Справа № 2а-14907/10/2670
Суддя: Федоров М.О.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2014 року
м. Київ К/9991/545/12

Вищий адміністративний суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача
Федорова М.О.

суддів:
Островича С.Е.

Бухтіярової І.О.

розглянувши у попередньому судовому
засіданні касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову
Окружного адміністративного суду м.
Києва від 03.03.2011 та ухвалу Київського
апеляційного адміністративного суду
від 01.12.2011

у справі № 2а-14907/10/2670

за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3

до Державної податкової
інспекції у Деснянському районі м.
Києва

про звільнення активів з
податкової застави та зобов'язання
вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_3
звернулась до Окружного
адміністративного суду м. Києва з
позовом до Державної податкової
інспекції у Деснянському про
звільнення активів позивача з
податкової застави та зобов'язати
відповідача виключити активи з
Державного реєстру обтяжень рухомого
майна.

Постановою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
03.03.2011 в задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.03.2011 залишено без
змін.

Не погоджуючись з постановою суду
першої інстанції та ухвалою суду
апеляційної інстанції позивач
оскаржив їх в касаційному порядку.

В скарзі просить скасувати
постанову суду першої інстанції та
ухвалу суду апеляційної інстанції,
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Касаційна скарга вмотивована тим,
що судами першої та апеляційної
інстанцій при вирішення спору по даній
справі порушено норми матеріального
права.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши правильність застосування
судом першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
адміністративного суду України
приходить до висновку, що касаційну
скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що відповідачем 08.10.2009
податковим керуючим Гринько М.В.,
призначеним наказом ДПІ у Деснянському
районі м. Києва № 828 від 20.07.2009,
визначено перелік активів, що належать
позивачу, на які поширюється право
податкової застави, шляхом складення
актів опису № 943 та № 969 активів.

За заявою ДПІ у Деснянському
районі м. Києва до Державного реєстру
обтяжень рухомого майна було внесено
запис про реєстрацію податкової
застави на активи, закріплені за
позивачем, зазначені в Актах опису
активів, що підтверджується витягами
про реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна.

Пунктом 8.1 ст. 8 Закону України
„Про порядок погашення зобов'язань
платників податків перед бюджетами та
державними цільовими фондами"
визначено, що з метою захисту інтересів
бюджетних споживачів активи платника
податків, що має податковий борг,
передаються у податкову заставу.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
25.06.2010 у справі № 2а-4557/10/2670, залишеною
без змін ухвалою Київського
апеляційного адміністративного суду
від 03.12.2010, відмовлено ОСОБА_3 у
задоволенні позову про скасування
податкових повідомлень-рішень №/0
та №/0 від 20.07.2009.

Також судами встановлено, що з
Актів опису активів, на які поширюється
право податкової застави, № 943 та № 969
від 08.10.2009, а також з витягів про
реєстрацію в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна вбачається, що
на податкову заставу поширено не на всі
види активів позивача, а лише на
автомобіль позивача.

Доказів невідповідності вартості
майна, що перебуває у податковій
заставі, сумі податкового боргу
позивачем не надано.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 220 КАС
України, суд касаційної інстанції
перевіряє правильність застосування
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального та процесуального
права, правової оцінки обставин у
справі і не може досліджувати докази,
встановлювати та визнавати доведеними
обставини, що не були встановлені в
судовому рішенні, та вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу. Суд касаційної
інстанції переглядає судові рішення
судів першої та апеляційної інстанцій
у межах касаційної скарги, але при
цьому може встановлювати порушення
норм матеріального чи процесуального
права, на які не було посилання в
касаційній скарзі.

Враховуючи вищевикладене, Вищий
адміністративний суд України дійшов
висновку про те, що касаційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.03.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а-14907/10/2670 слід відхилити, а
судові рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 2201, 221 ,223 ,230 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 відхилити.

Постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва від 03.03.2011 та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду від 01.12.2011 у
справі № 2а-14907/10/2670 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення, але може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав та порядку, передбачених
статтями 236-2392 Кодексу
адміністративного судочинства
України.

Головуючий М.О. ФедоровСудді С.Е.
Острович І.О. Бухтіярова