Справа № 803/1737/13-а
Суддя: Каралюс В.М.
Дата ухвалення: 2014-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2014 року
Справа №
876/11941/13

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі :

Головуючого судді - Каралюса В.М.,

суддів: Матковської З.М., Затолочного
В.С.,

за участі секретаря судового засідання
Бєлкіної Н.І.,

та за участі осіб:

від позивача - Токарчука В.В., Каленюка
С.Л.,

від відповідача - Захарчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові апеляційну скаргу
Луцької об»єднаної державної
податкової інспекції Головного
управління Міндоходів у Волинській
області на постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2013 року у справі за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Три Л» до Луцької
об»єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області про
скасування податкового
повідомдення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2013 року позивач Товариство з
обмеженою відповідальністю «Три Л»
звернувся до суду з адміністративним
позовом до Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області, в якому просить
визнати протиправним та скасувати
податкове повідомлення-рішення №
від 07.06.2013 року на суму 118722 грн. -
завищення бюджетного відшкодування та
суму 59361 грн. - штрафної (фінансової)
санкції, а всього 178083 грн.

Постановою Волинського окружного
адміністративного суду від 06 вересня
2013 року адміністративний позов
задоволено повністю. Визнано
протиправним та скасовано податкове
повідомлення-рішення Луцької
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Волинській області №
від 07.06.2013 року.

Не погодившись із таким рішенням суду,
його оскаржив відповідач, який в
поданій апеляційній скарзі, вважаючи
оскаржувану постанову суду
безпідставною та необгрунтованою,
винесеною з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
просить таку скасувати та прийняти
нову, якою в задоволення позову
відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги зазначає, що враховуючи те, що
добудована частина торговельного
центру „Імідж" не введена в
експлуатацію і на її вартість не
збільшено вартість вказаного
основного засобу (рахунок 10), а також
даний об'єкт не обліковується на
рахунку 28 як товар у разі подальшого
його продажу, позаплановою виїзною
перевіркою зроблено висновок про
безпідставне включення позивачем до
відшкодування з бюджету податку на
додану вартість із сум попередньої
оплати за металоконструкції, так як не
доведено їх використання у власній
господарській діяльності. Відтак,
відповідачем правомірно зменшено
заявлений до відшкодування з бюджету
податок на додану вартість у
податковій декларації за лютий 2013 року
в розмірі 118 722 грн.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши матеріали справи та
апеляційної скарги, в межах викладених
в ній доводів, колегія суддів вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення, виходячи з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
працівниками Луцької об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області проведено
документальну позапланову виїзну
перевірку правомірності нарахування
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Три Л" бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість наступних звітних періодів за
лютий 2013 року.

За результатами проведеної перевірки
складено акт № 2877/15.3/32396658 від 23.05.2013
року, згідно якого встановлено, що до
податкового кредиту січня 2013 року
позивачем включені суми податку на
додану вартість в розмірі 142 450 гривень
по податковим накладним виписаних ПАТ
«Металіст» за попередню оплату з
виготовлення металевих конструкцій
для проведення будівельних робіт по
надбудові 3-го поверху ТЦ "Імідж", який
на час підписання акту перевірки не
введений в експлуатацію та
обліковується на рахунку 15
„Капітальні інвестиції". Первинні
бухгалтерські документи, що
підтверджують поставку
металоконструкцій, відсутні. ТОВ «Три
Л» заявлено у декларації з податку на
додану вартість за лютий 2013 року суму
бюджетного відшкодування в розмірі 118
772 грн. Від'ємне значення об'єкта
оподаткування виникло у січні 2013 року в
результаті різниці між сумою
податкового зобов'язання та
податкового кредиту, який виник за
результатами попередньої оплати за
виготовлення металевих конструкцій
для проведення будівельних робіт по
надбудові 3-го поверху ТЦ "Імідж", який
на час підписання акту перевірки не
введений в експлуатацію та
обліковується на рахунку 15
„Капітальні інвестиції". Станом на
17.05.2013 року металоконструкції від
постачальника ПАТ «Металіст» на ТОВ
«Три Л» не поставлені, у зв'язку з чим,
ТОВ «Три Л» не мала права на бюджетне
відшкодування за лютий 2013 року сум
податку на додану вартість в розмірі 118
772 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки
відповідачем винесене податкове
повідомлення-рішення № від 07.06.2013
року, яким зменшено суму бюджетного
відшкодування з податку на додану
вартість за лютий 2013 року в розмірі 118 722
грн. та застосовані штрафні санкції в
розмірі 59 361 грн..

Колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
податкове повідомлення-рішення №
від 07.06.2013 року є протиправним та таким,
що підлягає скасуванню з огляду на
наступне.

Згідно пунктів 200.1-200.5 статті 200 ПК
України, сума податку, що підлягає
сплаті (перерахуванню) до Державного
бюджету України або бюджетному
відшкодуванню, визначається як різниця
між сумою податкового зобов'язання
звітного (податкового) періоду та сумою
податкового кредиту такого звітного
(податкового) періоду.

При позитивному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума підлягає сплаті
(перерахуванню) до бюджету у строки,
встановлені цим розділом.

При від'ємному значенні суми,
розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї
статті, така сума враховується у
зменшення суми податкового боргу з
податку, що виник за попередні звітні
(податкові) періоди (у тому числі
розстроченого або відстроченого
відповідно до цьогоКодексу), а в разі
відсутності податкового боргу -
зараховується до складу податкового
кредиту наступного звітного
(податкового) періоду.

Якщо в наступному податковому періоді
сума, розрахована згідно з пунктом 200.1
цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає
частина такого від'ємного значення, яка
дорівнює сумі податку, фактично
сплаченій отримувачем товарів/послуг у
попередніх податкових періодах
постачальникам таких товарів/послуг бо
до Державного бюджету України, а в разі
отримання від нерезидента послуг на
митній території України - сумі
податкового зобов'язання, включеного
до податкової декларації за попередній
період за отримані від нерезидента
послуги отримувачем товарів/послуг; б)
залишок від'ємного значення попередніх
податкових періодів після бюджетного
відшкодування включається до складу
сум, що відносяться до податкового
кредиту наступного податкового
періоду.

Не мають права на отримання бюджетного
відшкодування особи, які: були
зареєстровані як платники цього
податку менш ніж за 12 календарних
місяців до місяця, за наслідками якого
подається заява на бюджетне
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів); мали
обсяги оподатковуваних операцій за
останні 12 календарних місяців менші,
ніж заявлена сума бюджетного
відшкодування (крім нарахування
податкового кредиту внаслідок
придбання або спорудження
(будівництва) основних фондів).

Згідно з пп. 14.1.138 п.14.1 статті 14 ПК
України, основні засоби - матеріальні
активи, у тому числі запаси корисних
копалин наданих у користування ділянок
надр (крім вартості землі, незавершених
капітальних інвестицій, автомобільних
доріг загального користування,
бібліотечних і архівних фондів,
матеріальних активів, вартість яких не
перевищує 2500 гривень, невиробничих
основних засобів і нематеріальних
активів), що призначаються платником
податку для використання у
господарській діяльності платника
податку, вартість яких перевищує 2500
гривень і поступово зменшується у
зв'язку з фізичним або моральним зносом
та очікуваний строк корисного
використання (експлуатації) яких з дати
введення в експлуатацію становить
понад один рік (або операційний цикл,
якщо він довший за рік).

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі договору підряду на
виготовлення металоконструкцій № 10
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Три Л» (замовник)
здійснено попередню оплату виконавцю -
ПАТ «Металіст» за придбання
металоконструкцій, що підтверджується
наявними у матеріалах справи
платіжними дорученнями № 434 від 04 січня
2013 року на суму 446 000 гривень та від 14
січня 2013 року на суму 325 000 гривень.

ПАТ «Металіст» виписані ТОВ «Три Л»
податкові накладні № 1 від 04 січня 2013
року на суму 446 000 гривень, податок на
додану вартість 74 333 грн. 33 коп. та № 3
від 14 січня 2013 року на суму 325 000 гривень,
податок на додану вартість 54 166 грн. 67
коп. Товарно-матеріальні цінності від
ПАТ «Металіст», ТОВ «Три Л» не отримано.

В податковій декларації з податку на
додану вартість за січень 2013 року
позивачем включено до складу
податкового кредиту 142 450 гривень за
зазначеними вище податковими
накладними.

ТОВ «Три Л» заявлено у декларації з
податку на додану вартість за лютий 2013
року суму бюджетного відшкодування в
розмірі 118 772 грн.

Відповідно до п.198.1 та 198.2 ст.198 ПК
України право на віднесення сум
податку до податкового кредиту виникає
у разі здійснення операцій з: а)
придбання або виготовлення товарів (у
тому числі в разі їх ввезення на митну
територію України) та послуг; б)
придбання (будівництво, спорудження,
створення) необоротних активів, у тому
числі при їх ввезенні на митну
територію України (у тому числі у
зв'язку з придбанням та/або ввезенням
таких активів як внесок до статутного
фонду та/або при передачі таких активів
на баланс платника податку,
уповноваженого вести облік
результатів спільної діяльності); в)
отримання послуг, наданих нерезидентом
на митній території України, та в разі
отримання послуг, місцем постачання
яких є митна територія України; г)
ввезення необоротних активів на митну
територію України за договорами
оперативного або фінансового лізингу.

Датою виникнення права платника
податку на віднесення сум податку до
податкового кредиту вважається дата
тієї події, що відбулася раніше: дата
списання коштів з банківського рахунка
платника податку на оплату
товарів/послуг; дата отримання
платником податку товарів/послуг, що
підтверджено податковою накладною.

В силу норми п.198.3 ст.198 ПК України
податковий кредит звітного періоду
визначається виходячи з договірної
(контрактної) вартості товарів/послуг
(у разі здійснення контрольованих
операцій - не вище рівня звичайних цін,
визначених відповідно до статті 39
цього Кодексу) та складається з сум
податків, нарахованих (сплачених)
платником податку за ставкою,
встановленою пунктом 193.1 статті 193
цього Кодексу, протягом такого
звітного періоду у зв'язку з:
придбанням або виготовленням товарів
(у тому числі при їх імпорті) та послуг з
метою їх подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку; придбанням (будівництвом,
спорудженням) основних фондів
(основних засобів, у тому числі інших
необоротних матеріальних активів та
незавершених капітальних інвестицій у
необоротні капітальні активи), у тому
числі при їх імпорті, з метою
подальшого використання в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку.

Право на нарахування податкового
кредиту виникає незалежно від того, чи
такі товари/послуги та основні фонди
почали використовуватися в
оподатковуваних операціях у межах
господарської діяльності платника
податку протягом звітного податкового
періоду, а також від того, чи здійснював
платник податку оподатковувані
операції протягом такого звітного
податкового періоду.

Отже, з аналізу ст.198 ПК України
вбачається, що право на нарахування
податкового кредиту виникає незалежно
від того, чи товари/послуги та основні
фонди почали використовуватися в
оподатковуваних операціях, і датою
виникнення права платника податку на
віднесення сум податку до податкового
кредиту вважається дата тієї події, що
відбулася раніше: дата списання коштів
з банківського рахунка платника
податку на оплату товарів/послуг або
дата отримання платником податку
товарів/послуг, що підтверджено
податковою накладною.

Відповідно до п.201.7 ст.201 ПК України
податкова накладна складається на
кожне повне або часткове постачання
товарів/послуг, а також на суму коштів,
що надійшли на поточний рахунок як
попередня оплата (аванс).

Таким чином, покликання апелянта на те,
що відсутність первинних документів,
що засвідчують поставку товарів не дає
права позивача на включення сум
внесених як попередню оплату до складу
податкового кредиту не узгоджується із
вимогами ст. 198 та ст. 201 ПК України.

Крім того, помилковим є твердження
апелянта стосовно того, що право на
отримання бюджетного відшкодування,
яке виникло під час спорудження або
придбання основних фондів, виникає
лише тоді, коли такі основні фонди
відображаються на рахунку 10 "Основні
засоби", не обґрунтоване нормами
законодавства, оскільки Інструкцією
про застосування Плану рахунків
бухгалтерського обліку активів,
капіталу, зобов'язань і господарських
операцій підприємств і організацій,
затвердженою наказом Міністерства
фінансів України від 30.11.1999 року №291 та
зареєстрованою в Міністерстві юстиції
України 21.12.1999 року за №893/4186,
передбачено, що для обліку витрат на
придбання або створення матеріальних і
нематеріальних необоротних активів
призначений рахунок 15 "Капітальні
інвестиції".

Облік витрат на придбання
товарно-матеріальних цінностей, робіт
та послуг по будівництву
(реконструкції) основних фондів був
здійснений позивачем по рахунку 15
"Капітальні інвестиції", про що й не
заперечується відповідачем. В даному
випадку, зарахування на баланс
основних засобів може бути
відображеним за дебетом рахунку 10
"Основні засоби" та кредитом рахунку 15
"Капітальні інвестиції" у разі введення
основних фондів в експлуатацію. Однак,
право на бюджетне відшкодування
відповідно до вимог Податкового
кодексу України не залежить від
обліку основних фондів на 10 рахунку
бухгалтерського обліку та від моменту
введення в експлуатацію основних
фондів.

Згідно виписки з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців серії АВ №639283
основним видом економічної діяльності
позивача є надання (в тому числі) в
оренду й експлуатацію власного чи
орендованого нерухомого майна, тому
здавання приміщення ТЦ "Імідж" в оренду
здійснюється в межах господарської
діяльності ТОВ "Три Л", отже незавершені
капітальні інвестиції, які в свою чергу
визначаються як капітальні інвестиції
у будівництво, виготовлення,
реконструкцію, модернізацію, придбання
об'єктів необоротних матеріальних
активів, уведення яких в експлуатацію
на дату балансу не відбулося, а також
авансові платежі для фінансування
будівництва, визначаються як різновид
основного засобу, через що
реконструкція основного фонду - ТЦ
"Імідж", належить до основних засобів, а
відтак ТОВ "Три Л" мало право на
формування податкового кредиту в
зв'язку з придбанням
товарно-матеріальних цінностей для
проведення його реконструкції, та
відповідно і включення сум понесених
витрат в податкові декларації для
бюджетного відшкодування.

З урахуванням наведеного, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
податкове повідомлення-рішення №
від 07.06.2013 року є протиправним та таким,
що підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків рішення суду, а
тому підстав для скасування постанови
колегія суддів не вбачає і вважає, що
апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись
ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200,
п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. ст. 206, 212, 254 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Луцької об»єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Волинській області залишити без
задоволення, а постанову Волинського
окружного адміністративного суду від 06
вересня 2013 року у справі № 803/1737/13-а - без
змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення та може бути оскаржена
у касаційному порядку шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів з дня складення
ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя
В.М.
Каралюс

суддя
З.М. Матковська

суддя
В.С. Затолочний

Повний текст ухвали виготовлений та
підписаний 26.08.14