Справа № 161/9473/14-а
Суддя: Ковтуненко В. В.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/9473/14-а
Провадження № 2-а/161/435/14
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 року
м.Луцьк
Луцький міськрайонний суд
Волинської області в складі:

головуючого судді
Ковтуненка В.В.,

при секретарі
Соколовій К.Ю.,

з участю позивача
ОСОБА_1,

представника відповідача
Господарук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Луцьк
адміністративну справу за позовною
заявою ОСОБА_1 до УПФ України в м. Луцьку
про визнання дій протиправними та
зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
УПФ України в м. Луцьку про визнання дій
протиправними та зобов'язання вчинити
дії. В обґрунтування заявленого позову
посилається на те, що з березня 1965 року
до 10 квітня 2001 року він працював суддею
районного суду, членом обласного суду,
заступником голови обласного суду,
начальником управління юстиції
облвиконкому, головою арбітражного
(тепер господарського) суду Волинської
області, що підтверджується витягом з
трудової книжки

У 2001 році вийшов у відставку, у зв'язку з
чим йому було призначено щомісячне
грошове утримання в розмірі 90% від
отримуваної зарплати.

До 2006 року довічне грошове утримання
нараховувалось і виплачувалось
господарським судом Волинської
області.

В даний час щомісячне грошове
утримання нараховується і
виплачується управлінням Пенсійного
фонду України в м. Луцьку.

Оскільки в Головному управлінні
Пенсійного фонду у Волинській області
пояснили, що щомісячне грошове
утримання у 2007-2008 роках йому
нараховувалось на підставі довідки,
наданої у 2000 році, то в грудні місяці 2008
року він звернувся в це управління з
заявою, в якій просив нарахувати та
виплатити щомісячне грошове утримання
з врахуванням надбавок до зарплати
працюючого голови господарського суду
Волинської області у 2006-2008 роках, з
врахуванням таких надбавок до зарплати
голови суду виплачувати довічне
грошове утримання і в майбутньому.

Листом №781/м-в від 30 січня 2009 року
Головне управління Пенсійного фонду
України у Волинській області
повідомило, що пунктом 63 ЗУ «Про
державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» з
постанови Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
«Про статус суддів» виключено норми
щодо перерахунку щомісячного
грошового утримання суддям у відставці
в разі зміни заробітної плати
працюючого на відповідній посаді
судді.

На підставі цього роз'яснення в
нарахуванні та виплаті йому
щомісячного грошового утримання у
зв'язку з підвищенням зарплати голови
суду у 2008 році відмовлено, хоча суддям
господарського суду, які працювали у 2008
році, щомісячне грошове утримання
виплачувалось в розмірі, відповідно до
названої постанови Верховної Ради
України.

У зв'язку з відмовою провести
перерахунок щомісячного довічного
грошового утримання у 2008 році він
вимушений був звернутись з позовом в
суд, постановою якого від 15.03.2011 року
позов до управління Пенсійного фонду
України в м. Луцьку про визнання
відмови здійснити перерахунок
довічного грошового утримання як
бездіяльність протиправною та
зобов'язання здійснити перерахунок
щомісячного довічного грошового
утримання було задоволено.

Постановою Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
зобов'язано управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку здійснити
перерахунок та виплату щомісячного
довічного грошового утримання за
період з 22 травня 2008 року по 30 червня 2010
року.

Як повідомила Державна судова
адміністрація листом від 05.11.2013 року №
11-6013/13 за підписом заступника голови
Холодюка, нею було отримано лист
Пенсійного фонду України від 25.10.2013
року № 28536/02-20, яким повідомлялось, що
органами Пенсійного фонду України на
виконання рішення Конституційного
Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013
проведено перерахунки щомісячного
довічного грошового утримання,
призначеного суддям у відставці до
01.10.2011 року з урахуванням проведених на
цю дату перерахунків, передбачених
законодавством. Проте фактично ніяких
перерахунків щомісячного довічного
грошового утримання управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
йому не проводило.

У зв'язку з цим він з усною скаргою
звертався до управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку, де йому
повідомили, що ніякого перерахунку
щомісячного довічного грошового
утримання проводитись не буде.

16.05.2014 року ним до управління
Пенсійного фонду України в м. Луцьку
було подано заяву про необхідність
проведення перерахунку щомісячного
довічного грошового утримання, яку
залишено без задоволення з тих підстав,
що ст. 138 Закону України «Про судоустрій
і статус суддів» передбачено
перерахунки щомісячного довічного
грошового утримання лише суддям
Конституційного Суду України. Пунктом 1
ч.2 Прикінцевих положень Закону України
«Про судоустрій і статус суддів»
визнано таким, що втратив чинність
Закон України «Про статус суддів».
Рішенням Конституційного Суду України
визнано неконституційними норми ст.2
Закону України «Про заходи щодо
законодавчого забезпечення
реформування пенсійної системи» від
08.07.2011 року №3668-VI в частині поширення її
дії на Закон України «Про судоустрій і
статус суддів» від 07.07.201 Ороку № 2453- VI.

Як вбачається з довідки господарського
суду Волинської області від 13 травня 2014
року заробітна плата голови
господарського суду, з посади якого він
пішов у відставку, продовжувала
змінюватись. З копії постанови
Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01.04.2014 року
видно, що управління Пенсійного Фонду
України в м. Луцьку зобов'язано
здійснити перерахунок та виплату
щомісячного довічного грошового
утримання відповідно до Закону України
«Про статус суддів» за період з 22.05.2008
року по 30 червня 2010 року. З наведеного
випливає, що перерахунок після 30 червня
2010 року не проводився.

Просить визнати протиправними дії
управління Пенсійного Фонду України в
м. Луцьку щодо відмови в проведенні
перерахунку довічного грошового
утримання судді у відставці ОСОБА_1,
починаючи з 1 липня 2010 року. Стягнути з
держбюджету 76 гривень витрат,
пов'язаних з оплатою судового збору.
Зобов'язати управління Пенсійного
фонду відповідно до вимог ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів» провести перерахунок і
виплатити недоплачене довічне грошове
утримання судді у відставці ОСОБА_1.

Позивач в судовому засіданні
заявлений позов підтримав з підстав,
викладених в позовній заяві, просив
позов задовольнити.

Представник відповідача в
судовому засіданні заявлений позов не
визнав з підстав, викладених в
письмових запереченнях, просив
відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд приходить до висновку, що заявлений
позов підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та Законами
України.

Відповідно до ч.3 ст.138 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», в
редакції з 01.01.2011 р., щомісячне довічне
грошове утримання виплачується судді у
розмірі 80 відсотків грошового
утримання судді, який працює на
відповідній посаді. За кожний повний
рік роботи на посаді судді понад 20
років розмір щомісячного довічного
грошового утримання збільшується на
два відсотки заробітку, але не більше
ніж 90 відсотків заробітної плати судді,
без обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання. Судом установлено, що
позивач з 2001 року вийшов у відставку, у
зв'язку з чим йому було призначено
щомісячне грошове утримання у розмірі
90 % від отримуваної заплати.

Зазначені обставини не оспорюються
сторонами та підтверджуються
письмовими доказами, зокрема копією
постанови Львівського апеляційного
адміністративного суду від 01 квітня 2014
року, листом-відмовою відповідача (а.с.
8-14).

Судом встановлено, що позивач є суддею
у відставці та користується пільгами
відповідно до ст. 44 Закону України «Про
статус суддів».

Згідно статті 43 Закону України «Про
статус суддів», який був чинним на час
виникнення спірних правовідносин між
сторонами, за суддею, який перебуває у
відставці, зберігається звання судді і
такі ж гарантії недоторканості та
соціального захисту, як і до виходу у
відставку. Судді у відставці, який має
стаж роботи на посаді судді не менше 20
років, виплачується за його вибором
пенсія або звільнене від сплати
податку щомісячне довічне грошове
утримання в розмірі 80 відсотків
заробітної плати працюючого на
відповідній посаді судді. За кожний
повний рік роботи понад 20 років на
посаді судді розмір щомісячного
довічного грошового утримання
збільшується на два відсотки
заробітку, але не більше ніж до 90
відсотків заробітку судді без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання.

Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію Закону України
№2863-ХІІ від 15 грудня 1992 року «Про
статус суддів» (абз. 3 пункту 1)
передбачалося, що в разі зміни
заробітної плати суддів, розмір
щомісячного довічного грошового
утримання судді у відставці
обчислюється виходячи з нового розміру
заробітної плати судді, який працює на
відповідній посаді, та виплачується - в
суді за останнім місцем роботи або за
їх вибором у суді за місцем їх
проживання.

Пунктом 63 розділу II Закону України №
107-УІ від 28 грудня 2007 року «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» із
зазначеної Постанови Верховної Ради
України виключено абзац третій пункту
1, а підпунктом 1 пункту 61 розділу II
цього Закону встановлено, що
призначення і виплата щомісячного
довічного грошового утримання судді у
відставці здійснюється органами
Пенсійного фонду України за рахунок
коштів державного бюджету. Згідно з
пунктом 3 розділу III цього Закону,
зазначений підпункт 1 пункту 61 розділу
II цього Закону поширено на щомісячне
довічне грошове утримання, призначене
суддям у відставці до прийняття цього
Закону.

Крім цього, Законом України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» у Законі
України «Про статус суддів» (частина 4
статті 43) у першому абзаці слова «без
обмеження граничного розміру
щомісячного довічного грошового
утримання» - виключено.

Згідно з частиною 3 статті 11 Закону
України «Про статус суддів» гарантії
незалежності судді, включаючи заходи
його правового захисту, матеріального
і соціального забезпечення,
передбачені цим Законом, поширюються
на всіх суддів України і не можуть бути
скасовані чи знижені іншими
нормативними актами України і
Автономної Республіки Крим.

Однією з гарантій забезпечення
незалежності суддів, закріплених у
статті 126 Конституції України, є
надання їм за рахунок держави
матеріального і соціального захисту
(заробітна плата, пенсія, щомісячне
довічне грошове утримання, тощо),
надання їм у майбутньому статусу судді
у відставці, право якого на пенсійне та
щомісячне довічне грошове утримання є
гарантією незалежності працюючих
суддів.

Щомісячне довічне грошове утримання
судді спрямоване на забезпечення
гідного його статусу життєвого рівня.
Особливість щомісячного довічного
грошового утримання виявляється в
тому, що його правове регулювання і
джерела фінансування встановлюються
Законом України «Про статус суддів» та
Постановою Верховної Ради України «Про
порядок введення в дію цього Закону.
Така правова позиція викладена в
Рішенні Конституційного Суду України
№8-РП/2005 від 11 жовтня 2005 року - справа
про рівень пенсій і щомісячного
довічного грошового утримання.

Крім цього, у своїх рішеннях № 8-РП/2005
від 11 жовтня 2005 року, № 4-РП/2007 від 18
червня 2007 року та № 10-рп/2008 від 22 травня
2008 року, Конституційний Суд України
зазначав, що законом про Держбюджет не
можна вносити зміни до інших законів,
зупиняти їх дію чи скасовувати їх,
оскільки з об'єктивних причин це
створює протиріччя у законодавстві, і
як наслідок - скасування та обмеження
прав і свобод людини і громадянина.
Конституція України у статті 92
визначила сфери, зокрема бюджетну, які
мають врегульовуватися виключно
законом. Закон про Держбюджет є
основним фінансовим документом
держави. Через своє спеціальне
призначення цей закон не повинен
регулювати відносини в інших сферах
суспільного життя. Конституція України
не надає закону про Держбюджет вищої
юридичної сили стосовно інших законів
(підпункт 5.4 пункту 5 мотивувальної
частини рішення).

Рішенням Конституційного Суду України
№ 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнанні
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними),
положення статті 67 розділу 1 пунктів 2-4,
6 - 8, 10 - 18, підпунктів 7 пункту 19, пунктів
20-22, 24-34, підпунктів 1-6, 8-12 пункту 35,
пунктів 36-100 розділу II «Внесення змін до
деяких законодавчих актів України»та
пункту 3 розділу III «Прикінцеві
положення» Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України».

Рішення Конституційного Суду України,
з огляду на вимоги ст. 152 Конституції
України, мають преюдиціальне значення
для судів загальної юрисдикції при
розгляді ними позовів у зв'язку з
правовідносинами, які виникли
внаслідок дії положень Закону України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнаних
неконституційними.

Право позивача на перерахунок
довічного грошового утримання не
залежить від наявності чи відсутності
грошових коштів та належного
фінансування, таке право надане
державою і закріплено Законом України
«Про статус суддів».

Оскільки таке право декларовано
державою, то відповідно держава, через
створені нею органи, в даному випадку
органи Пенсійного фонду України, і несе
обов'язок по своєчасній та повній
виплаті підвищення до пенсії саме у
розмірах, які нею ж визначені та
закріплені в Законі.

Крім цього, і практика Європейського
суду з прав людини, яка відповідно до
ст. 17 Закону України «Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини» є
джерелом права, свідчить про те, що
органи державної влади не можуть
посилатися на відсутність коштів як на
причину невиконання своїх обов'язків
(справа «Кечко проти України», рішення
від 08.11.2005р.)

Частина ІІ Перехідних положень Закону
України "Про судоустрій та статус
суддів" (розділ ХІІІ) визначає те, що
судді, призначені чи обрані на посаду
до набрання чинності цим Законом
зберігають визначення стажу роботи на
посаді судді відповідно до
законодавства, що діяв раніше.

Відповідно до ст. 22 Конституції України
при прийняття нових законів або
внесенні змін до чинних законів не
допускається звуження змісту та обсягу
існуючих прав і свобод.

Отже, виходячи з принципу
пріоритетності законів над
підзаконними актами, при визначенні
розміру пенсії позивачу підлягають
застосуванню норми Закону України «Про
судоустрій і статус суддів».

З огляду на викладені обставини, суд
приходить до висновку про наявність у
позивача права на перерахунок
довічного грошового утримання у
відповідності до ч.4 ст.43 Закону України
«Про статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо
судове рішення ухвалене на користь
сторони, яка не є суб'єктом владних
повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Судом при розгляді справи встановлено,
що позивачем при зверненні до суду було
понесено та документально
підтверджено судові витрати по сплаті
судового збору в сумі 73,08 гривень. А
тому за таких обставин, суд приходить
до висновку про стягнення з місцевого
бюджету м. Луцька на користь ОСОБА_1
понесених і документально
підтверджених судових витрат по сплаті
судового збору в сумі 73,08 гривень.

Керуючись ст. 19 Конституцією України,
рішенням Конституційного Суду України
від 03.06.2013 року № 3-рп/2013, ст. 138 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів», ст. ст. 71, 158-164 Кодексу
адміністративного судочинства
України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПФ України в м.
Луцьку про визнання дій протиправними
та зобов'язання вчинити дії -
задовольнити повністю.

Визнати дії Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинській
області щодо відмови ОСОБА_1 в
перерахунку щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці
з 03 червня 2013 року з урахуванням
розміру заробітної плати для
обчислення щомісячного довічного
грошового утримання судді у відставці -
протиправними.

Зобов'язати Управління Пенсійного
фонду України в м. Луцьку Волинській
області здійснити перерахунок та
виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного
суддям у відставці до 01.10.2011 року, з
урахуванням проведених на цю дату
перерахунків, передбачених
законодавством; щомісячного довічного
грошового утримання, призначеного
суддям у відставці починаючи з 01.10.2011
року у розмірі 80 % грошового утримання
працюючого на відповідній посаді судді
без застосування обмеження цієї суми
максимальною величиною бази
нарахування єдиного внеску зі
збільшенням цього розміру на 2%
заробітку, але не більше ніж 90 %
заробітку судді за кожний повний рік
роботи на посаді судді понад 20 років.

Стягнути з місцевого бюджету м. Луцька
на користь ОСОБА_1 понесених і
документально підтверджених судових
витрат по сплаті судового збору в сумі
73,08 гривень.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги. У разі подання апеляційної
скарги судове рішення, якщо його не
скасовано, набирає законної сили після
повернення апеляційної скарги, відмови
у відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до Львівського
апеляційного адміністративного суду
через Луцький міськрайонний суд
Волинської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня її проголошення. У разі
застосування судом частини третьої
статті 160 цього Кодексу, а також
прийняття постанови у письмовому
провадженні апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання копії постанови. Якщо
суб'єкта владних повноважень у
випадках та порядку, передбачених
частиною четвертою статті 167 цього
Кодексу, було повідомлено про
можливість отримання копії постанови
суду безпосередньо в суді, то
десятиденний строк на апеляційне
оскарження постанови суду
обчислюється з наступного дня після
закінчення п'ятиденного строку з
моменту отримання суб'єктом владних
повноважень повідомлення про
можливість отримання копії постанови
суду.

Суддя
В.В. Ковтуненко