Справа № 295/4278/13-а
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2014-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції:
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
УХВАЛА

іменем України

"08" вересня 2014 р.
Справа № 295/4278/13-а

Житомирський апеляційний
адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді
Мацького Є.М.

суддів:
Євпак В.В.

Шидловського В.Б.,

при секретарі
Волянській О.В. ,

за участю позивача ОСОБА_3

представників відповідача: Онищук О.П.,
Іваницької О.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Житомирі апеляційну
скаргу ОСОБА_3 на постанову
Богунського районного суду м. Житомира
від "18" червня 2014 р. у справі за позовом
ОСОБА_3 до начальника Управління
праці та соціального захисту населення
Богунської районної ради м.Житомира
Якимів М.І. про визнання дій
неправомірними та зобов'язання вчинити
певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до
Богунського районного суду м. Житомира
із адміністративним позовом до
начальника управління праці та
соціального захисту населення
Богунської райради м. Житомира (за
текстом - УПСЗН) Якиміва М.І., в якому
просила визнати рішення, прийняте
відповідачем щодо зняття її з обліку в
Єдиному державному автоматизованому
реєстрі осіб, які мають право на пільги,
неправомірним та зобов'язати прийняти
рішення на підставі передбаченої в
акті реагування Уповноваженого ВРУ з
прав людини міри щодо поновлення права
на пільги з 23.02.2007 по 07.02.2012 року, а також
просила стягнути із відповідача
моральну шкоду в сумі 50 000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим,
що з 1975 року і по теперішній час
проживає в м. Житомирі і з 07.02.2005 року по
2011 рік перебувала в Єдиному державному
реєстрі пільговиків. Зазначила, що
23.02.2007 року вимушена була виписатись із
м. Житомира і прописатись в м. Києві. У
2011 році позивач дізналась, що її було
позбавлено права користуватись
пільгами на оплату комунальних послуг
як вдови ветерана військової служби,
при цьому, як зазначає позивач, вона
була позбавлена права на пільги
начальником УПСЗН Якимівим М.І. у 2011
році заднім числом згідно довідки
КВЖРЕП-14 від 07.07.2011 року. Вважає рішення
про виключення її з реєстру
пільговиків, прийняте начальником
Якимівим М.І. необґрунтованим та
прийнятим з порушенням Конституції
України, рішень Конституційного Суду
України №1 від 03.06.2009 року та №15 від
14.11.2011 року, Законів України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту», «Про свободу
пересування та вільний вибір місця
проживання в Україні», постанови
Кабінету Міністрів України від 29 січня
2003 р. № 117 «Про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги», посилаючись на те, що
своє місце проживання вона не
змінювала, а відтак не могла бути
виключена із реєстру пільговиків.

Постановою Богунського районного суду
м.Житомира від 18 червня 2014 року в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просила
скасувати постанову суду та прийняти
нову, якою задовольнити її позовні
вимоги.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального і
процесуального права, правової оцінки
обставин у справі, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга не підлягає до задоволення,
виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 як вдова
ветерана військової служби,
користувалася пільгами на оплату
житлово-комунальних послуг, з 07.02.2005
року до 01.08.2011 року, а саме до того
моменту коли було виявлено, що позивач
знялась з реєстрації за місцем свого
проживання у м. Житомирі. З даного часу
надання пільг було припинено та
проведено перерахунок з 01.02.2007 по 31.07.2011
року у зв'язку із зміною місця
реєстрації. Після надання позивачем
всіх необхідних документів на підставі
рішення комісії виконкому Богунської
райради по призначенню субсидій та
державної соціальної допомоги
малозабезпеченим сім'ям від 07.02.2012 року
№2/2 ОСОБА_3 було включено до Єдиного
державного автоматизованого реєстру
пільговиків.

Судом першої інстанції встановлено, що
апелянт 23.02.2007 року знялася з
реєстрації місця проживання у АДРЕСА_3
та 20.03.1997 р. зареєструвалась за адресою
: АДРЕСА_1. 4.09.2007 р. знялась з реєстрації
за вказаною адресою та 18.09.2007 р.
зареєструвався за адресою: АДРЕСА_2
(а.с.30).

Відповідно до п. 2 Положення про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
як мають право на пільги, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 р. N 117, до Реєстру
включається така інформація: загальні
відомості про пільговика (прізвище,
ім'я та по батькові, число, місяць, рік
народження, ідентифікаційний номер у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів, адреса
зареєстрованого місця проживання (або
за рішенням комісій, утворених
місцевими держадміністраціями та
органами місцевого самоврядування
відповідно до пункту 4 Положення,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. N 848
(ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 76; Офіційний
вісник України, 1997 р., число 39, ст. 17; 2000
р., N 5, ст. 178), адреса фактичного місця
проживання), склад сім'ї,
характеристика житла), реквізити
паспорта та документа, що підтверджує
право на пільги, а також категорія
пільговика, перелік пільг, на які він
має право, інформація про те, якими
пільгами він реально користується.

Відповідно до п. 7 Положення про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
як мають право на пільги, у разі зміни
місця проживання в межах
адміністративно-територіальної
одиниці, яку обслуговує уповноважений
орган, пільговик або його законний
представник повинен повідомити його
про це письмово. У разі зміни
зареєстрованого місця проживання поза
межами адміністративно-територіальної
одиниці пільговик знімається з обліку
в уповноваженому органі за попереднім
зареєстрованим місцем проживання та
стає на облік за новим зареєстрованим
місцем проживання. Уповноважені органи
за попереднім зареєстрованим місцем
проживання пільговика закривають його
персональну облікову картку та видають
пільговику довідку про зняття з обліку,
а за новим зареєстрованим місцем
проживання відкривають нову облікову
картку з дати реєстрації пільговика.

Згідно з п. 5 вказаного Положення, для
включення до Реєстру інформації про
пільговика він подає уповноваженому
органу довідку про склад сім'ї, копії
документів, що підтверджують право
пільговика та членів його сім'ї на
пільги (з пред'явленням оригіналів цих
документів), копію довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера у
Державному реєстрі фізичних осіб -
платників податків та інших
обов'язкових платежів, пред'являє
паспорт та надає інформацію про
характеристику житла та послуги, щодо
отримання яких він має пільги та
реально ними користується.

Судом першої інстанції встановлено, що
пунктом 2 Положення про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
які мають право на пільги, передбачена
можливість надання пільг за фактичним
місцем проживання, проте така норма
почала діяти лише з 23 липня 2009 року, а
питання надання пільг за фактичним
місцям проживання вирішується
уповноваженим органом за особистим
зверненням громадянина.

Крім цього, апелянтом не надано жодного
підтвердження факту фактичного
проживання за адресою: АДРЕСА_3 за
період з 23.02.2007 р. по 07.02.2012 р.

В 2012 році ОСОБА_3 звернулась із
відповідною заявою до комісії
виконавчого комітету Богунської
районної ради м.Житомира про
призначення субсидій та державної
соціальної допомоги малозабезпеченим
сім"ям і відповідно до рішення від 9
жовтня 2012 року / арк.спр. 133/
рекомендовано заявниці звернутися до
житлово-комунальних підприємств для
вирішення питання нарахування пільг за
період з 23.02.2007 року по 7 лютого 2012 року.

Відповідно до постанови України, від
04.03.2002, № 256 "Про затвердження Порядку
фінансування видатків місцевих
бюджетів на здійснення заходів з
виконання державних програм
соціального захисту населення за
рахунок субвенцій з державного
бюджету" управління праці та
соціального захисту ведуть
персоніфікований облік отримувачів
пільг за соціальною ознакою згідно з
постановою Кабінету Міністрів України
від 29 січня 2003 р. N 117 "Про Єдиний
державний автоматизований реєстр осіб,
які мають право на пільги" (Офіційний
вісник України, 2003 р., N 5, ст. 177), житлових
субсидій населенню, допомоги сім'ям з
дітьми, малозабезпеченим сім'ям,
інвалідам з дитинства, дітям-інвалідам
та тимчасової державної допомоги
дітям;

здійснюють розрахунки з
постачальниками послуг на підставі
поданих ними щомісячних звітів щодо
послуг, наданих особам, які мають право
на відповідні пільги, та отримувачами
компенсації, які згідно із статтями 43 і
48 Гірничого закону України мають право
на безоплатне отримання вугілля на
побутові потреби, але проживають у
будинках, що мають центральне опалення.

Враховуючи наведене, колегія суддів
зазначає, що управління праці та
соціального захисту населення не надає
пільги, так як це здійснюється
житлово-комунальними підприємствами.

Суд першої інстанції дійшов
правильного висновку, що з 23.02.2007 року
(момент зняття з реєстрації за адресою:
АДРЕСА_3) до 22 липня 2009 року включно
апелянт за чинним на той період
Положенням про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги, втратила право на
пільги по сплаті за житлово-комунальні
послуги, а з 2012 року (момент набрання
чинності нової редакції п. 2 Положення
про Єдиний державний автоматизований
реєстр осіб, які мають право на пільги)
апелянта було включено до Єдиного
державного автоматизованого реєстру
осіб, які мають право на пільги, як це
передбачено п. 5 вказаного Положення,
одразу після того як вона звернулася до
відповідача з відповідним пакетом
документів про включення.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
зняття апелянта з обліку в Єдиному
державному автоматизованому реєстрі
осіб, які мають право на пільги
відповідають чинному на той час
Положенню про Єдиний державний
автоматизований реєстр осіб, які мають
право на пільги.

Також колегія суддів вважає правильним
висновок суду першої інстанції про
відсутність в діях начальника УПСЗН
Якиміва М.І. фактів порушення прав
апелянта

Відповідачем в силу вимог ч.2 ст.71 КАС
України було доведено правомірність
дій та рішень УПСЗН і відсутність
будь-яких рішень особисто начальника
УПСЗН щодо позбавлення апелянта пільг
на оплату комунальних послуг.

В зв"язку з тим, що судом першої
інстанції не встановлено фактів
порушення прав апелянта, є
безпідставними і вимоги про
відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до статті 159 КАС України
судове рішення повинно бути законним і
обґрунтованим. Законним є рішення,
ухвалене судом відповідно до норм
матеріального права при дотриманні
норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене
судом на підставі повно і всебічно
з'ясованих обставин в адміністративній
справі, підтверджених тими доказами,
які були досліджені в судовому
засіданні.

Отже, за приписами вищевказаної статті,
правильне застосування норм
матеріального та процесуального права
необхідне для гарантування
справедливого результату судочинства
та справедливого процесу його
здійснення, що забезпечує такий
результат. Для ухвалення
обґрунтованого рішення суду необхідно
правильно оцінити докази, оцінка яких
здійснюється на основі внутрішнього
переконання, що має бути засноване на
повному, безпосередньому, всебічному
та об'єктивному дослідженні доказів.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду
першої інстанції про відмову в
задоволенні позову ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні усіх
обставин справи в їх сукупності. Судом
вірно встановлено характер спірних
взаємовідносин та обґрунтовано
застосовано норми матеріального права
до їх вирішення. Порушень норм
процесуального закону, які б могли
призвести до прийняття невірного
рішення , не встановлено. Твердження
апеляційної скарги зазначений
висновок суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206,212,254
Кодексу адміністративного судочинства
України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову Богунського
районного суду м.Житомира від "18"
червня 2014 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та може бути оскаржена
протягом двадцяти днів з дня складання
її в повному обсязі шляхом подачі
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя
Є.М. Мацький

судді:
В.В. Євпак

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення
виготовлено "08" вересня 2014 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_3

3- відповідачу/відповідачам: Начальник
Управління праці та соціального
захисту населення Богунської районної
ради м.Житомира Якимів М.І.
вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,