Справа № 2а-8715/11/1370
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2014 року
м. Київ К/800/9647/14

Вищий адміністративний суд України в
складі колегії суддів:

головуючої: суддів: Блажівської Н.Є.,
Вербицької О.В., Сіроша М.В.,
розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі Головного управління
Міндоходів у місті Києві на постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2012
року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року

у справі № 2а-8715/11/1370

за позовом Відкритого
акціонерного товариства «Селянський
комерційний банк

«Дністер»

до Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі

Головного управління
Міндоходів у місті Києві

про визнання
протиправними дій та скасування
податкових

повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В

Відкрите акціонерне товариство
«Селянський комерційний банк
«Дністер» (надалі також - позивач, ВАТ
«Селянський комерційний банк
«Дністер») звернулося до суду із
адміністративним позовом ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва
(правонаступник - Державна податкова
інспекція у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві; надалі також - відповідач,
ДПІ) про визнання протиправними дій
щодо винесення податкових
повідомлень-рішень від 19 липня 2011 року
№ /0, № /0, № /0 про сплату
штрафних (фінансових) санкцій за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань за платежем податок на
землю та комунальний податок, а також
визнати ці податкові
повідомлення-рішення протиправними та
скасувати їх.

Постановою Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня
2012 року позов задоволено
частково. Визнано частково
протиправними та скасовано податкові
повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва № /0
від 19 липня 2011 року в частині
нарахування штрафних санкцій в сумі
170,89 грн., від 19 липня 2011
року № /0 в частині нарахування
штрафних санкцій в сумі 199,29 грн.
Визнано протиправним та скасовано
податкове повідомлення-рішення ДПІ у
Солом'янському районі м. Києва № /0
від 19 липня 2011 року. Визнано
протиправними дії ДПІ у Солом'янському
районі м. Києва в частині нарахування
штрафних санкцій: - в сумі 170,89 грн.
податковим повідомленням-рішенням від
19 липня 2011 року № /0, - в сумі
199,29 грн. податковим
повідомленням-рішенням
від 19 липня 2011 року № /0, а також по
винесенню податкового
повідомлення-рішення № /0 від 19
липня 2011 року. У решті позовних вимог
відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року апеляційні скарги ВАТ «Селянський
комерційний банк «Дністер» та
Державної податкової інспекції у
Солом'янському районі м. Києва
Державної податкової служби -
задоволено частково. Постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2012
року скасовано та прийнято нову
постанову, якою позов ВАТ «Селянський
комерційний банк «Дністер» задоволено
частково. Визнано протиправними та
скасовано податкові
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва від 19 липня 2011 року №
/0 та № /0. Визнано частково
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Державної
податкової інспекції у Солом'янському
районі м. Києва від 19 липня 2011 року №
/0 на суму 398,6 грн.

ДПІ в касаційній скарзі, вказуючи на
допущені судами першої та апеляційної
інстанцій порушення вимог
матеріального та процесуального права,
що призвело до неправильного вирішення
спору, просить скасувати постанову
Львівського окружного
адміністративного суду від 1 березня 2012
року та постанову Львівського
апеляційного адміністративного суду
від 28 січня 2014 року в частині
задоволення позовних вимог та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача,
обговоривши доводи касаційної скарги
та перевіривши за матеріалами справи
правильність застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
правової оцінки обставин у справі,
Вищий адміністративний суд України
звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 220
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, які не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу.

Так, фактичною підставою прийняття
податкових повідомлень-рішень, з
приводу правомірності яких виник спір,
стали висновки відповідача, викладені
в акті перевірки від 13 липня 2011 №
7930/22-1/2170580, про порушення позивачем
граничного строку сплати сум грошового
зобов'язання з податку на землю та
комунального податку.

На підставі акта перевірки
відповідачем винесено наступні
податкові повідомлення-рішення від 19
липня 2011 року: № /0, яким Київську
філію позивача зобов'язано сплатити
штраф у розмірі 10% в сумі 237,24 грн.; №
/0, яким зобов'язано сплатити штраф
у розмірі 20% у сумі 474,51 грн.; № /0,
яким зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 20% в сумі 4,23 грн.,

Так, відповідно до статті 126
Податкового кодексу України (надалі
також - ПК України; тут і надалі - в
редакції, чинній на час виникнення
спірних правовідносин) разі, коли
платник податків не сплачує суму
самостійно визначеного грошового
зобов'язання протягом строків,
визначених цим Кодексом, такий платник
податку притягується до
відповідальності у вигляді штрафу у
таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів
включно, наступних за останнім днем
строку сплати суми грошового
зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків
погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних
днів, наступних за останнім днем строку
сплати суми грошового зобов'язання, - у
розмірі 20 відсотків погашеної суми
податкового боргу.

Разом з тим, як вірно встановлено
попередніми судовими інстанціями,
відповідачем при нарахуванні штрафів,
не враховано положень Закону України
«Про банки і банківську діяльність»
(надалі також - Закон № 2121-ІІІ; тут і
надалі - в редакції чинній на час
виникнення спірних відносин).

З метою створення сприятливих умов для
відновлення фінансового стану банку,
який відповідав би встановленим цим
Законом та нормативно-правовими актами
Національного банку України вимогам,
Національному банку України надано
право введення мораторію на
задоволення вимог кредиторів під час
здійснення тимчасової адміністрації,
але на строк не більше шести місяців
(частина перша статті 85 Закону №
2121-ІІІ).

Відповідно до статті 2 вказаного Закону
мораторій - це зупинення виконання
банком майнових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), строк
виконання яких настав до дня введення
мораторію, та зупинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до прийняття
рішення про введення мораторію.

Частиною другою статті 58 Закону №
2121-ІІІ встановлено, що банк не
відповідає за невиконання або
несвоєчасне виконання зобов'язань,
зокрема, у разі оголошення мораторію на
задоволення вимог кредиторів.

Протягом дії мораторію не
нараховуються неустойка (штраф, пеня),
інші фінансові (економічні) санкції за
невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань перед кредиторами та
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів) (пункт 2
частини третьої статті 85 Закону №
2121-ІІІ).

Здійснивши аналіз наведених норм, суди
попередніх інстанцій дійшли
правильного висновку про те, що з дати
введення мораторію під час здійснення
тимчасової адміністрації банку
припиняється нараховування неустойки
(штраф, пеня), інших фінансових
(економічних) санкцій за невиконання чи
неналежне виконання зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів). Такі санкції також не
нараховуються і протягом усього
терміну дії мораторію.

Такі висновки відповідають правовій
позиції Верховного Суду України,
викладеній у постанові від 10 грудня 2013
року по справі № 21-224а13.

Разом з тим, як встановлено судами
попередніх інстанцій, із розрахунку
штрафних санкцій за несвоєчасну сплату
земельного податку та податкового
повідомлення-рішення від 19 липня 2011
року № /0 слідує, що цим рішенням
позивача зобов'язано сплатити штраф у
розмірі 20% в сумі 474,51 грн. за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань за лютий, березень, червень,
вересень і листопад 2009 року. Податковим
повідомленням-рішенням від 19 липня 2011
року № /0 штраф нараховано у
розмірі 10% в сумі 237,24 грн. за
несвоєчасну сплату податкових
зобов'язань за квітень, травень, липень,
серпень, жовтень 2009 року.

Згідно зі статтею статті 17 Закону
України «Про плату за землю» податкове
зобов'язання по земельному податку, а
також по орендній платі за землі
державної та комунальної власності,
визначене у податковій декларації на
поточний рік, сплачується рівними
частками власниками та
землекористувачами земельних ділянок
за місцезнаходженням земельної
ділянки за базовий податковий (звітний)
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, наступних за
останнім календарним днем звітного
(податкового) місяця.

Постановою Правління Національного
банку України від 16 квітня 2009 року «Про
призначення тимчасової адміністрації
у Відкритому акціонерному товаристві
«Селянський комерційний банк
«Дністер» (м. Львів) запроваджено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів з 17 квітня 2009 року по 16
жовтня 2009 року.

Постановою Правління Національного
банку України від 15 жовтня 2009 року «Про
продовження мораторію на задоволення
вимог кредиторів Відкритого
акціонерного товариства «Селянський
комерційний банк «Дністер» продовжено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів з 17 жовтня 2009 року до 16
жовтня 2010 року.

З огляду на те, що податкове
зобов'язання по земельному податку за
лютий 2009 року позивачем підлягало
сплаті до 30 березня 2009 року, а з 17 квітня
2009 року постановою НБУ введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів, з веденням якого
припиняється нарахування штрафу, суд
апеляційної інстанції дійшов
правильного висновку, що з урахуванням
вимог статті 126 ПК України, розмір
штрафу має становити 10%, а не 20%,
оскільки термін протягом якого може
бути нараховано штраф становить менше
30 днів (31 березня 2009 року - 17 квітня 2009
року). Однак, податковим органом штраф
нараховано у розмірі 20%, взявши до уваги
період з 17 квітня 2009 року по 30 квітня 2009
року, протягом якого вже діяв
мораторій. Із вказаного вище
розрахунку вбачається, що сума
погашеного боргу становить 759,06 грн., а
відтак суд апеляційної інстанції
дійшов вірного висновку проте, що
розмір правомірно застосованого
штрафу по земельному податку за лютий
2009 року становить 75,91 грн. (759,06 * 0,1).

Крім того, як вірно зазначив суд
апеляційної інстанцій, суд першої
інстанції, визнавши правомірним
застосування штрафу за податковими
зобов'язаннями за березень та половину
квітня 2009 року, не врахував положень
статті 17 Закону України «Про плату за
землю», згідно якої перший день
прострочення сплати податкового
зобов'язання за березень 2009 року
припадає на 30 квітня 2009 року, а за
квітень 2009 року на 2 червня 2009 року, що
свідчить про те, що податкове
правопорушення щодо несвоєчасної
сплати податкових зобов'язань за
березень та квітень 2009 року позивачем
вчинено під час дії мораторію, протягом
якого забороняється нараховувати
штраф.

З аналогічних підстав відповідачем
протиправно нараховано штраф за
податковими зобов'язаннями з
земельного податку з травня по
листопад 2009 року, а також з
комунального податку за І квартал 2010
року.

Згідно Постанови Правління НБУ від 13
березня 2010 року № 128 у ВАТ «Селянський
комерційний банк «Дністер» з 15 березня
2010 року відкликано банківську
ліцензію, ініційовано процедуру
ліквідації та призначено ліквідатора,
а тому згідно зі статтею 91 Закону №
2121-ІІІ з цього дня припиняється
нарахування процентів, неустойки
(штрафу, пені) та інших економічних
санкцій по всіх видах заборгованості.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до правильного висновку, що
податкові повідомлення-рішення від 19
липня 2011 року № /0 та № /0
підлягають скасуванню повністю, а
податкове повідомлення-рішення від 19
липня 2011 року № /0 - в частині
визначення суми 398,6 грн. (474,51 грн. - 75,91
грн.).

Доводи касаційної скарги висновків
суду першої інстанції (в частині
задоволених позовних вимог) та
апеляційної інстанцій не спростовують
і не дають підстав для висновку, що
судами при розгляді справи неправильно
застосовано норми матеріального права,
які регулюють спірні правовідносини,
чи порушено норми процесуального
права. Таким чином, ухвалене по справі
рішення суду апеляційної інстанції,
яким скасовано рішення суду першої
інстанції, є законним і обґрунтованим,
а зазначена в касаційній скарзі
позиція не знаходить свого
підтвердження за матеріалами справи та
не ґрунтується на положеннях чинного
законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 224
Кодексу адміністративного судочинства
України суд касаційної інстанції
залишає касаційну скаргу без
задоволення, а судові рішення - без
змін, якщо визнає, що суди першої та
апеляційної інстанцій не допустили
порушень норм матеріального і
процесуального права при ухваленні
судових рішень чи вчиненні
процесуальних дій.

За таких обставин, суд, перевіривши у
межах касаційної скарги правильність
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
приходить до висновку, що касаційну
скаргу необхідно відхилити, а рішення
суду апеляційної інстанції слід
залишити без змін.

Керуючись статтями 2201, 223, 224, 230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

У Х В А Л И В

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Солом'янському районі
Головного управління Міндоходів у м.
Києві відхилити, а постанову
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 28 січня 2014
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення копій
особам, що беруть участь у справі, та
може бути переглянута Верховним Судом
України з підстав, у порядку та в
строки, встановлені статтями 236 - 238, 2391
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Головуюча:
Н. Є. Блажівська

Судді:
О.В. Вербицька

М.В. Сірош