Справа № 757/1482/14-а
Суддя: Підпалий В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1482/14-а
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.08.2014 року
м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у
складі:

головуючий суддя Підпалого
В.В.,

при секретарі Дідик
М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві адміністративну
справу за позовом ОСОБА_1 до
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України, Міністерства
соціальної політики України, Державної
інспекції України з контролю за цінами,
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації про скасування п. 3
наказу № 15 від 31.01.2005 року,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із
адміністративним позовом до Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області про скасування
наказу від 31.01.2005 року № 15 в цілому та
просив зобов'язати Державну інспекцію
з контролю за цінами в Київській
області видати довідку про заробітну
плату з урахуванням надбавки 25
відсотків, для нарахування пенсії.

Під час судового розгляду позивач
ОСОБА_1 вимоги змінив просив залишити
без розгляду позовні вимоги в частині
зобов'язання Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
видати довідку про заробітну плату з
урахуванням надбавки 25 відсотків, для
нарахування пенсії, а інші позовні
вимоги уточнив й просив скасувати п. 3
наказу від 31.01.2005 року № 15 Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області.

Ухвалою суду від 29.08.2014 року позовні
вимоги в частині зобов'язання
Державної інспекції з контролю за
цінами в Київській області видати
довідку про заробітну плату з
урахуванням надбавки 25 відсотків, для
нарахування пенсії були залишені без
розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов
підтримав та просив задовольнити,
посилаючись на те, що п. 3 наказу від
31.01.2005 року № 15 Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області,
оскільки зазначений наказ прийнятий
після його звільнення, а відповідач
згідно чинного законодавства, зокрема,
ст. 22 Закону України «Про оплату праці»
не мав права в односторонньому порядку
приймати рішення з питань оплати праці,
що погіршують умови, встановлені
законодавством та угодами, ст. 58 ч. 1
Конституції України передбачає, що
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, а
положення її ст. 22 не допускають
звуження змісту та обсягу існуючих
прав.

Представник відповідача Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, вважав, що у позовних вимогах
ОСОБА_1 до Міністерства економічного
розвитку і торгівлі України слід
відмовити, оскільки вирішення питань
визначених у позивних вимогах ОСОБА_1
знаходяться поза межами компетенції
Міністерства економічного розвитку і
торгівлі України.

Представники Міністерств соціальної
політики України, Державної інспекції
України з контролю за цінами та
Головного управління праці та
соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації в судове засідання не
з'явились та подали наступні
заперечення та клопотання.

Так, Державна інспекція України з
контролю за цінами, вважаючи, що
оскільки Указом Президента України від
19.01.2012 року № 19/2012 «Про Державну
інспекцію України з контролю за
цінами» було утворено Державну
інспекцію України з контролю за цінами,
яка не є правонаступником урядового
органу - Державної інспекції з контролю
за цінами, яка діяла у системі
Міністерства економіки України, і яка
була ліквідована відповідно до
Постанови Кабінету Міністрів України
вид 28.03.2011 року № 346 та наказу
Міністерства економіки України від
08.06.2011 року № 484, що вона є неналежним
відповідачем у справі, просила
розглядати за відсутності її
представника.

Представник Міністерства соціальної
політики України надав суду письмові
пояснення про те, що довідки про
заробітну плату видаються
Міністерством соціальної політики
України особам, які вийшли на пенсію з
вищих та центральних державних
органів. Проте, в судове засідання по
розгляду справи по суті не з'явився.

Головне управління праці та
соціального захисту населення
Київської обласної державної
адміністрації не заперечуючи проти
позову ОСОБА_1, надало суду клопотання
про розгляд справи без участі його
представника.

Суд, зважаючи на те, що відповідачі -
Міністерство соціальної політики
України, Державна інспекція України з
контролю за цінами та Головне
управління праці та соціального
захисту населення Київської обласної
державної адміністрації належним
чином повідомлялись про день та час
місце розгляду справи, в судове
засідання не з'явились, й подали
відповідні клопотання про розгляд
справи без їх участі, з урахуванням
думок учасників судового розгляду,
ухвалив подовжити розгляд справи без
їх участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників
судового розгляду, дослідивши
матеріали справи, дійшов до наступного
висновку.

Так, позивач зазначив, що 18.05.2004 року на
підставі наказу відповідача від 17.05.2004
року № 34-к був звільнений з посади
заступника начальника відділу, в
зв'язку з досягненням граничного віку
проходження державної служби, згідно ч.
3 ст. 30 Закону України «Про державну
службу».

Наказом Державної інспекції з контролю
за цінами в Київській області від 30.03.2004
року № 20-к згідно ст. 24 КЗпП України,
ст.ст. 13, 21 ч. 1 Закону України «Про
оплату праці» встановив йому загальний
стаж державної служби 18 років 1 місяць
4 дні, й надбавку за вислугу років у
розмірі 25%, яку отримував.

02.03.2006 року, позивач довідався, що п. 3
Наказу Державної інспекції з контролю
за цінами в Київській області № 15 від
31.01.2005 року наказ Державної інспекції з
контролю за цінами в Київській області
від 30.03.2004 року № 20-к був скасований.

Вважає, що наказ незаконний, оскільки
прийнятий після його звільнення, а
відповідач згідно чинного
законодавства, зокрема, ст. 22 Закону
України «Про оплату праці» не мав права
в односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством та угодами, ст. 58 ч. 1
Конституції України передбачає, що
закони та інші нормативно-правові акти
не мають зворотної дії в часі, а
положення її ст. 22 не допускають
звуження змісту та обсягу існуючих
прав.

Позивач просив урахувати положення ст.
233 ч. 2 КЗпП України, відповідно до яких у
разі порушення законодавства про
оплату праці, працівник має право
звернутися до суду з позовом без
обмеження будь-яким строком, і
скасувати п. 3 наказу від 31.01.2005 року № 15.

Так, відповідно до ст. 71 ч. 2 КАС України
в адміністративних оправах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Суд установив, що позивач працював у
Державній інспекції з контролю за
цінами в Київській області на посаді
заступника начальника відділу,
звільнився в зв'язку з досягненням
граничного віку проходження державної
служби на підставі ст. 30 ч. 3 Закону
України «Про державну службу», на
підставі наказу від 17.05.2004 року № 34-к.

Орган державної влади, їх посадові
особи, згідно вимог ст. 19 ч. 2
Конституції України, зобов'язані діяти
лише на підставі, в межах повноважень
та у спосіб, що передбачені
Конституцією та законами України

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про
державну службу» заробітна плата
державних службовців складається з
посадових окладів, премій, доплати за
ранги, надбавки за вислугу років на
державній службі та інших надбавок.

В період роботи позивач отримував
заробітну плату з врахуванням надбавки
за вислугу років в розмірі 25% та
відповідно до стажу державної служби,
відповідно до наказу «Про зарахування
стажу державної служби» від 30.03.2004 року
№ 20-к.

Державна інспекція з контролю за
цінами в Київській області не привела
у відповідність чинний на період
перебування на посаді позивача наказ
щодо заробітної плати та стажу
державної служби, а 31.01.2005 року видала
новий наказ «Про зарахування стажу
державної служби ОСОБА_1» № 15 після
звільнення, і встановив йому надбавку
за вислугу років у розмірі 20 %, а наказ
від 30.03.2004 року № 20-к визнав, таким, що
втратив чинність, без дотримання
визначеної законом процедури, фактично
зменшив розмір його заробітної плати
та стаж державної служби, не
зазначивши, з якого часу.

Відповідно до ст. 11 КАС України, суд
розглядає адміністративні справи не
інакше як за позовною заявою, поданою
відповідно до цього Кодексу і не може
виходити за межі позовних вимог. Суд
може вийти за межі позовних вимог
тільки в разі, якщо це необхідно для
повного захисту прав, свобод та
інтересів сторін чи третіх осіб, про
захист яких вони просять.

Постановою Подільського районного
суду м. Києва від 15.10.2010 року в справі
№ 2-а-849/10 Наказ Державної
інспекції з контролю за цінами в
Київській області № 15 від 31.01.2005 року в
частині встановлення надбавки за
вислугу років в розмірі 20% був
скасований.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги позивача
щодо скасування наказу п. 3 «Про
зарахування стажу державної служб
ОСОБА_1» від 31.01.2005 року № 15, доведені і
підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 33 Закону
України «Про державну службу», ст. 233 ч. 2
КЗпП України, керуючись ст.ст. 2, 3,
8,9,10,11,13,17-19, 69-71, 86, 94, 99, 100,104, 158-163, 167, 185, 186,
254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства
економічного розвитку і торгівлі
України, Міністерства соціальної
політики України, Державної інспекції
України з контролю за цінами, Головного
управління праці та соціального
захисту населення Київської обласної
державної адміністрації про
скасування п. 3 наказу № 15 від 31.01.2005
року, - задовольнити.

Скасувати п. 3 наказу Державної
інспекції по контролю за цінами в
Київській області від 31.01.2005 року № 15
«Про зарахування стажу державної
служби ОСОБА_1».

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня отримання її копії до
Київського апеляційного
адміністративного суду через
Печерський районний суд м. Києва.

Суддя
В.В. Підпалий