Справа № 415/4487/13-а (2а/415/176/13)
Суддя: Олексієнко М.М.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2014 року
м. Київ К/800/99/14

Колегія Вищого адміністративного суду
України у складі:

головуючого судді: Олексієнка М.М.,

суддів: Винокурова К.С.,

Швеця В.В.,

здійснивши попередній розгляд справи
за адміністративним позовом ОСОБА_2 до
управління Пенсійного фонду України в
м. Лисичанську Луганської області (далі
- УПФ) про визнання неправомірною
відмову в перерахунку пенсії за
касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову
Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд з
позовом, відповідно до якого просив:

визнати протиправними дії УПФ щодо
відмови в перерахунку йому пенсії з
урахуванням відомостей про розмір
заробітної плати, отриманої під час
виконання робіт по ліквідації
наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, вказаних у довідці ВАТ
«Лисичанський завод гумово-технічних
виробів» від 02.04.2008 року ;

зобов'язати відповідача здійснити
перерахунок пенсії з 01.02.2013 року згідно
відомостей, зазначених в довідці.

Посилався на незаконність відмови у
перерахунку пенсії.

Постановою Лисичанського міського
суду Луганської області від 5 серпня 2013
року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії УПФ щодо
відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2
згідно довідки про розмір заробітної
плати, отриманої під час роботи по
ліквідації наслідків аварії на
Чорнобильській АЕС, виданої ВАТ
«Лисичанський завод гумово-технічних
виробів» від 02.04.2008 року. Зобов'язано
здійснити перерахунок пенсії з 01.02.2013
року з урахуванням відомостей про
заробітну плату, вказаних у довідці.

Донецький апеляційний
адміністративний суд рішенням від 5
грудня 2013 року постанову суду першої
інстанції скасував і ухвалив нову про
відмову в задоволенні позову.

У касаційній скарзі позивач, з
посиланням на порушення норм
матеріального та процесуального права,
допущені апеляційним судом, просить
постанову цього суду скасувати і
залишити в силі рішення суду першої
інстанції. Вказує на недоведеність
незаконності відомостей про заробітну
плату, вказаних в довідці ВАТ
«Лисичанський завод гумово-технічних
виробів».

З'ясувавши обставини справи в межах,
передбачених статтею 220 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України), колегія суддів
приходить до висновку про відмову в
задоволенні касаційної скарги з
урахуванням наступного.

Як установлено судами, ОСОБА_2 є
учасником ліквідації наслідків аварії
на Чорнобильській АЕС, належить до
категорії 1 осіб, які постраждали
внаслідок Чорнобильської катастрофи,
інвалід 2 групи.

У січні 2013 року він звернувся до УПФ із
заявою про перерахунок пенсії з
урахуванням заробітної плати, яку він
отримував при ліквідації
Чорнобильської катастрофи. До заяви
додав довідку про заробітну плату від
02.04.2008 року, видану ВАТ «Лисичанський
завод гумово-технічних виробів».

Листом від 05.02.2013 року позивача
повідомлено про відмову в перерахунку
пенсії у зв'язку з тим, що відомості
зазначені в довідці, не відповідають
дійсності.

Задовольняючи позовні вимоги, суд
першої інстанції виходив з того, що
законодавством не передбачено порядок
перевірки раніше наданих довідок про
заробітну плату для обчислення пенсії.

Апеляційний суд прийшов до висновку
про безпідставність позову, оскільки
відомості про заробітну плату,
зазначені в довідці ВАТ «Лисичанський
завод гумово-технічних виробів» від
02.04.2008 року, не підтверджуються .

Висновок апеляційного суду, на відміну
від суду першої інстанції, є законним і
обґрунтованим.

Відповідно до пункту 7 постанови
Кабінету Міністрів України від 23
листопада 2011 року №1210 «Про підвищення
рівня соціального захисту громадян,
які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи» (далі -
Порядок №1210) пенсії призваних на
військові збори військовозобов'язаних,
які брали участь в ліквідації
наслідків Чорнобильської катастрофи
та працювали у зоні відчуження в 1986-1990
роках, призначаються, виходячи із
заробітної плати, яку вони одержували
за основним місцем роботи з
урахуванням фактично відпрацьованого
часу у зоні відчуження, характеру
виконуваної роботи, місця і тривалості
робочого дня.

Згідно з пунктом 17 Порядку подання та
оформлення документів для призначення
(перерахунку) пенсій відповідно до
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», затвердженого
постановою правління Пенсійного фонду
України 25.11.2005 року № 22-1 та
зареєстрованого в Міністерстві
юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846
(далі - Порядок № 22-1), довідки про
заробітну плату видаються на підставі
особових рахунків, платіжних
відомостей та інших первинних
документів про нараховану та сплачену
заробітну плату підприємством,
установою, організацією, де працювала
особа.

Орган, що призначає пенсію, має право
перевіряти обґрунтованість видачі
поданих документів (пункту 38 Порядку №
22-1).

Як установлено судом апеляційної
інстанції, що відповідає фактичним
обставинам справи, УПФ проведена
перевірка достовірності відомостей,
викладених у довідці про заробітну
плату ОСОБА_2, виданій ВАТ
«Лисичанській завод гумово- технічних
виробів», в ході якої з'ясовано, що дані
про тарифну ставку, нарахування премії
перевірити неможливо, в зв'язку з
відсутністю первинних документів на
підприємстві. Перевіркою встановлено,
що за роботу в зоні відчуження позивач
фактично не отримував заробітну плату,
котра зазначена у довідці.

Такий висновок ґрунтується на підставі
письмових доказах досліджених судом.
Зокрема, згідно архівної довідки
Міністерства оборони України 51/1/4995 від
25.05.2001 року ОСОБА_2 перебував в зоні
відчуження в липні 1987 року - 5 днів, у
серпні 1987 року - 14 днів, в вересні 1987
року - 9 днів, а в жовтні 1987 року - 2 дні, а
в розрахунковому листку за жовтень 1987
року нараховані суми за 22 дні липня, за
21 день серпня, за 22 дні вересня, за 6 днів
жовтня 1987 року, що не дає можливості
встановити фактично нараховані суми за
перебування в зоні відчуження
відповідно до архівної довідки.

З урахуванням наведених обставин, суд
апеляційної інстанції прийшов до
обґрунтованого висновку про
безпідставність позову.

Керуючись статтями 220, 220-1, 224, 230, 231
Кодексу адміністративного судочинства
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а
постанову Донецького апеляційного
адміністративного суду від 5 грудня 2013
року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копій
особам, які беруть участь у справі,
оскарженню не підлягає, проте може бути
переглянута Верховним Судом України з
підстав, у строки та в порядку,
встановленими статтями 237, 238, 239-1
Кодексу адміністративного судочинства
України.

Судді:
М.М. Олексієнко

К.С. Винокуров

В.В. Швець