письмовому запереченні, з яких
вбачається наступне.

Відповідно до архівної довідки №
208 від 13.06.2014 року, виданої КУ
«Томашпільський районний трудовий
архів», а також довідок про
реорганізацію колгоспу ім.Дімітрова
с.Антонівка № 50 від 07.04.2009 року, № 84 від
30.07.2009 року, № 81 від 28.07.2009 року, виданих
Томашпільською райдержадміністрацією,
ОСОБА_1 з 1979 по 1983 рік включно працювала
вихователькою дитячого садка, з 1985 по
1987 рік-педагогом дошкільнят, з 1988 по 1990
рік включно-вихователькою дитячого
садка, з 1991 року по 13 листопада 1992
року-завідуючою дитсадка колгоспу
ім.Дімітрова с.Антонівка, з 14 листопада
1992 року по 11 лютого 2000 року - завідуючою
дитячим садком колективного
сільгосппідприємства «Антонівське» (в
період з 14.11.1992 року по 18.03.1993 року
колективне сільгосппідприємство
«Промінь»), з 12.02.2000 року по 30.06.2003 року
-завідуючою дитячим садком в
товаристві з обмеженою
відповідальністю «Антонівське», з 1
липня 2003 року по дату звернення за
пенсією (16 липня 2014 року)-завідуючою
дошкільним навчальним закладом
Антонівської сільської ради.

Посилаючись на п.7-1 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», представник відповідача
зазначає, щодо стажу роботи, який дає
право на призначення та виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи лише у закладах
комунальної власності, а не
колективної. Тому, оскільки форма
власності колгоспу ім.Дімітрова,
колективного с/г підприємства
«Антонівське», товариства з обмеженою
відповідальністю «Антонівське»! є
колективна, період роботи в даних
підприємствах не зараховується до
стажу, який дає право на виплату
грошової допомоги в розмірі 10 пенсій.
Звідси у ОСОБА_1 є лише 11 років
страхового стажу (період роботи в
навчальному закладі Антонівської
сільської ради) на посадах, робота на
яких дає право на призначення пенсії за
вислугу років, відповідно до п.»е» ст. 55
Закону України «Про пенсійне
забезпечення» у закладах державної або
комунальної власності і відповідно
вона не має права на виплату зазначеної
грошової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 168 КАС України неприбуття
у судове засідання осіб, які були
належним чином повідомлені, не
перешкоджає розгляду питання.

Розглянувши заяви
сторін, дослідивши матеріали справи
суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 28.04.1979 року
була прийнята на посаду вихователя
дитячого садка с.Антонівка.

14.09.1991 року ОСОБА_1 переведена з
виховательки на завідуючу дитячого
садка, де працює по даний час. В зв'язку
з реорганізацією, заклад змінював свою
назву. Вказані обставини
підтверджуються відповідними записами
в трудовій книжці позивачки та
архівними довідками.

Так, згідно архівної довідки № 208 від
13.06.2014 року, виданої КУ «Томашпільський
районний трудовий архів», а також
довідок про реорганізацію колгоспу
ім.Дімітрова с.Антонівка № 50 від 07.04.2009
року, № 84 від 30.07.2009 року, № 81 від 28.07.2009
року, виданих Томашпільською
райдержадміністрацією, ОСОБА_1 з 1979 по
1983 рік включно працювала вихователькою
дитячого садка, з 1985 по 1987 рік-педагогом
дошкільнят, з 1988 по 1990 рік
включно-вихователькою дитячого садка,
з 1991 року по 13 листопада 1992
року-завідуючою дитсадка колгоспу
ім.Дімітрова с.Антонівка, з 14 листопада
1992 року по 11 лютого 2000 року - завідуючою
дитячим садком колективного
сільгосппідприємства «Антонівське» (в
період з 14.11.1992 року по 18.03.1993 року
колективне сільгосппідприємство
«Промінь»), з 12.02.2000 року по 30.06.2003 року
-завідуючою дитячим садком в
товаристві з обмеженою
відповідальністю «Антонівське», з 1
липня 2003 року по 18 серпня 2014 року (день
звернення за пенсією)-завідуючою
дошкільним навчальним закладом
Антонівської сільської ради.

Таким чином, загальний стаж роботи,
який дає право працівникам освіти на
пенсію за вислугу років, враховуючи
роботу на посаді виховательки в
дитячих яслах ТОВ «Антонівське»
с.Антонівка в позивачки складає більше
30 років.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
право на пенсію за вислугу років мають
працівники освіти, охорони здоров'я та
соціального забезпечення при
наявності спеціального стажу роботи
від 25 до 30 років за переліком, що
затверджується у порядку, який
визначається Кабінетом Міністрів
України. Вказані посади працівників
освіти, а саме вихователя дитячих
навчальних закладів та методиста
районного відділу освіти, передбачені
Постановою Ради Міністрів СРСР від
17.12.1959 р. №1397 «Про пенсії за вислугу
років працівникам освіти, охорони
здоров'я і сільського господарства» (
із змінами і доповненнями, внесеними
Постановою Ради Міністрів СРСР від
03.08.1972 №593; Постановою ЦК КПРС, Ради
Міністрів СРСР від 12.04.1984 №313) та
постановою Кабінету Міністрів України
№909 від 04.11.1993 року, як такі, що надають
право на призначення пенсії за
вислугою років.

Маючи необхідний стаж для призначення
пільгової пенсії за вислугу років, в
порядку передбаченому п. «е» ст. 55
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", в серпні 2014 року
позивачка звернулась до УПФ із заявою
про призначення вказаної пенсії, яка
була задоволена й останній призначено
пільгову пенсію за вислугу років,
зарахувавши до стажу працівника освіти
28 років 6 місяців.

У серпні 2014 року, позивачка в порядку,
передбаченому ст. 7-1 розділу ХУ
«Прикінцеві положення» Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» звернулася до
УПФ із заявою про призначення грошової
допомоги, на що отримала відмову.

Листом-відповіддю № Б-24 від 12.08.2014 року
відповідач відмовив у призначенні і
виплаті грошової допомоги ОСОБА_1, яка
не підлягає оподаткуванню у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення, мотивуючи це тим, що у
позивачки не має 30 років спеціального
стажу, оскільки період роботи
вихователькою у колгоспному
дошкільному навчальному закладі, а
саме дитячих яслах ТОВ «Антонівське»
с.Антонівка, до спеціального стажу не
зараховується у зв'язку із тим, що даний
дошкільний навчальний заклад
відносився до колективної форми
власності, тоді як правом на отримання
допомоги користуються лише працівники
освіти державної і комунальної форм
власності.

Суд вважає, що дії УПФ щодо відмови
позивачу в призначенні і виплаті
грошової допомоги відповідно до ст. 7-1
розділу ХУ «Прикінцеві положення»
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування" є неправомірними,
оскільки не відповідають вимогам
чинного законодавства.

Так, статтею 29 Закону України «Про
освіту» передбачено, що в структуру
освіти входить дошкільна освіта.

Згідно ст. 5 Закону України «Про
дошкільну освіту», систему дошкільної
освіти становлять дошкільні навчальні
заклади незалежно від підпорядкування,
типів і форми власності.

Відповідно до ст. 55 п. «е» право
на пенсію за вислугу років виникає у
відповідних працівників за наявності
спеціального стажу роботи від 25 до 30
років за переліком, незалежно від віку.

Відповідно до ст. 7-1 розділу ХУ
«Прикінцеві положення» Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування, особам, які на
день досягнення пенсійного віку,
передбаченого статтею 26 цього Закону,
працювали в закладах та установах
державної або комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е»-«ж» статті 55 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" і мають
страховий стаж (зокрема, для жінок - 30
років) на таких посадах, а також якщо
вони до цього не отримували будь-яку
пенсію, при призначенні пенсії за віком
виплачується грошова допомога, яка не
підлягає оподаткуванню, у розмірі їх
десяти місячних пенсій станом на день
її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги
здійснюється за рахунок коштів
Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає
право на призначення грошової
допомоги, та механізм виплати цієї
допомоги встановлюються Кабінетом
Міністрів України.

«Перелік закладів і установ освіти,
охорони здоров'я та соціального
захисту і посад, робота, яких дає право
на пенсію за вислугу років» був
затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України №909 від 04.11.1993 року,
зі змінами внесеними згідно Постанови
КМУ від 26.09.2002 року №1436, від 17.11.2004 року
№1567, від 17.12.2012 року №1181, де відповідно
примітки 2 цього переліку робота за
фахом: завідуючі, вихователі-методисти,
вихователі, музичні керівники,
вчителі-дефектологи, вчителі-логопеди,
практичні психологи в дошкільних
навчальних закладах всіх типів
незалежно від форм власності або
відомчої приналежності дає право на
пенсію, а згідно п.3 примітки робота за
спеціальністю в закладах, установах і
на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала
право на пенсію за вислугу років
відповідно до раніше діючого
законодавства, в тому числі на посаді
старшої піонервожатої зараховується
до стажу для призначення пенсії за
вислугу років.

Розділом 1 «Освіта» Переліку закладів і
установ освіти, охорони здоров'я та
соціального захисту і посад, робота на
яких дає право на пенсію за вислугу
років передбачені, зокрема посади
завідуючих, вихователів-методистів,
вихователів, музичних керівників,
вчителів-дефектологів,
вчителів-логопедів, практичних
психологів в дошкільних навчальних
закладах всіх типів.

Вказані посади працівників освіти, а
саме вихователя в дитячих навчальних
закладах та методиста районного
відділу освіти, передбачені Постановою
Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 р. №1397
"Про пенсії за вислугу років
працівникам освіти, охорони здоров'я і
сільського господарства" ( із змінами і
доповненнями, внесеними Постановою
Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №593;
Постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР
від 12.04.1984 №313).

Відповідно до п. 2 Порядку обчислення
страхового стажу, що дає право на
призначення грошової допомоги та її
виплати, затвердженого Постановою КМУ
від 23.11.2011 року №1191, до страхового
стажу, що визначає право на виплату
грошової допомоги, зараховуються
періоди роботи в закладах та установах
державної та комунальної форми
власності на посадах, робота на яких
дає право на призначення пенсії за
вислугу років відповідно до пунктів
«е» і «ж» статті 55 Закону України «Про
пенсійне забезпечення», що передбачені
переліком закладів і установ, зокрема,
освіти і посад, робота на яких дає
право на пенсію за вислугу років,
затвердженим Постановою КМУ від
04.11.1993 р. №909.

Окрім того, УПФ не враховано й ту
обставину, що відповідно до ст. 31 Закону
України «Про колективне
сільськогосподарське підприємство» та
пп. «а» п.2 Порядку безоплатної передачі
у комунальну власність об'єктів
соціальної сфери, житлового фонду, у
тому числі незавершеного будівництва,
а також внутрішньогосподарських
меліоративних систем колективних
сільськогосподарських підприємств, що
не підлягали паюванню у процесі
реорганізації цих підприємств та
передані на баланс
підприємств-правонаступників,
затвердженого Постановою КМУ від 13.08.2003
року № 1253, дитячі ясла колишніх
колгоспів були передані у комунальну
власність територіальної громади сіл,
що стверджується рішенням 10 сесії 4
скликання Антонівської сільської ради
від 08.10.2003 року «Про прийняття дитячої
дошкільної установи у комунальну
власність сільської територіальної
громади».

Надаючи правову оцінку діям УПФ, суд
зауважує, що конституційні принципи, на
яких базується здійснення прав і
свобод людини і громадянина в Україні,
включаючи і право на пенсійне
забезпечення, передбачені ст. 1, 3,
частиною 2 ст.6, ст. 8, частиною 2 ст. 19,
ст.ст. 22, 23 Конституції України, набуте у
сфері пенсійного забезпечення, не може
бути скасоване, звужене або обмежене.

Правовою гарантією забезпечення
державою даного права є виконання
прийнятих на себе зобов'язань, виходячи
із принципу верховенства права,
закріпленого ст. 8 Конституції України..

Згідно з рішенням Конституційного Суду
України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005
(справа про рівень пенсії і щомісячного
довічного грошового утримання)
зазначено, що зміст прав і свобод
людини - це умови і засоби, які
визначають матеріальні та духовні
можливості людини, необхідні для
задоволення потреб її існування і
розвитку. Обсяг прав людини - це
кількісні показники відповідних
можливостей, які характеризують його
множинність, величину, інтенсивність і
ступінь прояву та виражені у певних
одиницях виміру. Звуження змісту прав і
свобод означає зменшення ознак,
змістовних характеристик можливостей
людини, які відображаються
відповідними правами та свободами,
тобто якісних характеристик права.
Звуження обсягу прав і свобод - це
зменшення кола суб'єктів, розміру
території, часу, розміру або кількості
благ чи будь-яких інших кількісних
вимірюваних показників використання
прав і свобод, тобто їх кількісної
характеристики. Враховуючи те, що
позивачка працювала на посаді
фармацевта, вона наділена державою
певним правовим статусом, який включає
в себе й право на додаткові елементи
соціального захисту, зокрема право на
отримання пенсії за вислугу років.
Наділивши такого спеціаліста
зазначеною соціальною гарантією,
держава таким чином взяла на себе
публічне зобов'язання забезпечити
належний матеріальний рівень осіб, які
працювали на даній посаді. Тобто, між
позивачкою і державою встановлено
певний правовий зв'язок у визначеній
сфері життєдіяльності, який
характеризується наявністю
зобов'язання держави забезпечити її
соціальний захист. Відповідно до
статті 22 Конституції України
конституційні права і свободи
гарантуються і не можуть бути
скасовані. При прийнятті нових законів
або внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
стаж роботи позивачки на посадах
вихователя та завідуючої з 1979 року по
2003 року безпідставно не був
зарахований відповідачем до стажу
працівника освіти, що дає право на
призначення і виплату грошової
допомоги, яка не підлягає
оподаткуванню, у розмірі їх десяти
місячних пенсій станом на день її
призначення.

За таких обставин станом на момент
звернення із заявою про призначення і
виплату грошової допомоги (12.08.2014
року), стаж роботи позивачки у закладах
освіти, на посадах виховательки та
завідуючої, перевищив 30 років, а тому
відповідач зобов'язаний був призначити
позивачці грошову допомогу..

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.11,71,122,159,160,162,163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного
фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області про визнання
незаконною відмову у призначенні та
виплаті грошової допомоги,
задовольнити.

Визнати неправомірною відмову
управління Пенсійного фонду України у
Томашпільському районі Вінницької
області у призначенні і виплаті
ОСОБА_1. грошової допомоги відповідно
до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування».

Зобов'язати управління Пенсійного
фонду України у Томашпільському районі
Вінницької області нарахувати та
виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у
розмірі її десяти місячних пенсій
станом на день призначення пенсії,
відповідно до п. 7-1 Прикінцевих
положень Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Стягнути з Державного бюджету України
на користь ОСОБА_1 36, 54 грн (тридцять
шість гривень 54 копійки) судових
витрат.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано в
установлені строки. У разі подання
апеляційної скарги постанова, якщо її
не скасовано, набирає законної сили
після повернення апеляційної скарги,
відмови у відкритті апеляційного
провадження або набрання законної сили
рішення за наслідками апеляційного
провадження.

Апеляційна скарга на постанову
суду подається до Вінницького
апеляційного адміністративного суду
через Томашпільський районний суд з
одночасним надісланням її копії до
суду апеляційної інстанції протягом
десяти днів з дня отримання копії
постанови.

Суддя: О. В. Пилипчук