Справа № 2а-23811/10/0570
Суддя: Ланченко Л.В.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2014 року
м. Київ К/9991/30740/11

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючого Ланченко Л.В.

суддів Сіроша М.В.

Цвіркуна Ю.І.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

на постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 01.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011

у справі №2а-23811/10/0570

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2

до Державної податкової інспекції у
Ворошиловському районі м.Донецька

про визнання неправомірним та
скасування рішення про застосування
штрафних (фінансових) санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 01.12.2010,
залишеною без змін ухвалою Донецького
апеляційного адміністративного суду
від 24.01.2011, у задоволенні позовних вимог
про скасування рішення ДПІ у
Ворошиловському районі м.Донецька в
частині застосування штрафних санкцій
від 28.05.2010 № на суму 17077,00 грн.
відмовлено.

У справі відкрито касаційне
провадження за касаційною скаргою
відповідача, у якій ставиться питання
про скасування рішення суду першої та
апеляційної інстанції та прийняття
нового про відмову в позові, з підстав
невірного застосування норм
матеріального права.

Перевіривши під час попереднього
судового засідання повноту
встановлення обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки в
судових рішеннях, в межах доводів
касаційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що касаційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
такого.

Відповідачем проведено планову
перевірку суб?єкта підприємницької
діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 за
дотриманням порядку проведення
розрахунків за товари (послуги), вимог
регулювання обігу готівки, наявності
торгових патентів і ліцензій, за
наслідками якої складено акт №004454 від
17.05.2010.

Акт перевірки підписано особисто
суб?єком підприємницької діяльності -
фізичною особою ОСОБА_2 із
застереженням про незгоду з висновками
та надання пояснень та їх
документального підтвердження в
10-денний термін.

За висновками акта перевірки позивачем
допущено порушення п.п.1, 2, 6, 10, 12, 13 ст.3
Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» (далі - Закон
№265/95-ВР), що стало підставою для
прийняття рішення № від 28.05.2010 про
застосування штрафних (фінансових)
санкцій в сумі 18371,00 грн.

Зазначене рішення оспорюється в
частині застосування штрафних
(фінансових) санкцій в сумі 17077,00 грн., що
пов?язано із порушенням п.12 ст.3 Закону
№265/95-ВР, а саме не веденням у
встановленому порядку обліку товарів
за місцем їх реалізації та зберігання.

Суд касаційної інстанції не вбачає
порушень судом першої та апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права, на які
посилається позивач у касаційній
скарзі, та вважає, що судами повно
встановлені обставини у справі, яким
надана правильна правова оцінка на
підставі законодавства, яке
врегульовує спірні відносини.

Заперечуючи проти правомірності
застосування штрафних санкцій за
порушення порядку обліку товарних
запасів, позивач зазначає, що на
суб'єктів підприємницької діяльності -
фізичних осіб не покладено обов'язку
щодо здійснення обліку товарних
запасів, а тому такі особи не можуть
нести відповідальність за його
невиконання.

Однак, відповідно до вимог пункту 12
статті 3 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» суб'єкти підприємницької
діяльності, які здійснюють
розрахункові операції в готівковій
та/або в безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг зобов'язані вести
у порядку, встановленому
законодавством, облік товарних запасів
на складах та/або за місцем їх
реалізації, здійснювати продаж лише
тих товарів, які відображені в такому
обліку, за винятком продажу товарів
особами, які відповідно до
законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку обсягів реалізованих товарів
(наданих послуг).

Згідно зі статтею 6 зазначеного Закону
облік товарних запасів фізичною особою
- суб'єктом підприємницької діяльності
ведеться у порядку, визначеному чинним
законодавством, а юридичною особою (її
філією, відділенням, іншим
відокремленим підрозділом) - у порядку,
визначеному відповідним національним
положенням (стандартом)
бухгалтерського обліку. Облік ведеться
з урахуванням особливостей,
встановлених для суб'єктів малого
підприємництва. Обов'язок із ведення
обліку товарних запасів не
застосовується до осіб, які відповідно
до законодавства оподатковуються за
правилами, що не передбачають ведення
обліку придбаних або проданих товарів.

Аналіз наведених вище норм дає
підстави вважати, що обов'язок ведення
обліку товарних запасів не може бути
покладений на суб'єктів
господарювання, які здійснюють
підприємницьку діяльність за
спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
«Про спрощену систему оподаткування,
обліку та звітності суб'єктів малого
підприємництва» (чинного на час
виникнення спірних відносин).

Натомість приватні підприємці, які
перебувають на загальній системі
оподаткування, відповідно до вимог
пункту 12 статті 3 та статті 6 Закону
України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» зобов'язані
вести облік товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Позивачем не заперечувався той факт, що
на момент перевірки вона перебувала на
загальній системі оподаткування, на
місці торгівлі були відсутні первинні
документи на товар, що знаходився на
реалізації, а також не надано доказів
ведення обліку товарних запасів за
місцем їх реалізації в будь-якій іншій
формі.

Невиконання вищезазначеного обов'язку
обумовлює законність застосування до
позивача фінансової санкції
передбаченої статтею 21 Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг».

Такі висновки суду першої та
апеляційної інстанції відповідають
правовій позиції Верховного Суду
України, висловленій у постанові від
11.06.2013 (справа № 21-147а13), у якій, зокрема,
зазначено: обов'язок ведення обліку
товарних запасів не може бути
покладено на фізичних осіб-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
здійснюють підприємницьку діяльність
за спрощеною системою оподаткування
відповідно до Указу Президента України
від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему
оподаткування, обліку та звітності
суб'єктів малого підприємництва»
(чинного на час виникнення спірних
відносин). Натомість фізичні
особи-суб'єкти підприємницької
діяльності, які перебували на
загальній системі оподаткування,
відповідно до вимог пункту 12 статті 3 та
статті 6 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» зобов'язані були вести облік
товарних запасів у порядку,
визначеному чинним законодавством.

Щодо доводів позивача про порушення
порядку проведення перевірки, то
перевірки з питань здійснення контролю
за дотриманням суб'єктами
господарювання встановленого порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), вимог з регулювання обігу
готівки, наявності торгових патентів і
ліцензій, проводяться відповідно до
повноважень органів державної
податкової служби, визначених Законом
України від 04.12.1990 № 509 «Про державну
податкову службу в Україні».

Зокрема, пунктом 2 статті 11 цього Закону
встановлено, що органи державної
податкової служби у випадках, в межах
компетенції та у порядку, встановлених
законами України, мають право
здійснювати контроль за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги),
наявністю свідоцтв про державну
реєстрацію суб'єктів підприємницької
діяльності, ліцензій на провадження
видів господарської діяльності, що
підлягають ліцензуванню відповідно до
закону.

Загальні умови і порядок контролю за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги) встановлені Законом України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг». Так статтями 15 та 16 цього
Закону визначено, що контроль за
додержанням суб'єктами
підприємницької діяльності порядку
проведення розрахунків за товари
(послуги), інших вимог цього Закону
здійснюють органи державної
податкової служби України шляхом
проведення планових або позапланових
перевірок.

Статтею 11-1 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні»
визначені підстави та порядок
проведення планових та позапланових
виїзних перевірок своєчасності,
достовірності, повноти нарахування і
сплати податків та зборів (обов'язкових
платежів), у зв'язку з цим, ці норми не
поширюються на перевірки щодо контролю
за дотриманням вимог Закону України
«Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», який регулює питання порядку
проведення розрахунків і не
відноситься до законодавства з питань
оподаткування.

При здійсненні контролю за додержанням
порядку проведення готівкових
розрахунків за товари (послуги), органи
державної податкової служби керуються
вимогами Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг», яким контроль за проведенням
готівкових розрахунків покладено на
органи державної податкової служби,
статтею 11-2 Закону України «Про
державну податкову службу в Україні», в
частині дотримання умов допуску
посадових осіб органів державної
податкової служби до проведення
планових та позапланових перевірок та
чинними наказами Державної податкової
адміністрації України.

Посадові особи податкового органу
мають право приступити до проведення
перевірок щодо контролю за дотриманням
вимог Закону України «Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг» за умови надання
суб'єкту господарювання під розписку
направлення на перевірку, копії наказу
керівника податкового органу про
проведення позапланової перевірки.
Наказ на проведення планової перевірки
не видається.

У разі порушення відповідачем приписів
ст.11-2 Закону України «Про державну
податкову службу в Україні», суб'єкт
підприємницької діяльності має право
не допустити посадових осіб
податкового органу до проведення
перевірки, чим позивач не скористався,
визнавши її проведення правомірним.

З огляду на викладене, враховуючи, що
позивачем не надано доказів, які б
спростовували висновки податкового
органу по суті виявлених порушень,
висновки суду першої та апеляційної
інстанцій, що податковий орган при
проведенні перевірки діяв у межах
повноважень та у спосіб передбачений
Законами України «Про державну
податкову службу в Україні», «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» є правильними.

Доводи касаційної скарги зазначених
висновків судів не спростовують і не
можуть бути підставою для їх
скасування з наведених мотивів.

Керуючись ст. ст. 220-1, 223, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 01.12.2010 та
ухвалу Донецького апеляційного
адміністративного суду від 24.01.2011
залишити без змін.

Ухвала вступає в законну силу з моменту
проголошення. Заява про перегляд
судового рішення в адміністративній
справі Верховним Судом України може
бути подана з підстав, в порядку та у
строки встановлені ст.ст.236-238 КАС
України.

Головуючий
Л.В.Ланченко

Судді
М.В.Сірош

Ю.І.Цвіркун