Справа № 820/10390/14
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2014-09-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2014 р.Справа № 820/10390/14Колегія
суддів Харківського апеляційного
адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Бенедик А.П.

Суддів: Водолажської Н.С. , Філатова Ю.М.

розглянувши в порядку письмового
провадження у приміщенні Харківського
апеляційного адміністративного суду
адміністративну справу за апеляційною
скаргою Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області на постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р.
по справі №820/10390/14

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної
міграційної служби України у
Харківській області

про визнання дій неправомірними та
зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до суду з із
адміністративним позовом до Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області, в
якому просив:

-визнати неправомірними дії
відповідача щодо вимоги надання
квитанцій по сплаті платних послуг,
яких позивач не замовляв, не отримував
та не мав намірів щодо отримання таких
платних послуг з переліку, які
надаються підрозділами Міністерства
внутрішніх справ та Державної
міграційної служби затвердженого ПКМУ
№ 795 від 04.06.2007 року;

-визнати дії відповідача
неправомірними щодо вимоги сплати 120
грн. "за бланк паспорта";

-визнати дії відповідача
неправомірними щодо повернення ОСОБА_1
поданих ним документів, які
відповідають вимогам Правил
затверджених ПУМУ № 231 від 31.03.1995 року;

-визнати дії відповідача
неправомірними щодо вимоги надання
фотокопій паспорта громадянина
України;

-визнати дії відповідача
неправомірними щодо відмови в
оформленні паспорта громадянина
України для виїзду за кордон в разі
тимчасових поїздок на підставі поданих
позивачем документів зазначених
Правилами затверджених ПКМУ № 231 від
31.03.1995 року;

-зобов'язати відповідача оформити та
видати ОСОБА_1 паспорт громадянина
України для виїзду за кордон,
відповідно до вимог правил
затверджених ПКМУ № 231 від 31.03.1995 року,
на підставі поданих позивачем
документів.

В обґрунтуванні позовних вимог вказує,
що з метою подання документів для
нетермінового оформлення і видачі
паспорта для тимчасових поїздок за
кордон він звернувся до сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області. Однак, інспектор
Мікітась І.Н. вказала йому на те, що ним
подано не повний пакет документів, та
надано зайві документи, а саме:
заява-анкета, фотокартки розміром 3,5 на
4,5 см. Крім того, інспектор зазначив, що
у позивача відсутні дві платіжні
квитанції про сплату платних послуг та
за бланк паспорта, а також фотокопії
паспорта громадянина України, у зв'язку
із чим відповідач відмовився приймати
документи. Не погодившись із вказаними
діями посадової особи сектору
централізованого оформлення
документів, позивач звернувся до
Головного управління Державної
міграційної служби України в м.Харків.
Листом від 14.03.2014 року відповідач
відмовив в оформленні та видачі
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон. Позивач, не
погоджуючись із вказаною відмовою,
звернувся до суду із даним позовом.

Постановою Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
адміністративний позов було
задоволено частково.

Визнано дії Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області неправомірними
щодо вимоги надання квитанцій по
сплаті платних послуг, яких позивач не
замовляв, не отримував та не мав
намірів щодо отримання таких платних
послуг з переліку, які надаються
підрозділами Міністерства внутрішніх
справ та Державної міграційної служби
затвердженого Постановою Кабінету
Міністрів України № 795 від 04.06.2007 року.

Визнано дії Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області неправомірними
щодо вимоги сплати 120 грн. "за бланк
паспорта".

Визнано дії Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області неправомірними
щодо повернення позивачу поданих ним
документів, які відповідають вимогам
Правил затверджених Постановою
Кабінету Міністрів України № 231 від
31.03.1995 року.

Визнано дії Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області неправомірними
щодо вимоги надання фотокопій паспорта
громадянина України.

Визнано дії Головного управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області неправомірними
щодо відмови в оформленні паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон в разі тимчасових поїздок на
підставі поданих позивачем документів
зазначених Правилами затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№ 231 від 31.03.1995 року.

Зобов'язано Головне управління
Державної міграційної служби України у
Харківській області повторно
розглянути питання щодо оформлення та
видачі позивачу паспорту громадянина
України для виїзду за кордон на
підставі поданих ним документів.

В задоволенні іншої частини позовних
вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись із судовим
рішенням, подав апеляційну скаргу, в
якій просить скасувати постанову
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
та прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної
скарги, відповідач посилається на
прийняття оскаржуваної постанови з
порушенням норм матеріального права,
що призвело до неправильного вирішення
справи.

Вказує, що задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
дійшов до неправомірного висновку про
їх обґрунтованість. Зазначив, що
процедура оформлення та видачі
паспорта передбачає вчинення
територіальними підрозділами
Державної міграційної служби країни
цілий комплекс дій, які саме і
визначають зміст послуг з оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон. Так, згідно п. 27
постанови Кабінету Міністрів України
№795 встановлено плату за надання
послуг оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон у розмірі 87,15 грн., однак,
відповідно до примітки до даної
постанови розмір плати за надання
послуг зазначено без урахування
податку на додану вартість та вартості
бланків і номерних знаків. Враховуючи
положення постанови Кабінету
Міністрів України №795 та норм Закону
України "Про адміністративні послуги",
адміністративна послуга з оформлення
та видачі паспорта є платною та
передбачає видачу бланка, а тому
позивач повинен був сплатити не тільки
вартість такої послуги, а й вартість
бланка паспорта. Кошти від надання
адміністративної послуги з оформлення
та видачі паспорта є джерелом
формування Державного бюджету України.
Таким чином, оскільки позивачем не було
надано доказів сплати вказаних
платежів та не надано всіх необхідних
документів, відповідачем правомірно
відмовлено у їх прийнятті.

Позивач правом надання письмових
заперечень на апеляційну скаргу не
скористався.

Позивач та представник відповідача у
судове засідання не з'явились, про дату,
час та місце розгляду справи
повідомлялись.

Як вбачається з матеріалів справи, на
адресу позивача зазначену в позовні
заяві (АДРЕСА_1) було направлено копію
ухвали про відкриття апеляційного
провадження, інформацію про
процесуальні права та обов'язки осіб,
які беруть участь у справі, апеляційну
скаргу та судову повістку. У
відповідності до запису
співробітників поштового відділення,
поштовий конверт було повернуто із
зазначенням підстав - за закінченням
терміну зберігання.

У відповідності до ч.11 ст. 35 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) визначено, що у разі
повернення поштового відправлення із
повісткою, яка не вручена адресату з
незалежних від суду причин, вважається,
що така повістка вручена належним
чином.

Згідно із ч.2 ст. 49 КАС України, особи,
які беруть участь у справі, зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами і неухильно
виконувати процесуальні обов'язки.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про належне
повідомлення позивача про дату, час та
місце розгляду справи.

Відповідач про дату, час та місце
розгляду справи був повідомлений у
встановленому законом порядку, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи повідомленням про вручення
рекомендованого поштового
відправлення.

Колегія суддів на підставі п.2 ч. 1 ст. 197
КАС України вважає за можливе
розглянути справу в порядку письмового
провадження за наявними в справі
матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача,
перевіривши рішення суду та доводи
апеляційної скарги, дослідивши
письмові докази, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та
підтверджено під час апеляційного
розгляду, що 27.02.2014 року позивач
звернувся до голови сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області ОСОБА_2 з метою
подання документів для нетермінового
оформлення і видачі паспорта для
тимчасових поїздок за кордон та надав
відповідачу заяву-анкету, паспорт
громадянина України, оригінал та копію
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
дві фотокартки розміром 3,5Х4,5
сантиметра, квитанцію про сплату
державного мита 170,00 грн.

У зв'язку із відмовою в прийнятті
вказаних документів, позивач 27.02.2014
року звернувся до Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області із скаргою.

Однак, листом від 14.03.2014 року № 03/3-П-4212
відповідач повідомив, що згідно з
Законом України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" та відповідно до постанови
Кабінету Міністрів України від 26.06.2007
року № 858 необхідно надати паспорт
громадянина України та його копію,
довідку з ДПА про присвоєння
ідентифікаційного номеру та його
копію, паспорт громадянина України для
виїзду за кордон (за наявності), а також,
відповідно постанов Кабінету
Міністрів України №1098 от 26.10.2011 року та
№292 от 11.04.2012 року визначено обов'язкові
платежі при наданні послуг з
оформлення та видачі паспорту
громадянина України для виїзду за
кордом.

Як було встановлено під час розгляду
справи, фактичною підставою для
відмови в прийнятті документів для
оформлення та видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон слугував факт неподання
позивачем додатково, до пакету
документів, визначених пунктом 10
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 31.03.1995 року за
№231, двох квитанцій - про оплату послуг
за оформлення та видачу паспорта та про
оплату вартості бланку паспорта, а
також копії паспорту громадянина
України.

Не погоджуючись із вказаною відмовою,
позивач звернувся до суду із даним
позовом.

Колегія суддів зауважує, що оскільки
судове рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог жодною із
сторін не оскаржуються, то згідно із
положеннями ч. 1 ст. 195 КАС України воно
не підлягає апеляційному перегляду.

Разом з тим, задовольняючи частково
позовні вимоги, суд першої інстанції
виходив з того, що відмова відповідача
у прийнятті документів для оформлення
та видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон є незаконною та
необґрунтованою.

Колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, з
огляду на наступне.

Порядок здійснення права громадян
України на виїзд з України і в'їзд в
Україну, порядок оформлення документів
для зарубіжних поїздок, випадки
тимчасового обмеження права громадян
на виїзд з України і розв'язання спорів
у цій сфері регулюється Законом
України «Про порядок виїзду з України і
в'їзду в Україну громадян України».

Відповідно до вимог статті 5
вищевказаного Закону, заяви громадян
України або їх законних представників
про оформлення паспорта громадянина
України для виїзду закордон і
проїзного документа дитини (далі -
паспорт) розглядаються протягом не
більше трьох місяців з дня подання
документів, а якщо поїздка пов'язана з
терміновим лікуванням від'їжджаючого,
від'їздом особи, яка супроводжує
тяжкохворого, чи смертю родича, який
проживає за кордоном, - протягом трьох
робочих днів.

У разі обґрунтованої відмови у видачі
громадянинові України паспорта мотиви
такого рішення доводяться до відома
заявника у письмовій формі.

Процедура прийому та розгляду заяв про
оформлення паспортів громадянина
України для виїзду за кордон і проїзних
документів дитини, а також прийняття за
ними рішень, регулюється Порядком
провадження за заявами про оформлення
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, затвердженого Наказом МВС
України 21.12.2004 1603.

За правилами пунктів 5, 6 вищевказаного
Порядку, при прийнятті заяви-анкети
працівники територіальних органів і
територіальних підрозділів
перевіряють повноту поданих
документів, правильність заповнення
заяви-анкети, звіряють зазначені в ній
відомості з даними паспорта
громадянина України, скріплюють
печаткою територіального органу чи
територіального підрозділу фотокартку
заявника на заяві-анкеті (печатка не
повинна закривати елементи обличчя і
проставляється в нижньому правому чи
лівому куті фотокартки). При цьому
особлива увага звертається на
належність паспорта даній особі, для
чого вміщена в ньому фотокартка
ототожнюється із зовнішністю його
пред'явника та фотокарткою на
заяві-анкеті. Установлюється, чи є
паспорт дійсним, тобто виданим
відповідним органом, наявність у ньому
необхідних підписів, відбитків печаток
та інших реквізитів, своєчасність
вклеювання фотокартки з досягненням 25-
чи 45-річного віку. Перевіряється, чи
немає в паспорті слідів виправлень,
витравлювання, підроблення відбитків
печаток, штампів, інших записів,
переклеювання фотокарток, заміни
внутрішніх аркушів (номер та серія на
всіх аркушах паспорта повинні
збігатися).

У разі потреби заявникові пропонується
дати додаткові пояснення або зробити
уточнення.

Прийнята заява-анкета підписується
працівником територіального органу чи
територіального підрозділу, який її
прийняв, із зазначенням його прізвища,
ініціалів, посади та дати прийняття.

Прийняті матеріали реєструються в
журналі обліку і заявникам не
повертаються (крім квитанції про
сплату державного мита у разі відмови у
видачі паспорта).

Відповідно до пункту 11 Порядку
провадження за заявами про оформлення
паспортів громадянина України для
виїзду за кордон і проїзних документів
дитини, після закінчення перевірки
прийняті матеріали надсилаються за
підпорядкованістю територіальним
органам та територіальним підрозділам
вищого рівня, які уповноважені
приймати рішення щодо оформлення чи
відмови у видачі паспорта/проїзного
документа.

Згідно ст. 7 Закону України «Про порядок
виїзду з України і в'їзду в Україну
громадян України». передбачено, що
правила оформлення і видачі паспортів,
їх тимчасового затримання та вилучення
визначаються Кабінетом Міністрів
України.

На реалізацію положень
вищезазначеного Закону, Кабінетом
Міністрів України прийнято постанову
№231 від 31.03.1995 року про затвердження
Правил оформлення і видачі паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення.

Пунктом 10 яких вищенаведених правил
затверджено вичерпний перелік
документів, необхідних для оформлення
паспорта у разі тимчасового виїзду за
кордон: заява-анкета встановленого
зразка; паспорт громадянина України,
свідоцтво про народження (для осіб
віком до 16 років) (після прийняття
документів повертається); копія
виданої податковим органом довідки про
присвоєння ідентифікаційного номера,
крім осіб, які через свої релігійні або
інші переконання відмовляються від
прийняття ідентифікаційного номера та
офіційно повідомляють про це
відповідні державні органи; дві
фотокартки розміром 3,5 х 4,5 сантиметра;
квитанція про сплату державного мита
або документ, що підтверджує право на
звільнення від його сплати.

Колегія суддів зазначає, що визначений
вказаними Правилами перелік
документів є вичерпним.

Матеріалами справи підтверджено, що
позивач, звертаючись до сектору
централізованого оформлення
документів № 2 Головного управління
Державної Міграційної Служби України в
Харківській області, надав необхідний
пакет документів для оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла висновку про необґрунтованість
вимог відповідача з приводу
витребування додаткових документів.

Щодо посилання відповідача про
необхідність надання позивачем
доказів оплат послуг за оформлення та
видачу паспорта,а також вартості
бланку паспорта, колегія суддів
зазначає наступне.

Згідно зі статтею 1 Декрету Кабінету
Міністрів України від 21.01.1993 року № 7-93
"Про державне мито", платниками
державного мита на території України є
фізичні та юридичні особи за вчинення в
їхніх інтересах дій та видачу
документів, що мають юридичне значення,
уповноваженими на те органами.

До об'єктів справляння державного мита
належить, зокрема, державне мито за
видачу громадянам України
закордонного паспорта на право виїзду
за кордон або продовження строку його
дії у розмірі 10 неоподаткованих
мінімумів доходів громадян - 10х17 грн.
(статті 2, 3 Декрету).

Разом з цим у пункті 27 розділу І
Переліку визначено розмір плати за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон, що становить 87 грн. 15 коп.

Таким чином, сплата установленого
Декретом державного мита покриває
вартість витрат, пов'язаних із
учиненням відповідачем дій щодо видачі
громадянам України закордонного
паспорта на право виїзду за кордон (у
тому числі й вартість бланка). Тому він
не вправі вимагати повторної оплати
тих самих дій (послуг) на підставі
іншого нормативно-правового акта.

Такий висновок знайшов своє
відображення у постанові Верховного
Суду України від 3 грудня 2013 року,
згідно якої вимоги служби громадянства
і реєстрації фізичних осіб про сплату
платежів за оформлення та видачу
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон, які не передбачені
Законом України "Про порядок виїзду з
України і в'їзду в Україну громадян
України" та Правилами оформлення і
видачі паспорта громадянина України
для виїзду за кордон і проїзного
документа дитини, їх тимчасового
затримання та вилучення, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 31.03.1995 року, є протиправними.

У відповідності до ч.1 ст. 244-2 КАС
України рішення Верховного Суду
України, прийняте за результатами
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначені норми права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність з рішенням Верховного
Суду України.

Проаналізувавши наведені норми
матеріального права, колегія суддів
дійшла висновку, що вимоги відповідача
з приводу надання позивачем документів
та доказів сплати платежів за
оформлення та видачу паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон не передбачені Законом України
«Про порядок виїзду з України і в'їзду в
Україну громадян України» та Правилам
оформлення і видачі паспортів
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзних документів дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення.

Доводи апеляційної скарги стосовно
того, що заява-анкета на оформлення
паспорта громадянина України для
виїзду за кордон є заявою і для надання
адміністративних послуг, колегія
суддів вважає безпідставними, оскільки
із змісту даної заяви-анкети не
вбачається прохання про отримання
адміністративних послуг.

Інші доводи апеляційної скарги,
колегія суддів вважає такими що не
спростовують правомірних висновків
суду першої інстанції.

З урахуванням визначеного статтею 8
Конституції України принципу
верховенства права та встановлених
статтею 2 КАС України завдань суду як
державної правозахисної інституції,
колегія суддів дійшла висновку про
неправомірність відмови відповідача у
прийнятті документів для оформлення та
видачі позивачу паспорта громадянина
України для виїзду за кордон, через
неподання останнім додатково до пакету
документів, визначених пунктом 10
Правил оформлення і видачі паспорта
громадянина України для виїзду за
кордон і проїзного документа дитини, їх
тимчасового затримання та вилучення,
двох квитанцій - про оплату послуг за
оформлення та видачу паспорта та про
оплату вартості бланку паспорта, а
також копії паспорту громадянина
України.

А тому колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
законності та обґрунтованості
вказаної частини позовних вимог.

З огляду на зазначене, приймаючи до
уваги встановлення судом факту
протиправності дій відповідача,
колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції, що
належним способом захисту прав, свобод
та інтересів позивача у сфері
публічно-правових відносин, буде
зобов'язання повторно розглянути
питання щодо оформлення та видачі
паспорту громадянина України для
виїзду за кордон на підставі поданих
документів.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КАС України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на яких ґрунтуються її
вимоги та заперечення, крім випадків,
встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що позивач,
надавши письмові докази, що були
предметом дослідження при розгляді
справи судом першої інстанції, виконав
вимоги ч.1 ст. 71 КАС України.

Натомість, відповідач, заперечуючи
проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 71
КАС України, не надав жодних належних і
допустимих доказів на підтвердження
законності та обґрунтованості власних
дій, які є предметом оскарження
позивачем.

Відповідно до ст. 159 КАС України, судове
рішення повинно бути законним та
обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що постанова
Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014 року
по справі №820/10390/14 відповідає вимогам
ст. 159 КАС України, а тому відсутні
підстави для її скасування та
задоволення апеляційних вимог
апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд
апеляційної інстанції залишає
апеляційну скаргу без задоволення, а
постанову або ухвалу суду -без змін,
якщо визнає, що суд першої інстанції
правильно встановив обставини справи
та ухвалив судове рішення з
додержанням норм матеріального і
процесуального права.

На підставі викладеного, колегія
суддів, погоджуючись з висновками суду
першої інстанції, вважає, що суд дійшов
вичерпних юридичних висновків щодо
встановлення обставин справи і
правильно застосував до норми
матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених
вище підстав, висновків суду не
спростовують.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 198, 200, п. 1 ч.
1 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного
судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Головного
управління Державної міграційної
служби України у Харківській області
залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного
адміністративного суду від 15.07.2014р. по
справі №820/10390/14 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через
п'ять днів після направлення її копії
особам, які беруть участь у справі, та
може бути оскаржена шляхом подання
касаційної скарги безпосередньо до
Вищого адміністративного суду України
протягом двадцяти днів після набрання
законної сили.

Головуючий суддя Бенедик
А.П.Судді
Водолажська Н.С. Філатов Ю.М.