Справа № 805/7219/13-а
Суддя: Шальєва В. А.
Дата ухвалення: 2014-08-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабіч С.І.
Суддя-доповідач - Шальєва В. А.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2014 року
справа №805/7219/13-а

приміщення суду за адресою:83017, м.
Донецьк, бул. Шевченка, 26

Донецький апеляційний
адміністративний суд в складі колегії
суддів:

головуючого - судді Шальєвої В.А.

суддів Компанієць І.Д., Васильєвої І.А.,

розглянувши в порядку письмового
провадження в залі судового засідання
Донецького апеляційного
адміністративного суду за адресою: м.
Донецьк, б. Шевченка, 26, апеляційні
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня» та Слов'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області» на постанову
Донецького окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 р. в
справі № 805/7219/13-а за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Слов'янська деревня» до Слов'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області» про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня» звернулось до Донецького
окружного адміністративного суду з
позовом до Слов'янської об'єднаної
державної податкової інспекції
Головного управління Міндоходів у
Донецькій області» (далі - Слов'янська
ОДПІ) про визнання протиправними та
скасування податкових
повідомлень-рішень № від 03.01.2013 р.
та № від 25.03.2013 р. В обґрунтування
своїх вимог позивач посилається на те,
що в порушення норм п. 86.7 ст. 86
Податкового кодексу України
заперечення до акту перевірки
Слов'янською ОДПІ не розглядалося, на
дату відправлення первинної скарги в
процесі адміністративного оскарження
відповідь Слов'янської ОДПІ про
розгляд заперечень адресу позивача не
надходило, рішення про визначення
грошових зобов'язань Слов'янською ОДПІ
прийнято без врахування результатів
розгляду заперечень товариства.
Вказує, що норми Закону України «Про
податок на додану вартість»
передбачають добровільність
реєстрації платника податку.
Відповідачем не прийнято до уваги
норми ст. 4.7 Закону України «Про податок
на додану вартість», відповідно до якої
датою збільшення податкового кредиту
повіреного є дата перерахування коштів
на користь продавця таких товарів, а
датою збільшення податкових
зобов'язань є дата передання таких
товарів довірителю. Отже, в серпні 2010 р.
після укладання договору доручення з
ТОВ «Донагролюкс» у позивача не
виникло обов'язку зареєструватись як
платник податку на додану вартість. На
виконання норм пп. 2.3.1 п. 2.3. ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» в листопаді 2010 р. після
здійснення поставок на суму більше 300000
грн. товариство подало заяву про
реєстрацію платником податків до
Слов'янської ОДПІ. Оригінал заяви
вилучений 13 грудня 2012 року під час
проведення старшим слідчим СУ ДПС у
Донецькій області обшуку в приміщенні
позивача. Тому твердження відповідача
про заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в розмірі 130
000,00 грн. в жовтні 2010 р. є
необґрунтованими, як й твердження про
завищення податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в розмірі 428
759,00 грн., оскільки формування
податкового кредиту з податку на
додану вартість по операціям з ТОВ
«Славія Де Люкс» є обґрунтованим,
документально підтвердженим та таким,
що відповідає нормам Податкового
кодексу України. Укладений позивачем
договір з ТОВ «Мар'їнський
Укрпромзбут» не віднесено законом до
нікчемних, також відсутні судові
рішення про визнання його недійсним.
Іншого під час проведення перевірки не
доведено. Також під час перевірки не
доведено відсутність виконання послуг
за вищевказаним договором, та не
встановлені інші факти, які можуть
свідчити про порушення товариством
норм чинного законодавства України.
Формування товариством податкового
кредиту з податку на додану вартість по
операціям з ТОВ «СК Інжиніринг» є
обґрунтованим, документально
підтвердженим, та таким, що відповідає
нормам Податкового кодексу України, як
й формування податкового кредиту з
податку на додану вартість по
операціям з ТОВ «Факторінг Фінанс», з
ТОВ «Сінтезпродсервіс».

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 р.
позов задоволено частково, визнане
протиправним та скасоване податкове
повідомлення-рішення № від 03.01.2013
р. в частині збільшення ТОВ
«Слов'янська деревня» суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість в розмірі 110534 грн. та штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 27633,50
грн., в задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач
просить задовольнити позов в повному
обсязі, зазначає про неповне з'ясування
обставин, які мають значення для
справи, неправильне застосування норм
матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначає про ненадання судом
першої інстанції належної правової
оцінки порушення відповідачем порядку
оформлення результатів перевірки.
Також судом першої інстанції не
досліджено та не надана правова оцінка
відносинам позивача з ТОВ
«Донагролюкс», не прийнято до уваги
відсутність у позивача обов'язку з
реєстрації до вересня 2010 р. платником
податку на додану вартість внаслідок
укладання договору доручення з ТОВ
«Донагролюкс» на суму 1806800 грн. в силу
приписів ст. 4.7 Закону України «Про
податок на додану вартість». На
виконання пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 вказаного
Закону після здійснення поставок на
суму більше 300000 грн. в листопаді 2010 р.
позивачем подана заява про реєстрацію
платником податку на додану вартість.
Оригінал заяви вилучений слідчим
слідчого управління ДПС у Донецькій
області. Судом не надано правової
оцінки діям ДПС України в Донецькій
області щодо вилучення через 6 днів
після проведення перевірки
документів, які могли бути використані
позивачем в якості доказів
спростування висновків відповідача
про заниження податкових зобов'язань з
податку на додану вартість в розмірі
130000 грн. в жовтні 2010 р. Також судом не
надано належної оцінки господарським
відносинам позивача з ТОВ
«Сінтезпродсервіс», фактичному
здійсненню господарських операцій та
подальшому використанню позивачем
придбаних товарів в оподатковуваних
операцій в межах власної господарської
діяльності.

Відповідач в апеляційній скарзі
просить скасувати постанову з підстав
порушення норм матеріального та
процесуального права, ухвалити нове
рішення про відмову у задоволенні
позову. Апелянт вказує на те, що судом
першої інстанції не прийнято до уваги
встановлення в ході перевірки не
пов'язаність з господарською
діяльністю позивача нарахованих
відсотків за користування
факторинговим фінансуванням та
комісії за адміністрування
дебіторської заборгованості згідно з
договором факторингу № 051011, укладеному
позивачем 05.10.2011 р. з ТОВ «Факторинг
Фінанси», оскільки Державна
пенітенціарна служба України
самостійно розраховувалась з
позивачем за відвантажені товари, а
позивачем не надано до перевірки
документів, що підтверджують
використання отриманих за договором
факторингу коштів у межах
господарської діяльності. Тому
висновок відповідача про завищення
податкового кредиту з податку на
додану вартість в сумі 100534 грн. є
правомірним. Також судом не враховано
безпідставне, без підтвердження
відповідними первинними документами,
включення до складу податкового
кредиту суми податку на додану
вартість по господарським операціями з
ТОВ «Мар?їнський Укрпромзбут», ТОВ
«Стройінвест Донбас», ТОВ «Славія Де
Люкс», ТОВ «СК Інженірінг».

Особи, які беруть участь у справі, до
судового засідання не з'явились, про
дату, час і місце апеляційного розгляду
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим у відповідності до вимог ст. 197 КАС
України справа розглянута в порядку
письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши
доводи апеляційних скарг матеріалами
справи, приходить до висновку, що
апеляційні скарги задоволенню не
підлягають з наступних підстав.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Слов'янська
деревня» зареєстровано Слов'янською
міською радою Донецької області 31.03.2008
р., включено до Єдиного державного
реєстру підприємств та організацій
України за кодом 35831283, зареєстроване
платником податку на додану вартість з
19.01.2011 р. відповідно до свідоцтва про
реєстрацію платника податку на додану
вартість від 19.01.2011 р. № 100319284, свідоцтва
платника податку на додану вартість
від 30.04.2008 р. № 100114026 анульоване 20.05.2010 р.
на підставі пп. «а» п. 9.8 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Судом апеляційної інстанції
встановлено, що Слов'янською ОДПІ
проведена планова виїзна перевірка ТОВ
«Слов'янська деревня» з питань
дотримання вимог податкового,
валютного та іншого законодавства за
період з 01.10.2009 р. по 30.09.2012 р., за
наслідками якої складено акт №
6434/22-1-35831283 від 14.12.2012 р. Перевіркою
встановлено порушення позивачем п. 5.9
ст. 5 Закону України «Про оподаткування
прибутку підприємств» в частині
заниження податку на прибуток за 2010 р.
на суму 5053 грн.; пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1
ст. 44, пп. 135.5.5, 135.5.15 п. 135.5 ст. 135, п. 138.2 ст.
138, пп. 138.10.2, 138.10.3 п. 138.10. ст. 138, пп. 159.1.9 п.
139.1 ст. 139, п. 7 підрозділу 4 розділу ХХ
Податкового кодексу України в частині
заниження податку на прибуток на
загальну суму 829182 грн., в тому числі за 2
квартал 2011 р. - на 18020 грн., за 2-3 квартали
2011 р. - на 14141 грн., за 2-4 квартали 2011 р. - на
264719 грн., за 1 квартал 2012 р. - на 67115 грн.,
за півріччя 2012 р. - на 268357 грн., за 3
квартал 2012 р. - на 564463 грн.; п. 2.1 пп. 2.3.1 п.
2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1
п. 7.3 ст. 7, п. 9.4, п. 9.6 ст. 9 Закону України
«Про податок на додану вартість», п. 44.1
ст. 44, п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185, п. 198.1, 198.2,
198.3 ст. 198 Податкового кодексу України в
частині заниження податку на додану
вартість на загальну суму 636571 грн., в
тому числі у жовтні 2010 р. - на 130000 грн., у
жовтні 2011 р. - на 8857 грн., у листопаді 2011
р. - на 3646 грн., у січні 2012 р. - на 1045 грн., у
лютому 2012 р. - на 48444 грн., у березні 2012 р. -
на 16872 грн., у квітні 2012 р. - на 101797 грн., у
травні 2012 р. - на 3393 грн., у червні 2012 р. -
на 2475 грн., у липні 2012 р. - на 128112 грн., у
серпні 2012 р. - на 103622 грн., у вересні 2012 р.
- на 100044 грн.; пп. 9.6 ст. 9 Закону України
«Про податок на додану вартість» в
частині неподання реєстраційної заяви
платника податку на додану вартість.

На підставі вказаного акту
перевірки Слов'янською ОДПІ прийняті
податкові повідомлення-рішення від
03.01.2013 р. № про збільшення
позивачу суми грошового зобов'язання з
податку на додану вартість в
загальному розмірі 795730,75 грн., в тому
числі за основним платежем - 636571 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями -
159142,75 грн., від 25.03.2013 р. № про
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість у вигляді штрафних
(фінансових) санкцій в розмірі 510 грн.

Податковим
повідомленням-рішенням від 03.01.2013 р. №
позивачу збільшено суму
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість в загальному розмірі
795730,75 грн., в тому числі за основним
платежем - 636571 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями - 159142,75 грн.
Підставою для збільшення суми
грошового зобов'язання є висновок
відповідача про завищення позивачем
податкового кредиту по операціям з ТОВ
«Факторинг Фінанси», з ТОВ «Мар?їнський
Укрпромзбут», ТОВ «СК Інжинірінг», ТОВ
«Сінтезпродсервіс».

Що стосується збільшення суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість на 366037 грн. по
відносинах з ТОВ «Сінтезпродсервіс»
колегія суддів зазначає наступне.

Між ТОВ «Слов'янська деревня»
(покупець) та ТОВ «Сінтезпродсервіс»
(постачальник) укладено договір
поставки від 02.04.2011 р. б/н, відповідно до
п. 1.1 якого постачальник передає у
власність покупця продукти харчування,
а покупець зобов'язаний прийняти та
оплатити товар. На виконання умов
даного договору позивачем отримано
продукти харчування на суму 2 365 936,60
грн., у тому числі податок на додану
вартість - 394 322,76 грн.

Крім того, між ТОВ «Слов'янська
деревня» (покупець) та ТОВ
«Сінтезпродсервіс» (постачальник)
укладено договір поставки від 02.04.2011 р.
б/н, за умовами п. 1.1 якого постачальник
передає у власність покупця
товарно-матеріальні цінності, а
покупець зобов'язаний прийняти та
оплатити товар. На виконання умов
зазначеного договору ТОВ «Слов'янська
деревня» здійснено передплату за
товар на адресу ТОВ «Сінтезпродсервіс»
у сумі 4460000 грн. з податком на додану
вартість, а ТОВ «Сінтезпродсервіс»
здійснено повернення передплати у сумі
933000 грн. з податком на додану вартість.

Станом на 30.09.2012 р. по рахунку № 631
«Розрахунки з постачальниками»
обліковується дебіторська
заборгованість у сумі 3527000 грн.
Постачання товару по даному договору
не здійснювалось.

Між ТОВ «Слов'янська деревня»
(покупець) та ТОВ «Сінтезпродсервіс»
(постачальник) укладено договір
поставки від 10.01.2012 р. № ДГ-0000001,
відповідно до п. 1.1 якого постачальник
передає у власність покупця
товарно-матеріальні цінності, а
покупець зобов'язаний прийняти та
оплатити товар. На виконання умов
договору ТОВ «Слов'янська деревня»
здійснено передплату за товар на
адресу ТОВ «Сінтезпродсервіс» у сумі
2153000 грн. з податком на додану вартість.
ТОВ «Сінтезпродсервіс» здійснено
повернення передплати у сумі 1386000 грн. з
податком на додану вартість, а також
здійснено постачання товару на суму 23200
грн. з податком на додану вартість.
Станом на 30.09.2012 р. по рахунку 631
«Розрахунки з постачальниками»
обліковується дебіторська
заборгованість у сумі 743800 грн.

Між ТОВ «Слов'янська деревня»
(орендатор) та ТОВ «Сінтезпродсервіс»
(орендодавець) укладено договір оренди
від 13.03.2012 р. б/н, за умовами п. 1.1 якого
орендодавець передає в оренду орендарю
нежитлове приміщення за адресою: м.
Донецьк, вул. Ходаковського, 5. За
період, який перевірявся, отримано
послуг на суму 16780,65 грн. з податком на
додану вартість.

Між ТОВ «Слов'янська деревня»
(орендатор) та ТОВ «Сінтезпродсервіс»
(орендодавець) укладено договір оренди
від 03.11.2011 р. № ДГ-3 59/1. За період, що
перевірявся, отримано послуг на суму
9025,30 грн. з податком на додану вартість.

За висновками акту перевірки позивачем
по операціям з ТОВ «Сінтезпродсервіс»
порушено п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185
Податкового кодексу України, п. 2 ст. 3
Закону України «Про податок на додану
вартість» в частині непідтвердження
задекларованої ТОВ «Слов'янська
деревня» суми податкових зобов'язань в
сумі 428759,0 грн.; п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України в частині
непідтвердження задекларованої ТОВ
«Слов'янська деревня» суми податкового
кредиту по взаємовідносинам з ТОВ
«Сінтезпродсервіс» на 794796 грн.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу
України для цілей оподаткування
платники податків зобов'язані вести
облік доходів, витрат та інших
показників, пов'язаних з визначенням
об'єктів оподаткування та/або
податкових зобов'язань, на підставі
первинних документів, регістрів
бухгалтерського обліку, фінансової
звітності, інших документів, пов'язаних
з обчисленням і сплатою податків і
зборів, ведення яких передбачено
законодавством.

Платникам податків забороняється
формування показників податкової
звітності, митних декларацій на
підставі даних, не підтверджених
документами, що визначені абзацом
першим цього пункту.

Позивачем не надано первинних
документів на підтвердження факту
здійснення господарських операцій з
ТОВ «Сінтезпродсервіс», використання
товару, отриманого від контрагента, у
власній господарській діяльності,
продаж третім особам, тощо.

Судом першої інстанції витребувані
первинні документи на підтвердження
вказаних господарських операцій від
податкових органів, органів МВС та
прокуратури, проте первинні документи
не надано та повідомлено про їх
відсутність.

Враховуючи викладене, висновок
податкового органу про порушення
позивачем п. 180.1 ст. 180, п. 185.1 ст. 185
Податкового кодексу України, п. 2 ст. 3
Закону України «Про податок на додану
вартість», що призвело до
непідтвердження задекларованої ТОВ
«Слов'янська деревня» суми податкових
зобов'язань в розмірі 428759,00 грн., а також
про порушення п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст. 198
Податкового кодексу України, що
призвело до непідтвердження
задекларованої ТОВ «Слов'янська
деревня» суми податкового кредиту по
взаємовідносинам з ТОВ
«Сінтезпродсервіс» в розмірі 794796 грн.,
є правильним, а прийняте відповідачем
спірне податкове повідомлення-рішення
про збільшення грошових зобов'язань
позивача з податку на додану по
господарським відносинам з ТОВ
«Сінтезпродсервіс» є обґрунтованим,
відповідно є правильним висновок суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні позову в частині визнання
протиправним та скасування
податкового повідомлення рішення
відповідача № від 03.01.2013 р. щодо
збільшення суми грошового зобов'язання
з податку на додану вартість по
операціям з ТОВ «Сінтезпродсервіс» на
366037 грн. та застосування штрафних
(фінансових) санкцій на 91509,25 грн.

Що стосується збільшення позивачу
податковим повідомленням-рішенням №
суми грошового зобов'язання по
господарським операціям з ТОВ
«Факторинг Фінанси» в розмірі, колегія
суддів зазначає наступне.

Постановою Донецького окружного
адміністративного суду від 19.12.2013 р. в
справі № 805/7218/13-а, залишеною без змін
ухвалою Донецького апеляційного
адміністративного суду від 23.01.2014 р.,
задоволено частково позов ТОВ
«Слов'янська деревня» до Слов'янської
ОДПІ про визнання недійсними
податкових повідомлень-рішень від
03.01.2013 р. № про збільшення
грошового зобов'язання з податку на
прибуток на 976614,00 грн., від 25.03.2013 р. №
про збільшення грошового
зобов'язання на 1614,00 грн. з податку на
прибуток, визнано недійсним податкове
повідомлення-рішення Слов'янської ОДПІ
від 03.01.2013 р. № в частині
збільшення грошового зобов'язання за
основним платежем в сумі 639343 грн., за
штрафними (фінансовими) санкціями в
сумі 137440,75 грн.; визнано недійсним
податкове повідомлення-рішення від
25.03.2013 р. № в частині збільшення
грошового зобов'язання за основним
платежем в сумі 1398 грн., за штрафними
(фінансовими) санкціями в сумі 186 грн.; в
іншій частині позовних вимог
відмовлено.

Вказаними судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлено
наступні обставини.

Позивачем (клієнт) з ТОВ «Факторинг
Фінанси» (фактор) укладений договір
факторингу № 051011 від 05.10.2011 р.,
відповідно до п. 1.1 якого предметом
цього договору є здійснення фактором
факторингу дебіторської
заборгованості (прав вимоги) клієнта по
відношенню до третіх осіб (боржників),
перелік яких наведений у додатку № 1 до
договору, за зобов'язаннями за якими їх
сума, строк вказані в реєстрах до цього
договору. В додатку № 1 до вказаного
договору в якості покупця (дебітора)
визначена Державна пенітенціарна
служба України. Підпунктом 1.1.1 договору
встановлено, що реєстри розрахункових
документів (накладних,
товаротранспортних накладних, тощо),
прийнятих до факторингу, є додатками до
цього договору за умови підписання
належним чином уповноваженими на те
представниками сторін. Згідно з
пунктом 1.2 вказаного договору під
факторингом за цим договором
розуміється: надання фактором грошових
коштів клієнту за плату під
відступлення ним фактору права вимог,
адміністрування прав вимог, надання
клієнту звітності по проведеним
факторинговим операціям та іншої
інформації стосовно обліку
відступлених фактору прав вимоги на
умовах, визначених цим договором та
додатками до нього. Пунктом 1.5
вказаного договору передбачено, що за
здійснення факторингу за цим договором
фактор отримує плату в порядку та
розмірі, визначеному пунктом 2.10 цього
договору. У пункті 2.2 вказаного
договору передбачено, що в якості
оплати за відступлення клієнтом права
вимоги фактор не пізніше 3 робочих днів
з моменту підписання сторонами реєстру
переданих документів сплачує на
поточний рахунок клієнта грошові кошти
в певному порядку. Відповідно до пункту
2.10 договору за здійснення факторингу
за цим договором клієнт сплачує
фактору щомісячно до 5 числа наступного
за звітним місяцем плату у певних
розмірах.

Фактичне виконання умов договору
підтверджено актами надання послуг від
28.10.2011 р. № 595824, від 31.10.2011 р. № 603418,
реєстрами розрахункових документів, за
якими відступаються права вимоги
(прийнято до факторингу) №№ 20-30, 32-35, 47-93,
які підтверджують обставину уступки
права вимоги.

Аналогічні обставини встановлені
судом апеляційної інстанції при
розгляді даної справи.

Відповідно до частини 1 статті 1077
Цивільного кодексу України за
договором факторингу (фінансування під
відступлення права грошової вимоги)
одна сторона (фактор) передає або
зобов'язується передати грошові кошти
в розпорядження другої сторони
(клієнта) за плату (у будь-який
передбачений договором спосіб), а
клієнт відступає або зобов'язується
відступити факторові своє право
грошової вимоги до третьої особи
(боржника).

Клієнт може відступити факторові свою
грошову вимогу до боржника з метою
забезпечення виконання зобов'язання
клієнта перед фактором.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 Цивільного кодексу
України предметом договору факторингу
може бути право грошової вимоги, строк
платежу за якою настав (наявна вимога),
а також право вимоги, яке виникне в
майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 статті 1079 цього кодексу
передбачено, що фактором може бути банк
або інша фінансова установа, яка
відповідно до закону має право
здійснювати факторингові операції.

Тобто економічною сутністю факторингу
є надання фактором клієнту фінансових
послуг, завдяки яким клієнт може
комплексно отримувати: фінансування
обігових коштів, покриття ризиків
(кредитних, валютних, відсоткових,
ліквідних); адміністративне
управління дебіторською
заборгованістю.

Зміст умов договору № 051011 від 05.10.2011 р.
свідчить, що цей договір за своїм
змістом є договором факторингу.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону
України «Про фінансові послуги та
державне регулювання ринків
фінансових послуг» факторинг
вважається фінансовою послугою.

Відповідно до п. 8 розділу I «Загальні
положення» Положення про Державний
реєстр фінансових установ,
затвердженого розпорядженням
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 28.08.2003 р.
№ 41 (в редакції розпорядження
Державної комісії з регулювання ринків
фінансових послуг України від 16.01.2007 р.
№ 6640), документом, що підтверджує
статус фінансової установи, є
свідоцтво.

29.01.2009 р. Державною комісією з
регулювання ринків фінансових послуг
України ТОВ «Факторинг Фінанс» видане
свідоцтво про реєстрацію фінансової
установи, яка має право здійснювати без
отримання ліцензій та/або дозволів
відповідно до законодавства факторинг,
тобто ТОВ «Факторинг Фінанси» наділено
відповідними повноваженнями на
укладення договорів факторингу.

Договір факторингу № 051011 від 05.10.2011 р.
не визнавався в судовому порядку
недійсним, є чинним.

Судовими рішеннями в справі № 805/7218/13-а,
які набрали законної сили, встановлено,
що грошові кошти, які отримувалися
позивачем від ТОВ «Факторинг Фінанс»,
за своєю правовою природою є платою
фактором клієнту за відступлення
грошової вимоги, в той час, коли
грошові кошті, які отримувалися
позивачем від Державної
пенітенціарної служби України, за
своєю правовою природою є оплатою за
договором поставки за відвантажений
товар, тобто вказані кошти мають різне
цільове призначення, оскільки у ТОВ
«Факторинг Фінанс» та Державної
пенітенціарної служби України різні
підстави виникнення обов'язку для їх
перерахування позивачу.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 71 КАС
України, є правильним висновок суду
першої інстанції про обґрунтованість
вимог позивача в цій частині.

Доводи відповідача про отримання
позивачем поворотної фінансової
допомоги від ТОВ «Факторинг Фінанс»,
оскільки кошти від ТОВ «Факторинг
Фінанс» не є коштами за відступлення
права вимоги по відношенню до
Державної пенітенціарної служби
України, є необґрунтованими.

Відповідно до пп. 14.1.257 п. 14.1 ст. 14
Податкового кодексу України поворотна
фінансова допомога - сума коштів, що
надійшла платнику податків у
користування за договором, який не
передбачає нарахування процентів або
надання інших видів компенсацій у
вигляді плати за користування такими
коштами, та є обов'язковою до
повернення.

Ознаками поворотної фінансової
допомоги є наступне: на отримані
грошові кошти не нараховуються
проценти (інші види компенсації); у
отримувача грошових коштів наявний
обов'язок з повернення грошових коштів.

В даному випадку у позивача відсутній
обов'язок з повернення ТОВ «Факторинг
Фінанс» отримані кошти, оскільки ці
кошти є оплатою за договором за
відступлення грошової вимоги.

Той факт, що Державною пенітенціарною
службою України самостійно
здійснювалось оплата за договорами
поставки позивачу не може обумовлювати
настання правових наслідків у вигляді
визнання грошових коштів, отриманих
від ТОВ «Факторинг Фінанс», поворотною
фінансовою допомоги.

Частиною 1 статті 1082 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
зобов'язаний здійснити платіж
факторові за умови, що він одержав від
клієнта або фактора письмове
повідомлення про відступлення права
грошової вимоги факторові і в цьому
повідомленні визначена грошова вимога,
яка підлягає виконанню, а також
названий фактор, якому має бути
здійснений платіж.

Відповідно до частини 2 статті 1082 ЦК
України боржник має право вимагати від
фактора надання йому в розумний строк
доказів того, що відступлення права
грошової вимоги факторові справді мало
місце. Якщо фактор не виконає цього
обов'язку, боржник має право здійснити
платіж клієнтові на виконання свого
обов'язку перед ним.

Підпунктом 3.1.1 договору факторингу
закріплений обов'язок фактора
повідомити дебітора про відступлення
права вимоги.

Відповідно до пункту підпункту 3.3.5
договору факторингу клієнт
зобов'язаний здійснити відмітки на
розрахункових документах про уступку
прав вимог або надіслати всім
визначеним в ньому дебіторам письмові
повідомлення про уступку прав вимог із
зазначенням реквізитів відповідного
рахунку не пізніше наступного робочого
дня від дати підписання сторонами
цього договору.

Згідно з підпунктом 3.3.6 договору
факторингу клієнт зобов'язаний у разі
отримання коштів від дебіторів після
уступки права вимоги фактору,
перерахувати відповідну суму фактору
не пізніше наступного дня від дати
отримання.

Сплата грошових коштів Державною
пенітенціарною службою України
клієнту (позивачу) може бути обумовлена
тим, що Державна пенітенціарна служба
України не була повідомлена про
уступку права вимоги або тим, що фактор
не надав їй доказів відступлення права
грошової вимоги.

При цьому, незалежно від вказаних
причин ці не впливає на податковий
облік грошових коштів за відступлення
права вимоги, отриманих від ТОВ
«Факторинг Фінанс». У платника
податків не виникає обов'язку
визнавати ці кошти поворотною
фінансовою допомогою.

Доводи відповідача про те, що
нараховані відсотки за користування
факторинговим фінансуванням та
комісія за адміністрування
дебіторської заборгованості за
договором факторингу не пов'язані з
господарською діяльністю позивача,
спростовані встановленими судовими
рішеннями, які набрали законної сили, в
справі № 805/7218/13-а обставинами
пов'язаності отриманих від ТОВ
«Факторинг Фінанс» фінансових послуг,
що полягає у отриманні фінансових
послуг саме в межах господарської
діяльності.

Щодо стосується збільшення позивачу
суми грошового зобов'язання з податку
на додану вартість по операціям з ТОВ
«Мар?їнський Укрпромзбут», суд
апеляційної інстанції зазначає
наступне.

Позивачем (поклажодавець) з ТОВ
«Мар'їнський Укрпромзбут» (зберігач)
укладено договір відповідального
зберігання товарів № 02/12/х від 01.12.2011 р.,
за умовами якого поклажодавець передає
на зберігання зберігачу товар
продовольчої групи: цукор кристалічний
ІІІ категорії з цукрових буряків
урожаю 2011 року в кількості 500 тн. з метою
забезпечення його схоронності та
наступного його повернення в строк до 4
січня 2012 року. Місце зберігання товару:
Вінницька область, Козятинський район,
смт. Бродецьке, вул. Робоча. Позивачем з
ТОВ «Мар'їнський Укрпромзбут»
(зберігач) складено акт № М-00000323 від
30.12.2013 р., за яким проведені роботи
(надані послуги) по договору № М-00000004
від 01.12.2011 р.: послуга зберігання цукру -
500 тон, вартістю 50000 грн. без податку на
додану вартість. Крім того, за
договором оренди від 05.07.2011 р. б/н, який
укладено між позивачем як орендарем та
ТОВ «Мар?їнський Укрпромзбут» позивач
орендує нежитлові приміщення,
загальною площею 2283,8 кв. м. за адресою:
м. Єнакієве, вул. Станціонна, 31, розмір
орендної плати - 2000 грн. на місяць з
податком на додану вартість.

Підставою неврахування сум податку на
додану вартість, сплачених позивачем
за вказаним договором, є висновок
відповідача про не пов'язаність даних
послуг з господарською діяльністю та
не підтвердження здійснення
господарських операцій належними
первинними документами.

Судовими рішеннями, які набрали
законної сили, у справі № 805/7218/13-а
встановлено, що факт наявності
орендованого майна в Донецькій області
не впливає на факт необхідності
зберігання позивачем товару у
Вінницькій області для забезпечення
господарської діяльності. Також
судовими рішеннями встановлена
безпідставність висновків податкового
органу про у позивача не було розумних,
економічно обґрунтованих, необхідних
та достатніх ділових (господарських)
цілей для укладання договору про
надання послуг зі зберігання цукру.

З огляду на встановлення судовими
рішення, які набрали законної сили,
обставинами щодо безпідставності
твердження про завищення позивачем
адміністративних витрат в сумі 50000 грн.,
з огляду на приписи ч. 2 ст. 71 КАС
України, є правильним висновок суду
першої інстанції, що доводи
відповідача про безпідставне
включення позивачем до складу
податкового кредиту витрат на
зберігання цукру на суму податку на
додану вартість в розмірі 10000 грн. є
помилковим, а податкове повідомлення -
рішення № від 03.01.2013 року, в цій
частині (на суму 10000 грн. податку та 2500
грн. штрафних санкцій), є протиправним
та підлягає скасуванню.

Що стосується збільшення позивачу суми
грошового зобов'язання з податку на
додану вартість по операціям з ТОВ «СК
Інжинірінг», суд апеляційної інстанції
зазначає наступне.

Позивачем (орендар) з ТОВ «СК
Інжинірінг» (орендодавець) укладений
договір оренди № 01/11 від 01.11.2011 р., за
яким орендодавець передає, а орендар
бере у тимчасове платне володіння та
користування вбудоване нежитлове
приміщення, яке розташоване за
адресою: 83114, м Донецьк, вул. Рози
Люксембург, буд. 75а, площею 330 кв. м., а
орендар зобов'язується прийняти це
приміщення, своєчасно сплачувати
орендну плату та після припинення
договору повернути орендоване
приміщення орендодавцеві в належному
стані. Відповідно до пункту 3.1
вказаного договору строк оренди
розпочинається від дати підписання
сторонами акту приймання-передачі
приміщень та продовжується до 30.06.2012 р.
від дати початку. Майно передано в
оренду 01.01.2012 р., повернуто
орендодавцеві 30.06.2012 р., що
підтверджується актами
прийому-передачі нежитлового
приміщення стані.

Позивачем та ТОВ «СК Інжинірінг»
складено акт № ОУ-0000085 від 30.12.2011 р.,
згідно з яким надані послуги з оренди
офісу за листопад 2011 року, грудень 2011
року вартістю 75000 грн. без податку на
додану вартість за кожний місяць.

Судовими рішеннями у справі № 805/7218/13-а,
які набрали законної сили, встановлено,
що майно орендувалося позивачем з
метою розміщення в ньому офісу, тобто
для розташування в ньому персоналу
позивача. З акту перевірки вбачається,
що кількість працюючих у позивача в 4
кварталі 2011 року складало 4 особи. В
свою чергу, орендована площа складає 330
кв. м. При цьому, позивачем також
орендується інше офісне приміщення.

Жодних доказів, які підтверджують
використання орендованого приміщення
для забезпечення ведення своєї
господарської діяльності позивачем не
надано. Не підтверджено, що в
орендованому приміщенні
розташовувалися робочі місця
персоналу позивача, а також інші
обставини, які б засвідчили
використання орендованого приміщення
в якості офісу позивача.

При цьому, визначальне значення має те,
що згідно з актом прийому-передачі
майна в оренду в листопаді, грудні 2011
року позивач не користувався
орендованим майном, оскільки майно
передано 01.01.2012 р. Враховуючи пункт 3.1
договору, строк оренди розпочався
01.01.2012 р. Отже, акт № ОУ-0000085 від 30.12.2011 р.
не може вважатися первинним
документом, який підтверджує право
позивача право на формування витрат,
оскільки в ньому визначена вартість
користування майном у періоді, коли
позивач не користувався майном.

Вказаними судовими рішеннями
встановлено, що висновок відповідача
про те, що позивачем безпідставно
включено до складу податкового кредиту
витрати на оренду офісу в сумі 150000 грн.,
як наслідок, висновок відповідача про
завищення позивачем витрат в цій
частині є правомірним.

Відтак, є правильним висновок суду
першої інстанції про безпідставне
включення позивачем до складу
податкового кредиту у лютому 2012 року
витрат на оренду офісу на суму податку
на додану вартість в розмірі 30000 грн.,
відповідно про обґрунтованість
збільшення позивачу суми грошового
зобов'язання з податку на додану
вартість податковим
повідомленням-рішенням № від
03.01.2013 р. на суму 30000 грн. податку на
додану вартість та 7500 грн. штрафних
санкцій.

Підставою для застосування до позивача
штрафних (фінансових) санкцій в розмірі
510 грн. податковим
повідомленням-рішенням № від
25.03.2013 р. є неподання позивачем
декларацій з податку на додану
вартість за жовтень-грудень 2013 р.

В ході розгляду справи встановлено, що
ТОВ «Слов'янська деревня»
(постачальник) укладено з ТОВ
«Донагролюкс» (покупець) договір
поставки № б/н від 27.08.2010 р. корму для
овець (згідно з накладними), орієнтовна
сума договору складає 1 806 800 грн. На
виконання договору на розрахунковий
рахунок ТОВ «Слов'янська деревня»
надійшли грошові кошти: 02.09.2010 р. за
платіжним дорученням № 245 у сумі 400 000
грн., призначення платежу - оплата за
корма для овець згідно з договором
поставки б/н від 27.08.2010 р., у т.ч. податок
на додану вартість - 66 666,67 грн.; 21.09.2010 р.
за платіжним дорученням № 264 у сумі 550 000
грн., призначення платежу - оплата за
корма для овець згідно з договором
поставки б/н від 27.08.2010 р., у т.ч. податок
на додану вартість - 91 666,67 грн.

В бухгалтерському обліку позивача
товар (корма) оприбутковувався по
рахунку 281 «Товар на складі». В
подальшому товар реалізовувався ТОВ
«Донагролюкс» (Дт. 361 - К. 70) з торговою
націнкою. Дана операція відображена
платником в податковій декларації з
податку на прибуток за 2010 рік (рядок 01.1
доходи від продажу товарів - 950000 грн.).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Закону України
«Про податок на додану вартість», який
регулював спірні правовідносини на час
їх виникнення, платником податку є
будь-яка особа, яка, в тому числі
підлягає обов'язковій реєстрації як
платник цього податку.

Обов'язковій реєстрації як платник
податку відповідно до п. 2.3 ст. 2
вказаного Закону підлягає особа у разі
коли загальна сума від здійснення
операцій з поставки товарів (послуг), у
тому числі з використанням локальної
або глобальної комп'ютерної мережі, що
підлягають оподаткуванню згідно з цим
Законом, нарахована (сплачена, надана)
такій особі або в рахунок зобов'язань
третім особам, протягом останніх
дванадцяти календарних місяців
сукупно перевищує 300 000 гривень (без
урахування податку на додану вартість).

За приписами пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 Закону
України «Про податок на додану
вартість» об'єктом оподаткування є
операції платників податку, зокрема, з
поставки товарів та послуг, місце
поставки яких знаходиться на митній
території України.

Згідно з пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 вказаного
закону датою виникнення податкових
зобов'язань з поставки товарів (робіт,
послуг) вважається дата, яка припадає
на податковий період, протягом якого
відбувається будь-яка з подій, що
сталася раніше: або дата зарахування
коштів від покупця (замовника) на
банківський рахунок платника податку
як оплата товарів (робіт, послуг), що
підлягають поставці, а у разі поставки
товарів (робіт, послуг) за готівкові
грошові кошти - дата їх оприбуткування
в касі платника податку, а при
відсутності такої - дата інкасації
готівкових коштів у банківській
установі, що обслуговує платника
податку; або дата відвантаження
товарів, а для робіт (послуг) - дата
оформлення документа, що засвідчує
факт виконання робіт (послуг) платником
податку.

Як встановлено п. 9.4 ст. 9 цього Закону
якщо особа укладає одну чи більше
цивільно-правових угод (договорів),
внаслідок виконання яких планується
здійснення оподатковуваних операцій,
обсяг яких перевищуватиме протягом
звітного податкового періоду у два чи
більше разів суму, визначену
підпунктом 2.3.1 пункту 2.3 статті 2 цього
Закону, то така особа зобов'язана
зареєструватися як платник цього
податку до кінця такого звітного
податкового періоду.

Особа, що не надсилає таку заяву у таких
випадках та у такі строки, несе
відповідальність за ненарахування або
несплату цього податку на рівні
зареєстрованого платника без права
нарахування податкового кредиту та
отримання бюджетного відшкодування.

В ході розгляду справи як суду першої,
так й апеляційної інстанції
встановлено, що ТОВ «Слов'янська
деревня» подано заяву про реєстрацію
платником податку на додану вартість
до Слов'янської ОДПІ лише 10.01.2011 р.,
свідоцтво платника податку на додану
вартість видано позивачу 19.01.2011 р., про
що видано свідоцтво про реєстрацію
платника податку на додану вартість
від 19.01.2011 р. № 100319284 Слов'янською ОДПІ.
Свідоцтво платника податку на додану
вартість від 30.04.2008 р. №100114026 анульовано
20.05.2010 р. на підставі пп. «а» п. 9.8 ст. 9
Закону України «Про податок на додану
вартість».

Таким чином, позивач при укладанні
договору, внаслідок якого планувалось
здійснення оподатковуваних операцій
на суму 1 806 800 грн. та отримання грошових
коштів в сумі 950 000 грн. у вересні 2011 р.,
зобов'язаний зареєструватися як
платник податку на додану вартість,
проте, позивачем не подано заяви про
реєстрацію платником податку, грошові
зобов'язання з податку на додану
вартість не нараховувались та не
сплачувались, що є порушенням п. 2.1, пп.
2.3.1 п. 2.3 ст. 2, пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3, п. 4.1 ст. 4,
пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7, п. 9.4, п. 9.6 ст. 9 Закону
України «Про податок на додану
вартість».

Відповідно до п. 120. 1 ст. 120 Податкового
кодексу України неподання або
несвоєчасне подання платником
податків або іншими особами,
зобов'язаними нараховувати та
сплачувати податки, збори податкових
декларацій (розрахунків), тягнуть за
собою накладення штрафу в розмірі 170
гривень, за кожне таке неподання або
несвоєчасне подання.

Згідно з п. 123.1 ст. 123 Податкового
кодексу України у разі якщо
контролюючий орган самостійно
визначає суму податкового
зобов'язання, зменшення суми
бюджетного відшкодування та/або
від'ємного значення суми податку на
додану вартість платника податків на
підставах, визначених підпунктами 54.3.1,
54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54
цього Кодексу, тягне за собою
накладення на платника податків штрафу
в розмірі 25 відсотків суми визначеного
податкового зобов'язання, завищеної
суми бюджетного відшкодування.

Відтак, є правильним висновок суду
першої інстанції про обґрунтованість
застосування до позивача штрафних
(фінансових) санкцій податковим
повідомленням-рішенням № 000022341 від
03.01.2013 р.

Доводи апелянта ТОВ «Слов'янська
деревня» щодо недослідження судом
першої інстанції того факту, що на
виконання норм пп. 2.3.1 п. 2.3 ст. 2 Закону
України «Про податок на додану
вартість» в листопаді 2010 р. після
здійснення поставок на суму більше 300000
грн. підприємством подана заява про
реєстрацію платником податку на додану
вартість до Слов'янської ОДПІ, оригінал
заяви вилучений 13.12.2012 р. під час
проведення обшуку в приміщенні
позивача, колегія суддів вважає
необґрунтованими. Доводи позивача в
цій частині не підтверджені жодним
належним доказом. Судом першої
інстанції на виконання приписів
Кодексу адміністративного судочинства
України здійснювались заходи щодо
витребування доказів на підтвердження
доводів позивача, проте надані суду
документи, зокрема, слідчим відділом
Калінінського районного відділу
Донецького міського управління
Головного управління Міністерства
внутрішніх справ України в Донецькій
області, прокуратурою Донецької
області, свідчать про надання
позивачем заяви про реєстрацію
платником податку на додану вартість
до Слов'янської ОДПІ 10.01.2011 р., а не в
листопаді 2010 р.

Що стосується доводів позивача
про не надання судом першої інстанції
правової оцінки відносинам позивача з
ТОВ «Донагролюкс», не прийняття до
уваги відсутність у позивача обов'язку
з реєстрації до вересня 2010 р. платником
податку на додану вартість внаслідок
укладання договору доручення з ТОВ
«Донагролюкс» на суму 1806800 грн. в силу
приписів ст. 4.7 Закону України «Про
податок на додану вартість», оскільки в
даному випадку є доведеним факт
здійснення позивачем оподатковуваних,
в тому числі податком на додану
вартість, операцій з ТОВ «Донагролюкс»
на суму 950000 грн., що обумовлює обов'язок
позивача зареєструватися платником
податку на додану вартість.

Доводи позивача щодо порушення
відповідачем порядку оформлення
результатів перевірки судом
апеляційної інстанції не приймаються,
оскільки певні порушення з оформлення
результатів перевірки не вплинули на
висновки відповідача та висновки суду
першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що судом першої
інстанції правильно встановлені
обставини справи, постанова прийнята з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права, доводи
апеляційних скарг не спростовують
висновків суду першої інстанції, тому
підстав для задоволення апеляційних
скарг та скасування постанови не
вбачається.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198,
200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Слов'янська деревня» та Слов'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області» на
постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 р. в
справі № 805/7219/13-а залишити без
задоволення.

Постанову Донецького окружного
адміністративного суду від 22.05.2014 р. в
справі № 805/7219/13-а за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Слов'янська деревня» до Слов'янської
об'єднаної державної податкової
інспекції Головного управління
Міндоходів у Донецькій області» про
визнання протиправними та скасування
податкових повідомлень-рішень
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя:
Шальєва В.А.

Судді:
Компанієць І.Д.

Васильєва І.А.