Справа № 826/8629/14
Суддя: Соколова О.А.
Дата ухвалення: 2014-08-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста
Каменєва 8, корпус 1П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 серпня 2014 року № 826/8629/14
Окружний адміністративний суд міста
Києва у складі головуючого судді
Соколової О.А., при секретарі судового
засідання Ковалівській Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квінта ЛТД» до
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі Головного
управління Міндоходів України у м.
Києві про визнання протиправними та
скасування податкових
за участю представників сторін:
від позивача Шубін С.М.,
від відповідача Максименко С.П.,
До Окружного адміністративного суду
міста Києва звернулось Дочірнє
підприємство закритого акціонерного
товариства Теувес Холдінг «Тегра
Україна ЛТД» (далі - позивач, ДП «Тегра
Україна ЛТД») з адміністративним
позовом до Державної податкової
інспекції у Печерському районі
Головного управління Міндоходів
України у м. Києві (далі - відповідач)
про визнання протиправними та
скасування податкових
Позивач мотивується тим, що
відповідачем на підставі хибних
висновків акту перевірки від 19.07.2013
№6/26-55-15-02/2167038 прийнято податкові
необґрунтованими та такими, що
підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник
позивача надав пояснення аналогічні
викладеним у позовній заяві та просив
суд задовольнити позовні вимоги у
Представник відповідача проти позову
заперечив з огляду на обґрунтованість
висновків акту перевірки та,
відповідно, податкових
фіктивність господарських операцій
позивача з ТОВ «Альта-Ком».
У судовому засіданні представник
відповідача просив відмовити в
задоволенні позовних вимог у повному
Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
суд виходив з наступного.
Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Квінта ЛТД»
зареєстровано як юридична особа
Оболонською районною в місті Києві
державною адміністрацією від 19.04.2002,
юридичної особи 31902512, що підтверджено
випискою з ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. (а.с.44)
На час розгляду справи ТОВ «Квінта ЛТД»
зареєстроване як платник податку на
додану вартість з 17.05.2002 року
(індивідуальний податковий номер -
про реєстрацію платника податку на
додану вартість №36723998.
Відповідач - Державна податкова
інспекція у Оболонському районі
Головного управління Міндоходів у
місті Києві є контролюючим органом,
який в розумінні п.п.41.1.1 п.41.1 ст.41
Податкового кодексу України контролює
податки, які справляються до бюджетів
та державних цільових фондів, крім
зазначених у підпункті 41.1.2 цього
пункту, а також стосовно законодавства,
контроль за дотриманням якого
покладається на органи державної
Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20
Податкового кодексу України, органи
державної податкової служби мають
право проводити перевірки платників
податків (крім Національного банку
України) в порядку, встановленому цим
Державною податковою інспекцією у
Оболонському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві проведено документальну
позапланову виїзну перевірку з питань
дотримання вимог податкового
законодавства при здійсненні
фінансово-господарських
взаємовідносин з ТОВ «Альта-Ком» та
складено акт перевірки від 18.03.2014
№261/26-54-22-03-07/31902512. (а.с.12)
В висновках акта перевірки зазначено,
що перевіркою встановлено порушення:
- п.138.1 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139
Податкового законодавства України зі
змінами та доповненнями ТОВ «Квінта
ЛТД» занижено податок на прибуток, що
підлягає нарахуванню до сплати в
- п.198.1, п.198.4, п.198.6 ст.198 Податкового
кодексу України, в результаті чого
занижено податок на додану вартість, що
підлягає сплаті до бюджету в розмірі
На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем було прийнято податкові
повідомлення - рішення:
податкові зобов'язання з податку на
прибуток на загальну суму в розмірі
санкціями в розмірі 9330,50 грн.;
податкові зобов'язання з податку на
додану вартість на загальну суму в
штрафними санкціями в розмірі 9468,50 грн.
Проаналізувавши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 67 Конституції
України платники податків повинні
сплачувати належні суми податків і
зборів у встановлені законами терміни.
Пунктом 198.2 статті 198 Податкового
кодексу України визначено, що датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
дата списання коштів з банківського
рахунка платника податку на оплату
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.3 статті 198
Податкового кодексу України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198
Податкового кодексу України не
відносяться до податкового кредиту
суми податку, сплаченого (нарахованого)
у зв'язку з придбанням товарів/послуг,
не підтверджені податковими
накладними (або підтверджені
податковими накладними, оформленими з
порушенням вимог статті 201 цього
Кодексу) чи не підтверджені митними
деклараціями, іншими документами,
передбаченими пунктом 201.11 статті
Відповідно до пункту 201.6 статті 201
Податкового кодексу України податкова
накладна є податковим документом і
одночасно відображається у податкових
зобов'язаннях і реєстрі виданих
податкових накладних продавця та
реєстрі отриманих податкових
накладних покупця. Органи державної
податкової служби за даними реєстрів
виданих та отриманих податкових
накладних, наданих в електронному
вигляді, повідомляють платника податку
про наявність у такому реєстрі
розбіжностей з даними контрагентів.
При цьому платник податку протягом 10
днів після отримання такого
повідомлення має право уточнити
податкові зобов'язання без
застосування штрафних санкцій,
передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44
Податкового кодексу України для цілей
оподаткування платники податків
зобов'язані вести облік доходів, витрат
та інших показників, пов'язаних з
визначенням об'єктів оподаткування
та/або податкових зобов'язань, на
підставі первинних документів,
регістрів бухгалтерського обліку,
фінансової звітності, інших
документів, пов'язаних з обчисленням і
сплатою податків і зборів, ведення яких
передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.
Згідно з абзацом 11 статті 1 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
первинний документ - документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9
Закону України "Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
підставою для бухгалтерського обліку
господарських операцій є первинні
документи, які фіксують факти
здійснення господарських операцій.
Первинні документи повинні бути
складені під час здійснення
господарської операції, а якщо це
неможливо - безпосередньо після її
Відповідно до абзацу другого пункту 2.1
Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, затвердженого
наказом Міністерства фінансів України
від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за
номером 168/704, господарські операції - це
факти підприємницької та іншої
діяльності, що впливають на стан майна,
капіталу, зобов'язань і фінансових
Аналіз вказаних норм свідчить про те,
що будь-які документи (у тому числі
договори, накладні, рахунки тощо) мають
силу первинних документів лише в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Якщо ж фактичне здійснення
господарської операції відсутнє,
відповідні документи не можуть
вважатися первинними документами для
цілей ведення податкового обліку
навіть за наявності всіх формальних
реквізитів таких документів, що
передбачені законодавством.
Визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків.
З урахуванням викладеного для
підтвердження даних податкового
обліку можуть братися до уваги лише ті
первинні документи, які складені в разі
фактичного здійснення господарської
операції. Зазначена позиція суду
узгоджується із позицією Вищого
адміністративного суду України,
викладеної у листі останнього від
02.06.2011 №742/11/13-11.
Як вбачається із акту перевірки
Державної податкової інспекції у
Оболонському районі міста Києва
Головного управління Міндоходів у м.
Києві висновки щодо порушення
позивачем приписів Податкового
кодексу України зроблено з огляду на
встановлення здійснення операцій між
ТОВ «Квінта ЛТД» та ТОВ «Альта-Ком» з
метою штучного формування податкового
кредиту та валових витрат за
відсутності факту реальності
господарських операцій.
Між ТОВ «Квінта ЛТД» (покупець) та ТОВ
«Альта-Ком» (постачальник) укладено
договір від 03.12.2012, відповідно до якого
постачальник зобов'язується в порядку
та на умовах, визначених цим договором
поставити товар. (а.с.58)
До цього договору надано
рахунки-фактури, податкові накладні,
Відповідачем на спростування
реальності господарських операцій,
здійснених між позивачем та ТОВ
«Альта-Ком», вказано на наступне.
Актом ДПІ у Шевченківському районі ГУ
Міндоходів у м. Києві від 01.10.2013
№1084/26-59-22-01/38204618 про неможливість
проведення зустрічної звірки TOB
«Альта-Ком» встановлено, що службовою
запискою ГВПМ ДПІ у Шевченківському
районі м. Києва ДПС від 11.03.2013
№967/ДПІ/07-10/3 надано висновок щодо
наявності ознак «фіктивності» та
відсутності факту реального
здійснення господарської діяльності TOB
«Альта-Ком». З допиту вбачається, що гр.
ОСОБА_3 ніякого відношення до
підприємства ТОВ «Альта-Ком» немає,
господарської діяльності не
здійснював та документи не підписував.
Окрім цього, від прокуратури
Шевченківського району міста Києва
отримано вирок іменем України від
02.09.2013 року Шевченківського району
міста Києва, яким ОСОБА_3 визнано винним
у вчиненні злочину, передбаченого ст.27
ч.5, ст.205 ч.1 КК України.
Статтею 204 Цивільного кодексу України
передбачено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом або якщо він не
визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини 2 статті 215
Цивільного кодексу України недійсним є
правочин, якщо його недійсність
встановлена законом (нікчемний
Згідно з статтею 228 Цивільного кодексу
України правочин вважається таким, що
порушує публічний порядок, якщо він був
спрямований на порушення
конституційних прав і свобод людини і
громадянина, знищення, пошкодження
майна фізичної або юридичної особи,
держави, Автономної Республіки Крим,
територіальної громади, незаконне
заволодіння ним. Правочин, який порушує
публічний порядок, є нікчемним.
Отже, суд бере до уваги доводи
відповідача, оскільки документи,
надані до матеріалів справи позивачем,
судом не можуть бути прийняті як
належні та допустимі, оскільки
встановлено, що номінальний директор
ОСОБА_3 заздалегідь діяв з метою
проведення операцій, які оформлені
тільки документально та без реальності
настання наслідків, незаконно
здійснював конвертацію безготівкових
коштів в готівку, а також незаконно
формував податковий кредит з податку
на додану вартість на користь суб'єктів
підприємницької діяльності реального
сектору економіки, що дало змогу
останнім безпідставно зменшити суму
податків, які полягали у сплаті до
бюджету держави, та як наслідок
ухилились від їх сплати.
З урахуванням викладеного, ТОВ
«Альта-Ком» фактично не здійснювало
цивільно-правових правочинів з
позивачем, оскільки встановлено
фіктивність реєстрації контрагента, що
є свідченням одержання платником
необґрунтованої податкової вигоди.
А отже, підсумовуючи викладене,
враховуючи, що для підтвердження даних
податкового обліку можуть братися до
уваги лише ті первинні документи, які
складені в разі фактичного здійснення
господарської операції, зважаючи на те,
що визначальною ознакою господарської
операції є те, що вона повинна
спричиняти реальні зміни майнового
стану платника податків, з огляду на те,
що позивачем не доведено реальності
господарських операцій по
взаємовідносинам з ТОВ «Альта-Ком»,
зважаючи на доведеність з боку
податкового органу фіктивного
характеру господарських операцій з
вказаними контрагентами, суд дійшов
висновку про обґрунтованість
висновків акту щодо взаємовідносин
позивача з ТОВ «Альта-Ком», а, отже,
правомірності винесення податкових
Таким чином, виходячи з системного
аналізу положень законодавства
України та доказів, наявних у
матеріалах справи, суд приходить до
висновку про відсутність підстав для
Керуючись ст.ст.2-15, 17-18, 33-35, 41-42, 47-51, 56-59,
69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111,112, 121, 122-143, 151-154,
158, 162, 163, 167, 185-186, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд, -
У задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Квінта
ЛТД» - відмовити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Квінта ЛТД» (адреса:
судового збору у розмірі 1691 (однієї
тисячі шестиста дев'яноста однієї) грн.
Постанова набирає законної сили згідно
ст. 254 Кодексу адміністративного
судочинства України та може бути
оскаржена до суду апеляційної
інстанції за правилами, встановленими
ст. ст. 185 -187 Кодексу адміністративного
судочинства України.

Суддя
О.А. Соколова