Справа № 2а-4388/11
Суддя: Глушко І.В.
Дата ухвалення: 2014-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2014 року
Справа № 9104/146096/12

Львівський апеляційний
адміністративний суд в складі:

головуючого судді:
Глушка І.В.,

суддів:
Большакової О.О., Макарика В.Я.,

розглянувши у порядку письмового
провадження в м. Львові апеляційну
скаргу управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області на постанову
Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 02.11.2011 року у
справі за позовом ОСОБА_1 до управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області про визнання дій
неправомірними та стягнення
невиплаченої допомоги дітям війни,-

встановив:

05.10.2011 року позивач звернувся в суд з
позовом до управління Пенсійного фонду
України в Міжгірському районі
Закарпатської області про стягнення з
відповідача недоплачене підвищення до
пенсії, як дитині війни за період з
грудня 2010 року, відповідно до ст. 6
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни».

Позивач свої позовні вимоги мотивував
тим, що відповідно до статті 1 Закону
України «Про соціальний захист дітей
війни» є дитиною війни. Згідно з
статтею 6 цього закону дітям війни
повинна виплачуватись щомісячна
державна соціальна допомога у розмірі
30% мінімальної пенсії за віком, із
врахуванням ст. 6 Закону України «Про
статус гірських населених пунктів в
Україні», однак така допомога
виплачувалась в не повному обсязі.
Просив позов задоволити.

Оскаржуваною постановою позов
задоволено частково. Зобов'язано
управління Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області нарахувати і виплатити
позивачу підвищення до пенсії на 30%
мінімальної пенсії за віком як дитині
війни, за період з 05.04.2011 року по 22.07.2011
року включно, на підставі статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни", з дотриманням вимог ст. 28
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування» та ст. 6 Закону України
«Про статус гірських населених пунктів
в Україні». Постанову звернено до
негайного виконання.

Постанову суду оскаржило управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області. Вважає, що постанова прийнята
з неповним з'ясуванням обставин справи
та з порушенням норм матеріального і
процесуального права та підлягає
скасуванню з підстав викладених в
апеляційній скарзі. Просить скасувати
постанову та прийняти нову, якою
відмовити позивачу в задоволенні
позову повністю.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що
залишається невизначеним порядок
обчислення спірної доплати та його
розмір. Просить врахувати, що
встановлений ч. 1 ст. 28 Закону України
«Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування» мінімальний
розмір пенсії за віком застосовується
виключно для визначення розміру
пенсій, призначених відповідно до
зазначеного Закону, і не може
враховуватися для перерахунків або
підвищень інших пенсій. Стверджує, що
при ухваленні оскаржуваного рішення
судом не були враховані положення
бюджетного законодавства України, а
також видаткові можливості основного
фінансового документу держави і
Пенсійного фонду України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України
колегія суддів вважає доцільним
розглядати справу в порядку письмового
провадження.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши матеріали справи, колегія
суддів приходить до висновку, що
апеляційну скаргу апелянта слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено та підтверджено
матеріалами справи, що позивач є
дитиною війни, оскільки статтею 1
Закону України «Про соціальний захист
дітей війни» визначено, що дитиною
війни є особа, яка є громадянином
України та якій на час закінчення (2
вересня 1945 року) Другої світової війни
було менше 18 років.

Згідно ст. 6 Закону України «Про
соціальний захист дітей війни», дітям
війни пенсії або щомісячне довічне
грошове утримання чи державна
соціальна допомога, яка виплачується
замість пенсії, підвищується на 30 %
мінімальної пенсії за віком, розмір
якої визначається прожитковим
мінімумом для осіб, які втратили
працездатність, що урегульовано ч. 1 ст.
28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Слід зазначити, що 14 червня 2011 року
Верховною Радою України прийнято Закон
України N 3491-VI "Про внесення змін до
Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік", який набрав чинності
19 червня 2011 року.

Пунктом 7 частини першої цього Закону
Прикінцеві положення Закону України
"Про Державний бюджет України на 2011 рік"
доповнено пунктом 4, яким установлено,
що у 2011 році норми і положення статті 6
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" застосовуються у порядку
та розмірах, встановлених Кабінетом
Міністрів України виходячи з наявного
фінансового ресурсу бюджету
Пенсійного фонду України на 2011 рік.

З аналізу наведеної норми випливає, що
визначення порядку та розмірів виплат
указаним категоріям громадян
делеговано Кабінету Міністрів України.

Згідно інформаційного листа Вищого
адміністративного суду України від
22.07.2011 N 1091/11/13-11 під час вирішення
питання, яка з однопредметних
законодавчих норм рівної ієрархії, що
не визнані неконституційними в
установленому порядку, підлягає
застосуванню для розв'язання спорів
зазначеної категорії, перевагу слід
надавати тій з них, що прийнята пізніше.
У розглядуваному випадку пізніше
прийняті норми Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік".

На виконання вимог Закону України від 14
червня 2011 року N 3491-VI "Про внесення змін
до Закону України "Про Державний бюджет
України на 2011 рік" 6 липня 2011 року
Кабінетом Міністрів України прийнято
постанову N 745 "Про встановлення деяких
виплат, що фінансуються за рахунок
коштів державного бюджету", яка набрала
чинності 23 липня 2011 року.

З огляду на викладене до набрання
чинності зазначеною постановою
Кабінету Міністрів України, тобто до 23
липня 2011 року, застосуванню підлягають
положення статті 6 Закону України "Про
соціальний захист дітей війни".

З 23 липня 2011 року правомірність дій
суб'єктів владних повноважень
необхідно перевіряти на відповідність
вимогам Закону України "Про Державний
бюджет України на 2011 рік" та постанови
Кабінету Міністрів України від 6 липня
2011 року N 745.

Тому, стосовно позовних вимог щодо
здійснення позивачу нарахування та
виплату недоплаченого підвищення до
пенсії за період з 05.04.2011 року по 22.07.2011
року включно, колегія суддів вважає, що
такі підлягають задоволенню.

Таким чином, відповідач у період з
05.04.2011 року по 22.07.2011 року включно
повинен діяти у відповідності з
приписами діючої норми ст.6 Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни".

Колегія суддів не може взяти до уваги
посилання апелянта на те, що положення
частини третьої статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", з якої
випливає, що мінімальний розмір пенсії
за віком, встановлений абзацом першим
частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом,
виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 28 Закону
України "Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування"
установлено, що мінімальний розмір
пенсії за віком, установлений абзацом
першим частини першої цієї статті,
застосовується виключно для
визначення розмірів пенсій,
призначених згідно з цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 2
Закону України "Про прожитковий
мінімум" прожитковий мінімум
застосовується для встановлення
розмірів мінімальної заробітної плати
та мінімальної пенсії за віком.

Отже, вихідним критерієм обчислення
розміру підвищення до пенсії, виплат
допомоги дітям війни відповідно до
Закону України "Про соціальний захист
дітей війни" є розмір мінімальної
пенсії за віком, визначений статтею 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

За чинним законодавством розмір
мінімальної пенсії за віком
визначається лише за правилами,
передбаченими частиною першою статті 28
Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування". Іншого
нормативно-правового акта, який би
визначав цей розмір або встановлював
інший розмір, немає.

Відсутність іншого мінімального
розміру пенсії за віком не є підставою
для відмови в реалізації позивачем
конституційної гарантії та права на
підвищення пенсії виходячи з розміру
мінімальної пенсії за віком, як це
встановлено статтею 6 Закону України
"Про соціальний захист дітей війни".

Також, відповідно до п. 2 ст. 6 Закону
України «Про статус гірських населених
пунктів в Україні» розмір державних
пенсій, які передбачені чинним
законодавством видів державної
матеріальної допомоги громадянам, які
одержали статус особи, що працює і
проживає або навчається на території
населеного пункту, якому надано статус
гірського, збільшується на 20 %.

Так, згідно переліку населених пунктів,
яким надано статус гірських,
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 647 від 11.08.1995 року
«Про перелік населених пунктів, яким
надається статус гірських» смт.
Міжгір'я Міжгірського району
Закарпатської області, в якому
проживає позивач, має статус гірського
населеного пункту в Україні, а тому
розмір державної пенсії, що йому
виплачується має бути збільшено на 20 %.

Крім цього, відповідно до п.1 ч.1 ст. 201
КАС України підставою для зміни
постанови суду першої інстанції є
правильне по суті вирішення справи, але
із помилковим застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

В контексті наведеного, колегія суддів
вважає за необхідне звернути увагу на
те, що суд першої інстанції
безпідставно звернув до негайного
виконання постанову у повному обсязі,
оскільки відповідно до припису п. 1 ч. 1
ст. 256 КАС України, який є спеціальним
для виконання постанови суду у справах
зазначених у п. 2 ч.1 ст. 183-2 КАС України,
негайно виконуються постанови суду про
присудження виплати пенсій, інших
періодичних платежів з Державного
бюджету України або позабюджетних
державних фондів - у межах суми
стягнення за один місяць.

Оскільки судом першої інстанції
правильно вирішено спір по суті, але із
помилковим застосування норм
процесуального права, то у
відповідності до ст. 201 КАС України,
оскаржену постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 201, 205, 207, 254 КАС
України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу управління
Пенсійного фонду України в
Міжгірському районі Закарпатської
області - задовольнити частково, а
постанову Міжгірського районного суду
Закарпатської області від 02.11.2011 року у
справі № 2а-4388/11 в частині негайного
виконання - змінити.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 256
КАС України допустити зазначену
постанову до негайного виконання - у
межах суми стягнення за один місяць.

В решті постанову суду залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі.

Постанова остаточна і оскарженню не
підлягає.

Головуючий суддя
І.В. Глушко

Судді
О.О. Большакова

В.Я. Макарик