Справа № 2а-1775/11/1524
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2014-08-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ
СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2014 р.м.ОдесаСправа № 2а-1775/11/1524

Категорія: 10.3 Головуючий в 1 інстанції:
Панчук Анатолій Іванович

Одеський апеляційний адміністративний
суд у складі колегії:

Головуючого - судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в м. Одесі апеляційну
скаргу Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області на постанову
Роздільнянського районного суду
Одеської області від 05 грудня 2011 року у
справі за адміністративним позовом
ОСОБА_2 до Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області про
визнання дій протиправними та
стягнення недоплаченої разової
грошової допомоги,-

В С Т А Н О В И В:

13 липня 2011 року ОСОБА_2 звернувся з
адміністративним позовом до
Управління праці і соціального захисту
населення Роздільнянської районної
державної адміністрації Одеської
області про визнання дій протиправними
та стягнення разової грошової допомоги
за 2009-2011 рік.

В обґрунтування позову зазначено, що
ОСОБА_2 користується пільгами учасника
бойових дій і відповідно до частини 5
ст.12 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» держава повинна
йому виплачувати щорічно до 5 травня
разову грошову допомогу у розмірі
восьми мінімальних пенсій за віком.
Однак у заявленому періоді ці виплати
здійснювалися в розмірі, меншому ніж
передбачено цим Законом, на підставі
Законів України «Про державний бюджет»
на 2003, 2004,2005 та 2007 роки у розмірі 90 грн. в
2003 році, 120 грн. в 2004 році, 250 грн. в 2005
році та 280 грн. у 2007 році., та на 2008, 2009, 2010,
2011 роки. Посилаючись на дані обставини,
просив визнати неправомірними дії
відповідача Управління праці і
соціальної політики Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області по невиплаті йому
разової допомоги в установленому
законодавством розмірі і стягнути з
Державного казначейства України
заборгованість по виплатам виходячи з
мінімальної пенсії за віком в сумі 14539
грн., так як кошти управлінню на виплату
допомоги в повному розмірі з
державного бюджету в цей період не
виділялись.

Постановою Роздільнянського районного
суду Одеської області від 05 грудня 2011
року адміністративний позов ОСОБА_2
задоволено частково. Визнано дії по
невиплаті допомоги неправомірними та
стягнуто з Управління праці та
соціальної політики Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області на користь ОСОБА_2
суму 4768 грн. недоплаченої щорічної
грошової допомоги за 2011 р. як ветерану
війни, в іншій частині позову
відмовлено, як заявленого
безпідставно.

Не погоджуючись з постановленим по
справі судовим рішенням Управління
праці та соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області подало
апеляційну скаргу, у якій зазначає, що
судом першої інстанції при вирішенні
справи порушено норми матеріального
права, а також допущено неповне
з'ясування обставин справи, у зв'язку з
чим ставиться питання про скасування
постанови суду першої інстанції з
прийняттям нової постанови суду про
відмову у задоволенні позовних вимог
ОСОБА_2 повністю.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 197 КАС України
суд апеляційної інстанції може
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними у справі
матеріалами, якщо справу може бути
вирішено на основі наявних у ній
доказів, у разі відсутності клопотань
від усіх осіб, які беруть участь у
справі, про розгляд справи за їх участю.
Враховуючи, що зазначених клопотань не
надходило, справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи
апеляційної скарги, вивчивши матеріали
справи, перевіривши законність і
обґрунтованість постанови суду в межах
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що
в 2001 році ОСОБА_2 був визнаний інвалідом
війни 3-ї групи, має право на пільги,
встановлені законодавством для
ветеранів війни - інвалідів. А з 2011 року
має статус інваліда війни 2-ї групи, що
підтверджується відповідним
посвідченням серії НОМЕР_1 виданим
безстроково 31.05.2011 р.

Апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
не дотримання позивачем строків
звернення до адміністративного суду з
позовними вимогами за 2009 рік та за 2010
рік, оскільки ст. 99 КАС України, як в
редакції чинній до 30 липня 2010 року, так
і в редакції чинній після 30 липня 2010
року, передбачає перебіг початку
строку звернення до суду не тільки з
часу коли особа дізналась про порушені
права, а і з часу коли особа мала
дізнатись про порушення своїх прав.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звернувся до
адміністративного суду з позовними
вимогами за 2009 рік та за 2010 рік лише 13
липня 2011 року.

Апеляційний суд не встановив
поважності заявлених апелянтом причин
пропуску строку звернення до суду з
вимогами за 2009 та 2010 роки, внаслідок
чого, відповідно до п.9 ч. 1 ст. 155 КАС
України, позовні вимоги за цей період
мають бути залишені без розгляду.

Таким чином, апеляційний суд встановив,
що звернувшись до суду з цим позовом 13
липня 2011 року, позивачем дотриманий
строк звернення тільки за позовними
вимогами за 2011 рік, оскільки ОСОБА_2
отримав 2 групу інвалідності згідно
посвідчення після 09 травня 2011 року - 31
травня 2011 року.

Крім того, колегія суддів погоджується
із висновком суду першої інстанції, що
ОСОБА_2 отримав 2 групу інвалідності
згідно посвідчення після 09 травня 2011
року, а тому претендувати на виплату
допомоги, як інвалід 2 групи не може, так
як закон не має зворотної сили.

Щодо позовних вимог за 2011 рік, суд
першої інстанції виходив з наступних
мотивів, з чим погоджується
апеляційний суд.

Закон України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 22.10.1993 року №3551-XII, який
набрав чинності 01.01.1994 року, визначає
правовий статус ветеранів війни,
забезпечує створення належних умов для
їх життєзабезпечення, сприяє
формуванню в суспільстві шанобливого
ставлення до них. Стаття 13 наведеного
закону передбачає пільги інвалідам
війни.

Законом України «Про внесення змін до
Закону України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» від 25 грудня 1998 року N 367-XIV
статтю 13 Закону України «Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» доповнено
частиною четвертою такого змісту:

«Щорічно до 5 травня інвалідам війни
виплачується разова грошова допомога у
розмірах: інвалідам I групи - десять
мінімальних пенсій за віком; II групи -
вісім мінімальних пенсій за віком; III
групи - сім мінімальних пенсій за
віком».

У зв'язку із прийняттям Закону України
«Про внесення змін до Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» від 04 липня 2002
року №52-IV, частину четверту слід
вважати п'ятою.

Підпунктом «б» підпункту 2 пункту 20
розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. №107-VI, який набрав чинності 01.01.2008
року, текст ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» змінено та
викладено в новій редакції: «Щорічно до
5 травня інвалідам війни виплачується
разова грошова допомога у розмірах, які
визначаються Кабінетом Міністрів
України в межах бюджетних призначень,
встановлених законом про Державний
бюджет України».

Але Рішенням Конституційного Суду
України від 22.05.2008 р. N 10-рп/2008 зміни,
внесені підпунктом «б» підпункту 2
пункту 20 розділу II Закону України «Про
Державний бюджет України на 2008 рік та
про внесення змін до деяких
законодавчих актів України», визнано
такими, що не відповідають Конституції
України (є неконституційними) та
відповідно до п. 5 резолютивної частини
рішення втрачають чинність з дня
ухвалення Конституційним Судом
України цього Рішення, тобто з 22 травня
2008 року.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів
України від 04.04.2011 № 341 «Про розміри
разової грошової допомоги, що
виплачується у 2011 році відповідно до
Законів України «Про статус ветеранів
війни, гарантії їх соціального
захисту» та «Про жертви нацистських
переслідувань» установлено, що у 2011
році виплата разової грошової
допомоги, передбаченої Законом України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту», ветеранам
війни-інвалідам III групи здійснюється у
розмірі 510 гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Кодексу
адміністративного судочинства
України, у разі невідповідності
нормативно-правового акта Конституції
України, закону України, міжнародному
договору, згода на обов'язковість якого
надана Верховною Радою України, або
іншому правовому акту суд застосовує
правовий акт, який має вищу юридичну
силу.

Згідно з пунктом 6 частини першої
статті 92 Конституції України виключно
законами визначаються, зокрема, основи
соціального захисту, а її статтею 75
встановлено, що єдиним органом
законодавчої влади в Україні є
парламент-Верховна Рада України.

Таким чином, виходячи із загальних
засад пріоритетності законів над
підзаконними нормативними актами
колегія суддів вважає, що при
розв'язанні таких спорів застосуванню
підлягають положення Закону України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» в редакції яка
діяла до внесення змін Законом України
«Про Державний бюджет України на 2008 рік
та про внесення змін до деяких
законодавчих актів України» від 28.12.2007
р. №107-VI.

Колегія суддів зазначає, що Закон
України «Про статус ветеранів війни,
гарантії їх соціального захисту» має
вищу юридичну силу в порівняні з
постановою Кабінету Міністрів України
від 04.04.2011 № 341 «Про розміри разової
грошової допомоги, що виплачується у 2011
році відповідно до Законів України
«Про статус ветеранів війни, гарантії
їх соціального захисту» та «Про жертви
нацистських переслідувань», та є
пріоритетним у застосуванні.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позивач має
право на отримання щорічної разової
грошової допомоги до 5 травня у розмірі
семи мінімальних пенсій за віком як
інвалід III групи за 2011 рік.

При цьому, розмір мінімальної пенсії за
віком визначений у абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування», згідно
якої мінімальна пенсія за віком
дорівнює прожитковому мінімуму,
встановленому для осіб, що втратили
працездатність.

Положення ч. 5 ст. 13 Закону України «Про
статус ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту» містять пряму
вказівку, що під час визначення розміру
такої пенсії за основу їх обчислення як
розрахункова величина береться
мінімальна пенсія за віком.

Крім того, будь-яким іншим законом, крім
Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування», мінімальний розмір
пенсії не встановлений, у зв'язку з чим
відсутні підстави не застосовувати для
розрахунку пенсії розмір мінімальної
пенсії за віком, встановлений абз. 1 ч. 1
ст. 28 Закону України «Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування».

Крім того апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що позовні вимоги
в частині зобов'язання нарахувати та
виплатити разову грошову допомогу у
конкретно визначеній сумі 4768 грн. не
підлягають задоволенню, так як питання
про розрахунок розміру таких виплат
відносяться до компетенції
відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 19
Конституції України органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, а в
адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Відповідно до ст. 202 КАС України
підставами для скасування постанови
або ухвали суду першої інстанції та
ухвалення нового рішення є неповне
з'ясування судом обставин, що мають
значення для справи, недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які суд першої інстанції вважає
встановленими, невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм матеріального або
процесуального права, що призвело до
неправильного вирішення справи або
питання.

Враховуючи зазначене колегія суддів
дійшла висновку, що суд першої
інстанції правильно встановив
обставини справи, але допустив
порушення норм матеріального права при
вирішенні справи, а наведені в
апеляційній скарзі доводи
спростовують правильність висновків
суду.

Відтак, апеляційна скарга Управління
праці та соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області
підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 184, 195, 198, 202, 205, 207, 254 КАС
України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області -
задовольнити частково.

Постанову Роздільнянського районного
суду Одеської області від 05 грудня 2011
року - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення недоплаченої щорічної
грошової допомоги до 05 травня за 2009, 2010
роки - залишити без розгляду.

В іншій частині прийняти нову
постанову суду.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до
Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області про визнання дій
протиправними та стягнення
недоплаченої разової грошової
допомоги - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність
Управління праці та соціального
захисту населення Роздільнянської
районної державної адміністрації
Одеської області відносно нарахування
та виплати разової грошової допомоги
до 5 травня за 2011 рік.

Зобов'язати Управління праці та
соціального захисту населення
Роздільнянської районної державної
адміністрації Одеської області
провести перерахунок та виплатити
ОСОБА_2 разову грошову допомогу, яка
виплачується органами соціального
захисту населення щорічно до 5 травня,
як інваліду війни III групи в розмірі
семи мінімальних пенсій за віком за 2011
рік з урахуванням проведених раніше
виплат.

У задоволенні інших позовних вимог -
відмовити

Постанова апеляційного суду набирає
законної сили через п'ять днів після
направлення її копії особам, які беруть
участь у справі, але може бути
оскаржена в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили рішенням суду
апеляційної інстанції.

Головуючий
В.О.Скрипченко

Суддя
О.С.Золотніков

Суддя
Ю.В.Осіпов