Справа № 808/3723/14
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2014-08-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2014 року ( 12 год. 15 хв.)Справа №
808/3723/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого - судді О.В.
Конишевої,

за участю секретаря судового засідання
Я.М. Муха

за участю представників сторін :

від позивача - Гордєєв М.С.

від відповідача - Нідзельська Т.Л.,
Візірська В.В.

розглянув у відкритому судовому
засіданні адміністративну справу

За позовною заявою: Державної
фінансової інспекції в Запорізькій
області

до: Медичного реабілітаційного центру
«Таврія» Державної пенітенціарної
служби України

про: зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного
адміністративного суду надійшла
вказана позовна заява.

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги, щодо
зобов'язання позивача в повному обсязі
виконати пункт 2 вимоги від 11.11.2013
№002-14/1473 ( далі-вимога), підтримав у
повному обсязі, зазначив, що
документально не підтверджені
службові відрядження директора,
призвели до зайвого списання коштів,
тому позов просить задовольнити.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти позову та
зазначив, що всі відрядження були до
Головного Управління, якому
підпорядковується відповідач, тобто це
свідчить про службове відрядження,
крім того, всі вони оформленні
належним чином, тому у позові просить
відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали
адміністративного позову, з'ясувавши
обставини справи та перевіривши їх
доказами, суд приходить до висновку, що
позов не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі
ухвали Приморського районного суду
Запорізької області від 14.10.2013 по
справі № 1-кс/326/324/2013 за зверненням
Приморського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області Державною
фінансовою інспекцією в Запорізькій
області (далі - Позивач,
Держфінінспекція в Запорізькій
області) проведено позапланову виїзну
ревізію окремих питань Медичного
реабілітаційного центру «Таврія»
Державної пенітенціарної служби
України (далі - Відповідач, Центр) за
період з 03.03.2012 по 01.10.2012 року.

Результати ревізії оформлено актом від
01.11.2013 № 002-21/8, який підписано
посадовими особами Центру без
заперечень.

Ревізією сум необґрунтованого
використання паливно-мастильних
матеріалів та коштів під час
відрядження директора Центру ОСОБА_4 в
м. Запоріжжя до Управління Державної
пенітенціарної служби України в
Запорізькій області (далі - Управління),
проведеною суцільним способом за
період з 03.03.2012 по 01.10.2012 року, шляхом
порівняння даних
розрахунково-платіжних відомостей за
видами оплат, посвідчень на
відрядження, наказів (розпоряджень,
викликів), авансових звітів, подорожніх
листів та доданих до них первинних
документів встановлено порушення п. 1
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 № 59 (зі
змінами, далі - Інструкція), внаслідок
не підтвердження виконання директором
Центру ОСОБА_4 службових доручень під
час відряджень до Управління, що
призвело до зайвого списання коштів у
загальній сумі 5984,34 грн., за період з
03.03.2012 по 01.10.2012 року, у тому числі
внаслідок покриття витрат фізичної
особи всупереч законодавству при
відсутності дебіторської
заборгованості з обліку у сумі 3411,07 грн,
внаслідок проведення завищених витрат
на оплату праці у сумі 1491,76 грн, в
результаті чого, зайво сплачено
внесків до державних цільових фондів
по незаконно виплачених сумах по
оплаті праці у сумі 541,51 грн. та витрати
підзвітних коштів при відсутності
належного документального
підтвердження у сумі 540,0 гривень.

Таким чином, враховуючи не
підтвердження ОСОБА_4 виконання
службових доручень на автомобілі під
час 17 відряджень до Управління за
період з 03.03.2012 по 01.10.2012 року, здійснено
зайве списання паливно-мастильних
матеріалів у сумі 3411,07 грн, а саме:

- у березні здійснено чотири
відрядження, з яких одне відрядження
підтверджено викликом № 1/7-1222 від 06.03.2012
та подорожнім листом № 391 від 12.03.2012.
Інші відрядження не підтверджені
викликами (наказами) виданими
Управлінням та на які списано
паливно-мастильних матеріалів у
кількості 138,86 літрів на суму 1145,77
гривень (подорожні листи № 394 від 16.03.2012,
№ 398 від 22.03.2012, №400 від 27.03.2012);

- у квітні здійснено єдине
відрядження, яке не підтверджено
викликом (наказом) Управління та на які
списано паливно-мастильні матеріали у
кількості 42,21 літрів на суму 386,90
гривень(подорожній лист № 394 від 03.04.2012)

- у травні здійснено єдине відрядження,
яке підтверджене розпорядженням ДПтС
№ УКБ-2396/Сд від 28.04.2012 та подорожнім
листом №491 від 12.05.2012.

у червні здійснено єдине відрядження,
яке не підтверджено викликом (наказом),
та по якому списано паливно-мастильні
матеріали 38,27 літрів на суму 341,22
гривень (подорожній лист № 451 від
07.06.2012);

- у липні здійснено чотири
відрядження, з яких два відрядження не
підтверджені викликами (наказами) та на
які списано паливно-мастильні
матеріали у кількості 89,15 літрів на
суму 784,51 гривень (подорожні листи № 83
від 05.07.2012, № 86 від 09.07.2012), одно
відрядження підтверджено
розпорядженням Управління № 31/7-3986 від
09.07.2012 та подорожнім листом №87 від
10.07.2012.

- у серпні здійснено два
відрядження, які не підтверджені
викликами (наказами) та на які списано
паливно-мастильних матеріалів 84,4Я
літрів на суму 752,69 гривень (подорожні
листи № 104 від 31.07.2012, № 108 від 04.08.2012).

- у вересні здійснено два
відрядження, які підтверджені
розпорядженнями Управління № 52/44 від
06.09.2012, № 1/15 від 17.09.2012 року та
подорожніми листами № 135 від 12.09.2012, № 139
від 19.09.2012.

В ході ревізії організації фактичного
контролю за використанням автомобілів
проведено фактичне зняття показників
спідометрів та залишків пального в
баках наявних транспортних засобів
Центру станом на 25.10.2013, за результатами
якого розбіжності з даними
бухгалтерського обліку не виявлено.

Внаслідок не підтвердження ОСОБА_4
виконання службових доручень під час
відряджень до Управління за період з
03.03.2012 по 01.10.2012 року, ревізією
встановлено порушення п. 1, п. 4 р.ІІ
Інструкції про службові відрядження в
межах України та за кордон,
затвердженої наказом Міністерства
фінансів України від 13.03.1998 № 59 (далі -
Інструкція).

Так, за період по якому проводилася
ревізія, директору Центру ОСОБА_4
безпідставно відшкодовано добові на
суму 270 грн., який був відряджений до м.
Запоріжжя на автомобілі з водієм, якому
також відшкодовано добові на суму 270
гривень.

Крім того, внаслідок не підтвердження
ОСОБА_4 виконання службових доручень
під час відряджень до Управління за
період з 03.03.2012 по 01.10.2012 року, ревізією
дотримання правильності нарахування
та виплати заробітної плати за час
відрядження, проведеною суцільним
порядком за період з 03.03.2012 по 01.10.2012
року, встановлено порушення п. 1
Інструкції, п. п. «ж», п. 1 Порядку
обчислення середньої заробітної плати,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 08.02.1995 № 100,
внаслідок обчислення заробітної плати
за період з 03.03.2012 по 01.10.2012 року у
розмірі середньомісячної, що призвело
до зайвого нарахування та виплати
заробітної плати ОСОБА_4 та ОСОБА_5
(водію) у сумі 1491,76 грн., в результаті
чого, зайво сплачено внесків до
державних цільових фондів по незаконно
виплачених сумах по оплаті праці у сумі
541,51 грн. та недоотримання коштів ОСОБА_5
у сумі 80,60 гривень.

Враховуючи викладене, внаслідок
допущених порушень нанесено збитки
державному бюджету на суму 5984,34
гривень.

Згідно з ч. 7 ст. 10 Закону №2939 та п.46
Порядку проведення інспектування
Державною фінансовою інспекцією, її
територіальними органами,
затвердженого постановою КМУ від 20.04.2006
№ 550 (далі - Порядок № 550), органам
державного фінансового контролю
надано право пред'являти керівникам та
іншим особам підприємств, установ та
організацій, що контролюються,
обов'язкові до виконання вимоги щодо
усунення виявлених порушень
законодавства, та згідно з ч. 2 ст.15
цього Закону, законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
контролюються.

Відповідно до зазначених норм на
адресу Центру було направлено вимогу
від 11.11.2013 № 002-14/1473, пунктом 2 якої Центр
зобов'язано:

- в повному обсязі відшкодувати
вартість зайво списаних
паливно-мастильних матеріалів у
розмірі 3411,07 грн., суму зайво
нарахованої та виплаченої заробітної
плати у розмірі 1491,76 грн., зайво
відшкодованих підзвітних коштів у
розмірі 540,0 грн., шляхом внесення коштів
на розрахунковий рахунок Центрі, у тому
числі шляхом стягнення на підставі ст.
1166 Цивільного кодексу України;

- провести перерахунок та
відповідні взаємозвірки щодо сум
єдиного соціального внеску відповідно
до Порядку зарахування в рахунок
майбутніх платежів єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування або повернення
помилково сплачених коштів,
затвердженого постановою правління
Пенсійного фонду України від 27.09.2010 №
21-1;

- повернути зайво виплачені внески
до державних цільових фондів по
незаконно виплачених сумах по оплаті
праці у сумі 541,51 грн. або зарахувати в
рахунок майбутніх платежів;

- перерахувати кошти, що надійдуть
на рахунок Центра, до державного
бюджету або провести коригування
кошторису на відповідну суму.

Зазначеною вимогою був встановлений
термін для інформування Бердянської
об'єднаної державної фінансової
інспекції про вжиті заходи до 11.12.2013.

На теперішній час виявлені в ході
ревізії порушення в повному обсязі не
усунуті, п. 2 вимоги від 11.11.2013 № 002-14/1473
залишається не виконаним Відповідачем.

Листом від 09.12.2013 № 289/1 відповідач
повідомив, що питання щодо сум
необґрунтованого використання
паливно-мастильних матеріалів та
коштів під час відрядження ОСОБА_4 до
УДПтСУ м. Запоріжжя в сумі - 5442,83
залишається відкритим до винесення
вироку суду по кримінальному
провадженню.

У судовому засіданні була надана копія
Постанови від 06 червня 2014 року про
закриття кримінального провадження у
зв'язку із відсутністю складу
кримінального правопорушення, яка
винесена Приморським РВ ГУМВС України
в Запорізькій області, за результатами
розгляду матеріалів досудового
розслідування, внесеного до Єдиного
реєстру досудових розслідувань щодо
порушень при здійсненні
фінансово-господарської діяльності
службовими особами
медично-реабілітаційного центру
«Таврія» Державної пенітенціарної
служби України.

У Постанові від 06 червня 2014 року про
закриття кримінального провадження у
зв'язку із відсутністю складу
кримінального правопорушення
зазначено, що Актом позапланової
виїзної ревізії окремих питань
фінансово-господарської діяльності
МРЦ «Таврія» управління ДПтС України в
Запорізькій області №002-21/ від 01.11.2013 та
висновком експерта НДЕКЦ при ГУМВС
України в Запорізькій області №80 від
15.01.2014 року, підтверджується факт
перебування керівника МРЦ «Таврія» у
відрядженнях за періоди 03.03.2012 по 01.10.2012
рік.

Допитані в якості свідків ОСОБА_7,
головний бухгалтер МРЦ «Таврія»
управління ДПтС України в Запорізькій
області, ОСОБА_5 водій МРЦ «Таврія»
управління ДПтС України в Запорізькій
області ОСОБА_6 заступник начальника
управління ДПтС України в Запорізькій
області підтвердили, що ОСОБА_4 дійсно
здійснював службові відрядження та при
цьому всі відрядження документально
були оформлені правильно. При цьому
заступник начальника управління ДПтС
України в Запорізькій області ОСОБА_6
вказав на те, що керівники структурних
підрозділів управління ДПтС України в
Запорізькій області можуть
викликатись до управління усно в
телефонному режимі.

Відповідно до п. 1 Інструкції, службовим
відрядженням вважається поїздка
працівника за розпорядженням
керівника органу державної влади,
підприємства, установи та організації,
що повністю або частково утримується
(фінансується) за рахунок бюджетних
коштів (далі - підприємство), на певний
строк до іншого населеного пункту для
виконання службового доручення поза
місцем його постійної роботи (за
наявності документів, що підтверджують
зв'язок службового відрядження з
основною діяльністю підприємства).
Документами, що підтверджують зв'язок
такого відрядження з основною
діяльністю підприємства, є, зокрема
(але не виключно): запрошення сторони,
що приймає і діяльність якої
збігається з діяльністю підприємства,
що направляє у відрядження; укладений
договір чи контракт; інші документи,
які встановлюють або засвідчують
бажання встановити цивільно-правові
відносини; документи, що засвідчують
участь відрядженої особи в
переговорах, конференціях або
симпозіумах, інших заходах, які
проводяться за тематикою, що
збігається з діяльністю підприємства,
яке відряджає працівника.

Суд вважає, що документами, які
підтверджують зв'язок такого
відрядження з основною діяльністю
підприємства, є, зокрема, а ні виключно
ті документи, які перераховані у п. 1
Інструкції. Крім того, посвідчення про
відрядження керівника були завірені
мокрою печаткою Управління, про що
сторони не заперечували, а відсутність
письмових викликів не є беззаперечною
підставою робити висновки про
відсутність службового відрядження.

При цьому, в Постанові про закриття
кримінального провадження зазначено,
що керівництво управління ДПтС України
в Запорізькій області підтвердило, що
розпорядження щодо відрядження усно
надавались ОСОБА_4, тобто ним, як
керівником установи, виконувались
службові завдання. Отже ОСОБА_4
витрачались кошти на паливо під час
відряджень, які він здійснював з метою
виконання ним
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарчих
обов'язків під час службової
діяльності.

Те що на запит позивача до Управлінні
ДПтС України в Запорізькій області
щодо надання доказів про підстави
відряджень, Управління не може надати
письмові докази про мету відряджень,
так як вони були усні і вже минув час
щоб згадати підстави відряджень, не
спростовує факт відряджень саме до
цього органу, який є вищестоящою
установою.

Оскільки ОСОБА_4 був керівником
установи, то підтвердженням зв'язку
його службового відрядження з основною
діяльністю підприємства під час
виконання ним
організаційно-розпорядчих та
адміністративно- господарчих функцій
може бути також посвідчення про
відрядження завірене мокрою печаткою
Управління, оскільки Управління є
вищестоящою установою по відношенню до
МРЦ «Таврія», а МРЦ «Таврія»,
відповідно, є підпорядкованим
структурним підрозділом управління
ДПтС України в Запорізькій області.
Таке посвідчення про відрядження
надавалося під час ревізії, про що суд
зазначав вище.

Однак суд, відмовляючи позивачу у
задоволенні позовних вимог, головною
підставою вважає наступне.

Згідно обставин справи завдано збитків
на суму 5984,34 грн. та у п.2 вимоги
зазначено про зобов'язання позивача в
повному обсязі відшкодувати вартість
зайво списаних паливно-мастильних
матеріалів у розмірі 3411,07 грн., суму
зайво нарахованої та виплаченої
заробітної плати у розмірі 1491,76 грн.,
зайво відшкодованих підзвітних коштів
у розмірі 540,0 грн., шляхом внесення
коштів на розрахунковий рахунок
Центрі, у тому числі шляхом стягнення
на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу
України.

Інші вимоги виконати без стягнення
зазначених сум не є можливим.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу
України:

1. Майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

2. Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим
ушкодженням здоров'я або смертю
фізичної особи внаслідок непереборної
сили, відшкодовується у випадках,
встановлених законом.

4. Шкода, завдана правомірними діями,
відшкодовується у випадках,
встановлених цим Кодексом та інше.

Тобто позивач ставить вимоги до
відповідача по зобов'язанню стягнути з
осіб, винних у вказаному порушенні
збитки.

Відповідно ст.2 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
головним завданням державної
контрольно-ревізійної служби є
здійснення державного фінансового
контролю за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, необоротних та інших активів,
правильністю визначення потреби в
бюджетних коштах та взяттям
зобов'язань, ефективним використанням
коштів і майна, станом і достовірністю
бухгалтерського обліку і фінансової
звітності у міністерствах та інших
органах виконавчої влади, державних
фондах, фондах загальнообов'язкового
державного соціального страхування,
бюджетних установах і суб'єктах
господарювання державного сектору
економіки, а також на підприємствах, в
установах та організаціях, які
отримують (отримували у періоді, який
перевіряється) кошти з бюджетів усіх
рівнів, державних фондів та фондів
загальнообов'язкового державного
соціального страхування або
використовують (використовували у
періоді, який перевіряється) державне
чи комунальне майно (далі -
підконтрольні установи), за
дотриманням законодавства на всіх
стадіях бюджетного процесу щодо
державного і місцевих бюджетів,
дотриманням законодавства про
державні закупівлі, діяльністю
суб'єктів господарської діяльності
незалежно від форми власності, які не
віднесені законодавством до
підконтрольних установ, за рішенням
суду, винесеним на підставі подання
прокурора або слідчого для
забезпечення розслідування
кримінальної справи.

Відповідно до статті 10 Закону України
"Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні" від 26.01.1993р. № 2939-XII (надалі по
тексту Закон №2939-XII) органу державного
фінансового контролю надається право,
зокрема, звертатися до суду в інтересах
держави, якщо підконтрольною установою
не забезпечене виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Статтею 15 Закону України "Про державну
контрольно-ревізійну службу в Україні"
передбачено, що вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єктів, що
ревізуються.

Відповідно ст.2 Закону № 2939-ХІІ порядок
проведення Державною
контрольно-ревізійною службою
державного фінансового аудиту та
інспектування встановлюється
Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 35 Порядку проведення
інспектування державною
контрольно-ревізійною службою,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 20 квітня 2006 р. №
550, визначено, що виявлені допущені
об'єктом контролю порушення
законодавства, контроль за дотриманням
якого віднесений до компетенції
служби, фіксуються в констатуючій
частині акта ревізії з обов'язковим
посиланням на норми законів чи інших
нормативно-правових актів, які
порушені, та зазначенням винних у їх
допущенні осіб.

Пункт 50 Порядку передбачає, що за
результатами проведеної ревізії у
межах наданих прав органи служби
вживають заходів для забезпечення:
притягнення до адміністративної,
дисциплінарної та матеріальної
відповідальності винних у допущених
порушеннях працівників об'єкту
контролю; звернення до суду в інтересах
держави щодо усунення виявлених
ревізією порушень законодавства
питань збереження і використання
активів, а також стягнення у дохід
держави коштів, одержаних за
незаконними договорами, без
встановлених законом підстав або з
порушенням вимог законодавства;
застосування заходів впливу за
порушення бюджетного законодавства.

Аналізуючи головні завдання державної
контрольно-ревізійної служби
визначених у статті 2 і обсягу прав,
встановлених статтею 10 Закону №2939-ХІІ
слід зазначити, що відповідач
здійснюючи державний фінансовий
контроль за використанням і
збереженням державних фінансових
ресурсів, ефективним використанням
коштів і майна реалізує такі через
механізм вилучення в судовому порядку
до бюджету виявлені ревізіями
приховані і занижені валютні та інші
платежі, стягнення у дохід держави
коштів, одержаних підконтрольними
установами, за незаконними угодами, без
встановлених законом підстав та з
порушенням чинного законодавства,
звернення до суду в інтересах держави,
якщо підконтрольною установою не
забезпечене виконання вимог щодо
усунення виявлених ревізією порушень
законодавства з питань збереження і
використання активів, а також
порушення перед відповідними органами
питання про припинення бюджетного
фінансування і кредитування, якщо
отримані підприємствами, установами та
організаціями кошти і позички
використовуються з порушенням чинного
законодавства, накладати у випадках,
передбачених законодавчими актами, на
керівників та інших службових осі
підконтрольних установ
адміністративні стягнення.

Разом з тим, приписи зазначених норм
матеріального права не наділяють
суб'єкта владних повноважень правами
щодо спонукання господарюючого
суб'єкта на проведення
претензійно-позовної роботи та
зобов'язання звернення до суду про
стягнення безпідставно отриманих
коштів з іншого суб'єкту. Що по суті
вимагає позивач від відповідача
посилаючись у п.2 вимоги та на норми
Цивільного кодексу України, згідно
якого порядок відшкодування майнової
шкоди передбачає і проведення
претензійно-позовної роботи та
зобов'язання звернення до суду про
стягнення безпідставно отриманих
коштів з іншого суб'єкту.

Дана правова позиція викладена у
Постанові Вищого адміністративного
суду України постанова від 27 травня 2014
р. по справі № 826/14462/13-а та Постанові
Верховного суду України 15 квітня 2014 по
справі №21-40а14.

З урахуванням наведеного суд вважає, що
позивач вийшов за межі наданих владних
повноважень, що є підставою для відмови
у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 69-71, 158, 160- 164 КАС
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В адміністративному позові відмовити у
повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 КАС України - з дня
складення її в повному обсязі,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Якщо суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 КАС
України, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Постанову в повному обсязі виготовлено
02.09.2014.

Суддя О.В.
Конишева