Справа № 808/5242/14
Суддя: Каракуша Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2014-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2014 року 14 год.05 хв. Справа
№ 808/5242/14 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний
суд у складі:

головуючого судді Каракуші С.М.

за участю секретаря Лазько Д.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Стешенко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду адміністративну
справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Прокуратури Запорізької області

про: визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з
адміністративним позовом до
Прокуратури Запорізької області (далі -
відповідач) про визнання протиправними
дій щодо відмови в задоволенні запитів
від 06.06.2014 та від 18.06.2014 на отримання
інформації у вигляді копії акту від
05.09.2012, про який йдеться у відповіді
Прокуратури Запорізької області від
03.06.2014 за № 11-3900-10 та про визнання
протиправними дій Прокуратури
Запорізької області щодо не зазначення
у відповідях від 16.06.2014 за № 23-41 вих 14 та
23.06.2014 за № 23-45 вих 14 порядку оскарження
відмови в задоволенні запиту на
інформацію.

В судовому засіданні позивач позов
підтримав у повному обсязі та надав
пояснення, аналогічні викладеним у
позовній заяві.

Представник відповідача позов не
визнав, просив у його задоволенні
відмовити, вважає, що відповідач діяв в
межах наданих чинним законодавством
повноважень. Також представник
відповідача пояснив, що запитувана
позивачем інформація отримана
прокуратурою області за результатами
проведеної перевірки за його
зверненням, яке було розглянуто
відповідно до Закону України «Про
звернення громадян», та зберігається у
наглядовому провадженні. Оскільки
згідно з частиною 2 статті 2 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» цей Закон не поширюється
на відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійснені ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом,
позивачу було рекомендовано
ознайомитись з матеріалами перевірки
за зверненням та актом від 05.09.2012. Щодо
ненадання у відповідях на запити
позивача інформації про порядок
оскарження відмови в наданні копії
акта від 05.09.2012, представник
відповідача зазначив, що ОСОБА_1 були
надані роз'яснення на запити, а не
відмова в наданні інформації, у зв'язку
з чим порядок оскарження не
роз'яснювався.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, з'ясувавши обставини
справи та перевіривши їх доказами, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

03.06.2014 Прокуратурою Запорізької
області надано відповідь за зверненням
ОСОБА_1 від 25.03.2014 щодо можливих
неправомірних дій Мелітопольського
міжрайонного прокурора при проведенні
ремонтних робіт у приміщенні
прокуратури та з інших питань (а.с. 21).

У відповіді зазначено, що на підставі
наказу прокурора Запорізької області
№ 35 від 18.03.2013 проведено повну
інвентаризацію майна Мелітопольської
міжрайонної прокуратури. За
результатами інвентаризації виявлено,
що у кабінеті та приймальні
міжрайонного прокурора знаходиться
майно, яке належить Незалежній
профспілковій організації прокуратури
Запорізької області та перебувало у
користуванні Мелітопольської
міжрайонної прокуратури згідно з актом
від 05.09.2012. 22.04.2013 Незалежна
профспілкова організація прокуратури
Запорізької області передала на баланс
прокуратури області майно згідно з
накладною № 5. Розпорядженням
прокурора Запорізької області від
20.05.2013 № 33 вказане майно передано у
користування Мелітопольській
міжрайонній прокуратурі.

Отримавши зазначену відповідь, ОСОБА_1
звернувся 06.06.2014 з запитом на підставі
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», в якому просив
надати інформацію на підставі яких
нормативно-правових документів був
складений акт від 05.09.2012, за яким майно
Незалежної профспілкової організації
прокуратури Запорізької області
перебувало у користуванні
Мелітопольської міжрайонної
прокуратури та надати копію такого
акту позивачу (а.с. 5).

16.06.2014 Прокуратурою Запорізької
області надано відповідь, в якій
зазначено, що оскільки копія акта від
05.09.2012 була отримана під час проведення
перевірки за зверненням позивача на
підставі Закону України «Про звернення
громадян», на інформацію, що міститься
у документі, не поширюються вимоги
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», оскільки
відповідно до статті 2 зазначеного
Закону, цей закон не поширюється на
відносини щодо отримання інформації
суб'єктами владних повноважень при
здійсненні ними своїх функцій, а також
на відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом
(а.с. 7).

Не погодившись з наданою відповіддю,
ОСОБА_1 18.06.2014 звернувся з повторним
запитом про надання копії акта від
05.09.2012, на який відповідачем 23.06.2014
надано відповідь, аналогічну за
змістом відповіді від 16.06.2014. Також
відповідачем зазначено, що відповідно
до вимог статті 18 Закону України «Про
звернення громадян», позивач, як особа,
яка подала заяву чи скаргу, має право
знайомитись з матеріалами перевірки
(а.с. 6, 8).

Порядок здійснення та забезпечення
права кожного на доступ до інформації,
що знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом, та інформації,
що становить суспільний інтерес
визначені Законом України «Про доступ
до публічної інформації».

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про доступ до публічної інформації»,
публічна інформація - це відображена та
задокументована будь-якими засобами та
на будь-яких носіях інформація, що була
отримана або створена в процесі
виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків,
передбачених чинним законодавством,
або яка знаходиться у володінні
суб'єктів владних повноважень, інших
розпорядників публічної інформації,
визначених цим Законом. Публічна
інформація є відкритою, крім випадків,
встановлених законом.

Статтею 3 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» визначені
гарантії забезпечення права на доступ
до публічної інформації.

Так, право на доступ до публічної
інформації гарантується обов'язком
розпорядників інформації надавати та
оприлюднювати інформацію, крім
випадків, передбачених законом;
визначенням розпорядником інформації
спеціальних структурних підрозділів
або посадових осіб, які організовують у
встановленому порядку доступ до
публічної інформації, якою він володіє;
максимальним спрощенням процедури
подання запиту та отримання
інформації; доступом до засідань
колегіальних суб'єктів владних
повноважень, крім випадків,
передбачених законодавством;
здійсненням парламентського,
громадського та державного контролю за
дотриманням прав на доступ до
публічної інформації; юридичною
відповідальністю за порушення
законодавства про доступ до публічної
інформації.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5
зазначеного Закону доступ до
інформації забезпечується, серед
іншого, шляхом надання інформації за
запитами на інформацію.

Пунктом 1 частини 1 статті 13 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» визначено, що
розпорядниками інформації визнаються
суб'єкти владних повноважень - органи
державної влади, інші державні органи,
органи місцевого самоврядування,
органи влади Автономної Республіки
Крим, інші суб'єкти, що здійснюють
владні управлінські функції
відповідно до законодавства та рішення
яких є обов'язковими для виконання.

Частиною 1 статті 2 Закону України «Про
доступ до публічної інформації»
закріплено, що метою цього Закону є
забезпечення прозорості та
відкритості суб'єктів владних
повноважень і створення механізмів
реалізації права кожного на доступ до
публічної інформації.

Обмеження сфери застосування цього
Закону встановлені частиною 2
зазначеної статті, за приписами якої
цей Закон не поширюється на відносини
щодо отримання інформації суб'єктами
владних повноважень при здійсненні
ними своїх функцій, а також на
відносини у сфері звернень громадян,
які регулюються спеціальним законом.

Питання практичної реалізації
громадянами України наданого їм
Конституцією України права вносити в
органи державної влади, об'єднання
громадян відповідно до їх статуту
пропозиції про поліпшення їх
діяльності, викривати недоліки в
роботі, оскаржувати дії посадових осіб,
державних і громадських органів
визначені в Закону України «Про
звернення громадян». Цей Закон
забезпечує громадянам України
можливості для участі в управлінні
державними і громадськими справами,
для впливу на поліпшення роботи
органів державної влади і місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, для відстоювання своїх прав
і законних інтересів та відновлення їх
у разі порушення.

Відповідно до статті 1 Закону України
«Про звернення громадян», громадяни
України мають право звернутися до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, об'єднань громадян,
підприємств, установ, організацій
незалежно від форм власності, засобів
масової інформації, посадових осіб
відповідно до їх функціональних
обов'язків із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їх
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про
звернення громадян», громадянин, який
звернувся із заявою чи скаргою до
органів державної влади, місцевого
самоврядування, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, об'єднань громадян, засобів
масової інформації, посадових осіб, має
право: особисто викласти аргументи
особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та
брати участь у перевірці поданої
скарги чи заяви; знайомитися з
матеріалами перевірки; подавати
додаткові матеріали або наполягати на
їх запиті органом, який розглядає заяву
чи скаргу; бути присутнім при розгляді
заяви чи скарги; користуватися
послугами адвоката або представника
трудового колективу, організації, яка
здійснює правозахисну функцію,
оформивши це уповноваження у
встановленому законом порядку;
одержати письмову відповідь про
результати розгляду заяви чи скарги;
висловлювати усно або письмово вимогу
щодо дотримання таємниці розгляду
заяви чи скарги; вимагати
відшкодування збитків, якщо вони стали
результатом порушень встановленого
порядку розгляду звернень.

Зі змісту запитів позивача від 06.06.2014 та
18.06.2014 вбачається, що позивач звертався
до відповідача з проханням отримати
інформацію (копії документа), а саме -
копію акту від 05.09.2012, згідно з яким
майно Незалежної профспілкової
організації прокуратури Запорізької
області перебувало у користуванні
Мелітопольської міжрайонної
прокуратури.

Зазначений акт отриманий відповідачем
як суб'єктом владних повноважень при
проведені перевірки за зверненням
позивача, що підтверджується копією
відповіді Прокуратури Запорізької
області від 03.06.2014 за № 11-3900-10 (а.с. 21).

За визначенням, наданим в статті 1
Закону України «Про доступ до
публічної інформації», можливо
виокремити такі ознаки публічної
інформації: це готовий продукт
інформації, який отриманий або
створений лише в процесі виконання
суб'єктами владних повноважень своїх
обов'язків, передбачених чинним
законодавством; заздалегідь
відображена або задокументована
будь-якими засобами та на будь-яких
носіях інформація; така інформація
знаходиться у володінні суб'єктів
владних повноважень або інших
розпорядників публічної інформації;
інформація не може бути публічною, якщо
створена суб'єктом владних повноважень
не під час виконання суб'єктами владних
повноважень своїх обов'язків;
інформація не може бути публічною, якщо
створена не суб'єктом владних
повноважень.

Таким чином, визначальним для
публічної інформації є те, щоб вона
була заздалегідь готовим, зафіксованим
продуктом, отриманим або створеним
лише суб'єктом владних повноважень у
процесі виконання своїх обов'язків.
Закон України «Про доступ до публічної
інформації» регулює відносини щодо
допуску до інформації, яка вже існує, і
не вимагає у відповідь на запит
створювати певну інформацію.

У той час як предметом звернення за
законом України «Про звернення
громадян» до органів державної влади,
місцевого самоврядування, об'єднань
громадян, підприємств, установ,
організацій незалежно від форм
власності, засобів масової інформації,
посадових осіб відповідно до їхніх
функціональних обов'язків є звернення
із зауваженнями, скаргами та
пропозиціями, що стосуються їхньої
статутної діяльності, заявою або
клопотанням щодо реалізації своїх
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів та
скаргою про їх порушення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» запит на інформацію - це
прохання особи до розпорядника
інформації надати публічну інформацію,
що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до
розпорядника інформації із запитом на
інформацію незалежно від того,
стосується ця інформація його особисто
чи ні, без пояснення причини подання
запиту.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що інформація, яка
запитувалась позивачем належить до
публічної інформації в розумінні
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» та була отримана
відповідачем при виконанні своїх
повноважень, а отже останнім
безпідставно не було надано запитувану
копію акта від 05.09.2012.

Згідно з частиною 1 статті 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», розпорядник інформації
має право відмовити в задоволенні
запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і
не зобов'язаний відповідно до його
компетенції, передбаченої
законодавством, володіти інформацією,
щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить
до категорії інформації з обмеженим
доступом відповідно до частини другої
статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію,
не оплатила передбачені статтею 21
цього Закону фактичні витрати,
пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на
інформацію, передбачених частиною
п'ятою статті 19 цього Закону.

Зазначений перелік підстав для відмови
в задоволенні запиту є вичерпним.

Відповідно до частини 2 вказаної
статті, відповідь розпорядника
інформації про те, що інформація може
бути одержана запитувачем із
загальнодоступних джерел, або
відповідь не по суті запиту вважається
неправомірною відмовою в наданні
інформації.

Щодо не зазначення у відповідях від
16.06.2014 за № 23-41 вих 14 та 23.06.2014 за № 23-45
вих 14 порядку оскарження відмови в
задоволенні запиту на інформацію, суд
вважає за необхідне зазначити
наступне.

Згідно з частиною 4 статті 22 Закону
України «Про доступ до публічної
інформації», у відмові в задоволенні
запиту на інформацію має бути
зазначено: прізвище, ім'я, по батькові
та посаду особи, відповідальної за
розгляд запиту розпорядником
інформації; дату відмови; мотивовану
підставу відмови; порядок оскарження
відмови; підпис.

Виходячи з того, що позивачу не було
надано копію акта від 05.09.2012, тобто
фактично відмовлено у задоволенні
запитів від 06.06.2014 та від 18.06.2014,
відповідачем в порушення норм Закону
України «Про доступ до публічної
інформації» у своїх відповідях не було
надано роз'яснення щодо порядку
оскарження відмови в задоволенні
запиту.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
у справах щодо оскарження рішень, дій
чи бездіяльності суб'єктів владних
повноважень адміністративні суди
перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
на підставі, у межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України; з використанням
повноваження з метою, з якою це
повноваження надано; обґрунтовано,
тобто з урахуванням усіх обставин, що
мають значення для прийняття рішення
(вчинення дії); безсторонньо
(неупереджено); добросовісно;
розсудливо; з дотриманням принципу
рівності перед законом, запобігаючи
всім формам дискримінації;
пропорційно, зокрема з дотриманням
необхідного балансу між будь-якими
несприятливими наслідками для прав,
свобод та інтересів особи і цілями, на
досягнення яких спрямоване це рішення
(дія); з урахуванням права особи на
участь у процесі прийняття рішення;
своєчасно, тобто протягом розумного
строку.

Згідно з частиною другою статті 19
Конституції України, органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Частиною 1 статті 11 Кодексу
адміністративного судочинства України
визначено, що розгляд і вирішення справ
в адміністративних судах здійснюються
на засадах змагальності сторін та
свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до статті 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення. В
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову

Враховуючи, що відповідачем
безпідставно відмовлено у задоволенні
запитів позивача на отримання
інформації, у наданих останньому
відповідях не зазначено порядку
оскарження відмови в задоволенні
запитів, суд приходить до висновку що
вимоги позивача є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на
те, що відповідно до положень частини 2
статті 2 Закону України «Про доступ до
публічної інформації» дія зазначеного
Закону не поширюється на
правовідносини, що виникли між
сторонами, суд вважає
необґрунтованими.

Зазначена норма виключає застосування
Закону України «Про доступ до
публічної інформації» при отриманні
інформації суб'єктами владних
повноважень при здійсненні ними своїх
функцій, оскільки така інформація
отримується суб'єктами владних
повноважень в іншій спосіб, ніж
встановлено зазначеним Законом, та у
правовідносинах у сфері звернень
громадян, які регулюються Законом
України «Про звернення громадян».

Як вбачається зі змісту запитів
позивача від 06.06.2014 та 18.06.2014, які
подавались до Прокуратури Запорізької
області, вони містять прохання надати
певну інформацію, та не містять
будь-яких зауважень, пропозицій та
клопотань щодо реалізації
соціально-економічних, політичних та
особистих прав і законних інтересів, а
також вимог про поновлення порушених
прав та інтересів, у зв'язку з чим не є
зверненнями у розумінні Закону України
«Про звернення громадян».

Та обставина, що акт від 05.09.2012
отриманий відповідачем як суб'єктом
владних повноважень при проведені
перевірки за зверненням ОСОБА_1 не може
бути підставою для відмови у надані
запитуваної позивачем інформації у
порядку, встановленому Законом України
«Про доступ до публічної інформації».

Відповідно до статті 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, присудженню на користь
позивача підлягають понесені ним та
документально підтверджені судові
витрати (а.с. 2).

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 159-163
Кодексу Адміністративного судочинства
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Прокуратури
Запорізької області щодо
безпідставної відмови у задоволенні
запитів ОСОБА_1 від 06.06.2014 та 23.06.2014 на
отримання інформації у вигляді копії
акту від 05.09.2012, про який йдеться у
відповіді Прокуратури Запорізької
області від 03.06.2014 за № 11-3900-10.

Визнати протиправними дії Прокуратури
Запорізької області щодо не зазначення
у відповідях від 16.06.2014 за № 23-41 вих 14 та
23.06.2014 за № 23-45 вих 14 порядку оскарження
відмови в задоволенні запиту на
інформацію.

Присудити на користь ОСОБА_1 з
Державного бюджету України судові
витрати у розмірі 73 (сімдесят три) грн. 08
коп.

Постанова набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо вона не була подана у
встановлені строки. У разі подання
апеляційної скарги судове рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після повернення
апеляційної скарги, відмови у
відкритті апеляційного провадження
або набрання законної сили рішенням за
наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в
апеляційному порядку до
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду через
Запорізький окружний адміністративний
суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня
її проголошення, а в разі складення
постанови у повному обсязі відповідно
до статті 160 Кодексу адміністративного
судочинства України, або прийняття
постанови у письмовому провадженні - з
дня отримання копії постанови,
апеляційної скарги, з подачею її копії
відповідно до кількості осіб, які
беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно
надсилається особою, яка її подає, до
суду апеляційної інстанції.

Суддя
С.М. Каракуша